Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Відповідач є батьком позивача. Батьки позивача перебували в шлюбі, який рішенням суду було розірвано. На даний час батьки позивача проживають окремо, позивач проживає разом з матір`ю. Оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання позивача до досягнення ним повноліття не надавав, рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з нього було стягнуто аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, тобто до [INFO] . Наразі позивач досяг повноліття, але навчається на денному відділенні «ВСП Олександрійський аграрний фаховий коледж Білоцерківського аграрного університету» 1 рівня акредитації, на державній основі та знаходиться на повному державному забезпеченні. Строк навчання до 30.06.2023 року. Фактично позивач перебуває на утриманні матері, відповідач жодної матеріальної допомоги йому не надає, тривалий час не сплачував аліменти на його утримання. Позивач потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має змогу надавати, оскільки не є особою з інвалідністю, знаходиться в працездатному віці. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача свою користь аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з вказаним позовом і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2023 року . Рух справи у суді Позовну заяву подано до суду 03.10.2022 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.11.2022 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Позиція учасників справи Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, на позовних вимогах наполягають, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судові засідання, призначені на 30.11.2022 року, 22.12.2022 року та 06.01.2023 року, не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так судові повістки про виклик відповідача в судові засідання, призначені на 30.11.2022 року та 22.12.2022 року, які було направлено на адресу місця реєстрації відповідача, повернулись на адресу суду з відміткою про їх невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Враховуючи викладене, виклик відповідача в судові засідання, призначені на 22.12.2022, 06.01.2023 року, було зроблено через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Причини неявки відповідач не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позив від нього до суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. 06.01.2023 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно з копією свідоцтва серія [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Олександрійського міського управління юстиції 12.09.2004 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки від 13.04.2022 року вих.№2689, [PERSON] є студентом ІІІ курсу технологічного відділення по спеціальності «Агрономія» «ВСП Олександрійський аграрний фаховий коледж Білоцерківського аграрного університету» 1 рівня акредитації, денна форма навчання на державній основі. Навчається з 01.09.2019 року, термін закінчення навчання 30.06.2023 року. Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання №3760 від 26.09.2018 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пленум Верховного Суду України у п.15 постанови №3 від 15 травня 2006 року із змінами «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу. При цьому, як вбачається з ч.2 ст.199 СК України право на утримання повнолітніх дочки, сина припиняється у разі припинення ними навчання. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23 постанови Пленума також роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку стягнення аліментів присуджується з 03.10.2022 року, тобто з дати звернення позивача до суду з вказаним позовом. При визначенні розміру аліментів на дітей суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Висновки за результатами розгляду справи За таких обставин враховуючи, що повнолітній [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, обов`язок обох батьків утримувати дитину, натомість відповідач в добровільному порядку не бере участь в утриманні сина, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на своє утримання на час навчання, тобто до 30.06.2023 року, в розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) відповідача, підлягають задоволенню в повному обсязі. На думку суду, вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам останньої. Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу сину, у розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, суду не надано. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 992 грн 40 коп судового збору, оскільки позивач звільнений від його сплати при зверненні до суду з вказаним позовом.

Outcome: approved