Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

29 листопада 2022 року до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшла вказана цивільна справа про розірвання шлюбу в якій позивач зазначив, що з [PERSON] перебуває у шлюбі з 26 квітня 2002 року, який зареєстровано Добровеличківським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис №17. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя в сторін не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені. Позивач вважає, що сім`ю зберегти неможливо, оскільки примирення між ними бути не може. В зв`язку з викладеним просив розірвати шлюб укладений між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а справу просив слухати за його відсутності. Відповідачка просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі, про що надала письмову заяву. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Сторони зареєстрували свій шлюб 26 квітня 2002 року Добровеличківським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис № 17, відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №37 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Через несумісність характерів шлюб виявився невдалим і сторони припинили стосунки. Позивач вважає, що їх шлюб має формальний характер і сім`ю зберегти неможливо, оскільки це суперечить їх інтересам та інтересам дитини, на примирення не згодний. Про примирення не просить і відповідачка та згодна на розірвання шлюбу з позивачем. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.109 СК України шлюб між подружжям, яке має дітей, розривається лише в судовому порядку. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору.

Outcome: approved