Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

27.07.2022 до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , законний представник: [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шкапій В.Я., про встановлення факту визнання батьківства. В обґрунтування позову [PERSON] вказує, що [INFO] помер [PERSON] , 1953 р.н., який був її батьком, але не перебував у шлюбі з її матір`ю, [PERSON] , оскільки офіційно перебував у шлюбі з [PERSON] , а тому в свідоцтві про народження позивача батьком зазначений [PERSON] . Згідно витягу №0003060046 від 26.04.2010 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, в актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Від народження [PERSON] . [PERSON] визнавав себе її батьком, виконував батьківські обов`язки, піклувався про неї, брав активну участь у вихованні, фінансово утримував, опікувався вступом до університету, забезпечував під час навчання. Фактично останні 15 років [PERSON] проживав із матір`ю позивачки однією сім`єю, вони вели спільне господарство, а після народження сестри [PERSON] в 2008 році, [PERSON] за спільною заявою з [PERSON] був записаний батьком в актовому записі про народження. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а тому, вважаючи себе спадкоємицею після його смерті, позивачка звернулася до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, однак нотаріусом позивача було повідомлено про те, що їй слід звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних зв`язків, а також те, що із заявами про прийняття спадщини звернулися інші спадкоємці. Позивач вказує, що в її свідоцтві про народження відомості про батька, зокрема щодо його імені « [PERSON] », та по-батькові « [PERSON] », відповідають імені та по-батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Враховуючи те, що встановлення факту батьківства необхідно позивачці для отримання спадщини, позивач звернулася до суду та просить встановити факту, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] був її, позивачки, рідним батьком. Ухвалою суду від 10 серпня 2022 року у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 20 вересня 2022 року. 20 вересня 2022 року розгляд справи було відкладено на 04.10.2022 за клопотанням представника відповідача. 04.10.2022 року підготовче судове засідання у справі закрито та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, за участі сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] поданий позов підтримала з викладених у ньому підстав. Повідомила, що померлий [INFO] [PERSON] був її батьком, однак в її свідоцтві про народження це не зазначено. За таких обставин вона не може реалізувати право на спадкування після смерті батька [PERSON] . Представник позивача [PERSON] судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Просив позов задовольнити. [PERSON] , законний представник неповнолітньої [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повном обсязі та повідомила, що [PERSON] проживав разом із нею однією сім`єю останні 15 років. В офіційному шлюбі не перебували. [PERSON] є батьком її доньок: неповнолітньої [PERSON] , 2008 р.н., та позивачки [PERSON] , але в свідоцтві про народження [PERSON] відомості про батька були внесені у відповідності до вимог ст.135 СК України. [PERSON] завжди визнавав своє батьківство у відношенні [PERSON] , але не встиг за життя оформити свої батьківські права. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні також визнала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову [PERSON] і підтвердила, що [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] .. Представник відповідача, адвокат Горщар Б.А., в судовому засіданні підтримав позицію довірительки [PERSON] , проти задоволення позову не заперечував. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися жодного разу, про день та час с лухання справи повідомлені належним чином. Відзив на позов не надходив. Як повідомила відповідач [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] є її близькими родичами і вони не бажать брати участь в судовому засіданні проти встановлення факту визнання батьківства вони не заперечують, оскільки їм також відомо, що померлий [PERSON] є батьком позивача [PERSON] . Від приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шкапій В.Я. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями125,130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із позовною заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Славутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) - [PERSON] помер [INFO] . Як видно із свідоцтва про народження позивачки [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Славутським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницької області, матір`ю [PERSON] є [PERSON] , батьком зазначений « [PERSON] ». Зазначення « [PERSON] » відповідає імені та по-батькові померлого [PERSON] (а.с. 8). Відомості про батька в свідоцтві про народження [PERSON] були несені на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 10). В липні 2022 року [PERSON] , вважаючи себе донькою померлого, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с. 6), але отримала відмову. Відповідно до змісту ч.1, ч.2 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст.128 СК Україниу разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Оскільки, позивач не єдиний спадкоємець після смерті [PERSON] ( спадкоємцями є відповідачі) ,які також звернулися із заявами про отримання спадщини після померлого [PERSON] , а тому вбачається спір про право та позивач обрав спосіб захисту своїх прав в порядку позовного провадження. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені уст.128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених уст.53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Враховуючи те, що [PERSON] народився у 1999 році, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім"ю, а саме норми ч.2 ст.53 КпШС України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно норм вказаної статті, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В третьому абзаці п.13постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Як встановлено судом, відомості, щодо батька дитини, які зазначені у свідоцтві про народження [PERSON] щодо батька дитини, зокрема його імені та по-батькові, відповідають імені та по-батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Також факт батьківства підтверджується матеріалами справи, свідченнями сторін. Вказані обставини підтверджують доводи позивача, вказані у позовній заяві про встановлення батьківства щодо того, що під час народження [PERSON] її батьки не перебували в шлюбі між собою, та відомості про батька було вказано зі слів матері. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦПК Україниу рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч.1ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне їй для прийняття спадщини після смерті її батька. Суд вважає, що дослідженими у судовому засіданні доказами, якими є письмові матеріали справи, пояснення сторін, визнання позову відповідачами. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, встановленими в судовому засіданні, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved