Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивачі в заяві зазначили, що є власниками житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В належному позивачам житлі зареєструвалась родичка позивачів [PERSON] , але з часу реєстрації відповідач не проживає за вказаною адресою. але з реєстрації за вказаною адресою не знявся. Посилаючись на те, що відповідач з 2016 року не проживає в житлі, що належить позивачам, позивачі просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Від позивачів до суду надійшли заяви про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутності. Від відповідача до суду не надійшло відзиву на позов, до суду повернулось поштове повідомлення з підписом одного з позивачів, що у комплексі з наявним у справі актом депутата про встановлення факту непроживання від 11.11.2022 року дає підстави для висновку про те, що відповідач за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання відсутня, тому вона відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленою. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Дослідивши наявні у справі матеріали (акт про встановлення факту непроживання від 11.11.2022 року; копію будинкової книги; копію договору купівлі-продажу від 05.12.2006 року; копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.12.2006 року; копію витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.10.2020 року; довідку про реєстрацію місця проживання особи від 06.12.2022 року) суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлено, що позивачі є власниками житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрована з 27.04.2016 року в даній квартирі, але з часу реєстрації у вказаному житлі не проживає. При цьому з реєстрації за даною адресою відповідач не знявся. Вказані обставини обмежують право позивача володіти, користуватись та розпоряджатись своєю нерухомістю. Між сторонами відсутні будь-які договірні правовідносини з приводу володіння та користування відповідачем житловим будинком позивача, оскільки в судовому засіданні не добуто належних та допустимих доказів укладення між позивачами та відповідачем договорів найму належного позивачу житла (який відповідно до ст. 811 ЦК України має укладатись в письмовій формі), та такі факти позивачами заперечуються, і відсутні будь-які дані про досягнення між сторонами домовленостей по всім істотним умовам договору найму житла (предмет, строк, плата). Згідно з ч. 1 ст. 311 та ст. 391 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України. Згідно з вимогами ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрований в квартирі по [ADDRESS] та з моменту його реєстрації у вказаному житлі він набув право користування ним. Але відповідач з 2016 року не реалізовує своє право користування вказаним житлом і на даний час фактично проживає за іншою адресою, та будь-яких правочинів стосовно володіння та користування житлом позивачів відповідач не укладав, тому реєстрація відповідача у квартирі позивачів неправомірно обмежує їх правомочності з користування та розпорядження належним їм майном. У зв`язку з наведеним, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок задоволення позову з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved