Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Савранського районного суду Одеської області, обґрунтовуючи вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка за життя мала право на земельну частку (пай) розміром 1,64 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «ім.Кірова», що знаходилось в с.Кам`яне, Савранського району, Одеської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0304576, виданим 06.04.2000р. на підставі рішення Савранської РДА Одеської області від 24.05.1996р. №97, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1054. З метою оформлення свого спадкового права на вказане майно позивачка звернулася до нотаріуса, який відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай), який був втрачений, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право на вказану спадкову земельну частку (пай). В судове засідання позивачка та її представник адвокат Савченко С.М., не з`явилися, останній подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.24). Від відповідача надійшла до суду заява, в якій він не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] у разі підтвердження їх законності та обгрунтованості наданими доказами, а розгляд справи просив провести за відсутності свого представника (а.с.21). В силу ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, встановив наступне. В матеріалах справи міститься копія сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0304576, виданого 06.04.2000р. на підставі рішення Савранської районної державної адміністрації Одеської області від 24.05.1996р. №97, який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1054, на ім`я [PERSON] , про те, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім.Кірова», що знаходилось в с.Кам`яне, Савранського району, Одеської області, розміром 1,64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.12.1994р., [PERSON] померла [INFO] у віці 69 років, про що 05.12.1994р. в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №4 (а.с.7). Та обставина, що [PERSON] є матір`ю позивачки, підтверджується копією свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] , виданого повторно 12.12.1973р. (а.с.6). Позивачка надала до суду копію архівного витягу з протоколу Пленарного засідання третьої сесії двадцять другого скликання Кам`янської сільської Ради народних депутатів Савранського району Одеської області від 31.08.1995р., на якому було вирішено передати у колективну власність КСП «ім.Кірова» 2622 гектари землі для сільськогосподарського виробництва і 2914 гектарів сільгоспугідь, а також затвердити списки громадян, які мають право на одержання своєї частки землі в натурі (на місцевості) (а.с.11). Крім того, позивачка надала до суду копію архівної довідки Подільської РДА Одеської області від 04.10.2021р. №01-46/245/331 про те, що у списку членів КСП «ім.Кірова», що мають право на земельну частку (пай) (додаток до державного акту ОД-21 №0027 список жителів с.Кам`яне, членів КСП «ім.Кірова», які померли в період з 01.01.1994р. по 31.08.1995р.), за №35 значиться [PERSON] . Також, в цій архівній довідці вказано, що в журналі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Савранською РДА Одеської області по КСП «ім.Кірова», є запис №1054 від 06.04.2000р. про виготовлення сертифікату серії ОД №0304576 на ім`я [PERSON] , який значиться як невитребуваний (а.с.12). Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм\~ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема\~ЦК УРСР. Встановлено, що спадщина після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася до набрання чинності діючим ЦК України, а тому правовідносини, що виникли, регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, померла [INFO] . Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0304576, був виданий на ім`я [PERSON] 06.04.2000р. на підставі рішення Савранської районної державної адміністрації Одеської області від 24.05.1996р., тобто вже після її смерті. Відповідно до ст.9 ЦК УРСР 1963 року здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Таким чином, здатність [PERSON] мати право на земельну частку (пай) було припинено в день її смерті, тобто ще до видачі на її ім`я відповідного сертифіката. За змістом ст.ст.22, 23 ЗК України (в редакції 1990р.) та Указу Президента України від 08.08.1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» особа набуває право на земельну частку (пай) за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, та одержання КСП цього акта. Паювання земель здійснювалося на підставі рішення Савранської районної державної адміністрації Одеської області від 24.05.1996р., тобто вже після смерті [PERSON] , а тому на час паювання вона не могла бути членом КСП «ім.Кірова», а відтак і набути право на земельну частку (пай). Згідно ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В силу ч.ч.1, 2 ст.548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачка вступила в управління або володіння спадковим майном, або подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, тобто не вчинила дій, передбачених ст.549 ЦК УРСР 1963 року, необхідних для прийняття спадщини, які повинна була вчинити протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У позовній заяві позивачка лише зазначила, що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, але не вказала коли саме зверталася до нотаріуса та не надала на підтвердження цього жодних доказів. З огляду на зазначене, позивачкою не доведено факт прийняття нею спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , а відтак право для придбання спадщини у неї відсутнє. Частиною 1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 цієї статті). Відповідно до ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу своїх вимог, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому позовна заява не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed