Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~01.06.2022р. представник\~позивача звернувся до\~суду з\~позовом про стягнення на користь позивача заборгованості з\~гр. [PERSON] за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 06.09.2019р. в розмірі 7925,25грн., та судових витрат в розмірі сплаченого позивачем судового збору 2481грн., посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач добровільно не виконує зобов`язань за вказаним кредитним договором, надавши відповідні докази, а також докази оплачених судових витрат. \~ \~ \~ \~Відповідач,\~що був\~повідомлений\~судом належним\~чином про\~час та\~місце судового\~засідання,\~-\~до суду\~не прибув,\~не надав\~суду заперечень\~або пояснень\~щодо предмету\~та підстав\~позову. Крім того, суд повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник позивача надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом обґрунтовано ухвалено, що справа підлягає розгляду у заочного порядку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~З позовної заяви вбачається, що АТ «Універсал Банк» запустив проект мобільний банк «Monobank», в межах якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Разом з встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 06.09.2019р. між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] в межах проекту monobank було укладено Договір про надання банківських послуг, який представляє собою анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, в якій зазначено, що [PERSON] просить відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. З зазначеними документами він ознайомлений, отримав їх примірник у мобільному додатку, вони йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису. Підтверджує, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком її підпису. Дана заява містить підписи представника банку та [PERSON] . На підставі укладеного Договору, на твердження представника позивача, - відповідач отримав кредит в розмірі 20000грн. у виді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним способом якого є платіжна картка [NUMBER] . Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. А, відповідно до ч.1ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Своїм підписом в анкеті-заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Позивачем було надано суду Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), які містять у собі Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank), Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, які, як зазначає позивач, викладені в редакції, чинній на момент укладення договору. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови надсилались на мобільний додаток відповідача для ознайомлення та узгодження, а також, що саме така редакція цих актів, діяла на час укладення кредитної угоди. Так, роздруківка з сайту позивача, як доказ, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування будь-коли на власний розсуд. І тому такий доказ не може вважатись достатньою підставою для покладення на позичальника обов`язків, які передбачені цими документами (постанова ВС України від 11.03.2015р., провадження №6-16цс15). Наведене вище свідчить про неможливість застосування до вказаних правовідносин правил ч.1ст.634 ЦК України. Крім того, в анкеті-заяві позичальника нарахування пені та комісій не зазначено, не містить вона і строку повернення кредиту (користування ним). Оскільки відсутні достатні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовій формі ціну договору (у формі сплати комісії), а також відповідальність у виді неустойки за порушення строків виконання договірних зобов`язань, банк має можливість вимагати лише фактично отриману та не повернуту суму кредиту, що відповідає вимогам частини 2 статті 530 ЦК України. Вказаний правовий висновок викладено у Постанові Великої палати ВС від 03.07.2019р. (справа №342/180/17). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11.11.1996р. у справі «Кантоні проти Франції», заява №17862/91, §31-32; та від 11.04.2013р. у справі «Вєренцов проти України», заява №20372/11, §65). Судові рішення мають бути розумно передбачуваними (рішення ЄСПЛ від 22.11.1995р. у справі «S.W. проти Сполученого Королівства», заява №20166/92, §36). В той же час, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ст.1054 ЦК України). Так, згідно вимог ст.ст.526,527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, ст.530 ЦК України визначено, що в разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно наданих суду доказів, АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за вказаним договором стосовно надання кредиту виконав, а [PERSON] , у порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим в нього перед банком утворилася заборгованість. Станом на 28.12.2021р. заборгованість відповідача становить 87925,25грн., з яких 7454,45грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 470,80грн. - заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Згідно ч.1ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. В разі відсутності іншої домовленості сторін, відсотки виплачуються щомісяця до дня повернення позики. А, відповідно до положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Крім того, згідно положень ст.1050 ЦК України, в разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, та, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст.549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати відсотків, що належать йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, що йому належать відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не почав виконання зобов`язання або не виконав його у строк, що встановлений договором чи законом (ч.1ст.612 ЦК України). Згідно ст.611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а ч.ч.1,2ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виконання, а тому, за змістом наведеної норми Закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС від 16.05.2018р. у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Так, ВС зробив висновок, що у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за порушення грошового зобов`язання (суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення)- в розмірі 352,7грн., оскільки судом встановлено, що згідно наданих суду доказів відповідач [PERSON] умов кредитного договору від 06.09.2019р. не виконав, допустивши порушення строку повернення коштів, встановлених цим договором, а тому позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення з відповідача, як боржника, заборгованості за даним договором. Відповідно до ст.89 Цивільного процесуальногокодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача - АТ «Універсал банк» судові витрати, що, у даному випадку, складаються з сплаченого судового збору за подання позову до суду - в розмірі 2481грн.

Outcome: approved