Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 1.1.Позивач просить стягнути з відповідача завдану шкоду в розмірі 5128,61 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та судові витрати, які складаються зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Позов мотивує тим, що 26.01.2021 о 10 год. 30 хв. в м.Шепетин а/д М-19, водій [PERSON] керував т/з «ЗІЛ-ММЗ», номерний знак [NUMBER] , не вибравши безпечної дистанції скоїв зіткнення з т/з «Мерседес-бенз», номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого автомобіль Мерседес отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, які становлять 6591,91 грн. 21.04.2021 постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.04.2021 встановлено, що у діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Позивачу страховою компанією [PERSON] . Рівненська філія ПрАТ «УПСК» відшкодовано 1463,30 грн. Окрім того, позивачу завдано моральної шкоди: нервовий стрес від пошкодження автомобіля, відмова відповідача добровільно відшкодувати завдані збитки змусила витрачати час та сили для поїздок до страхової, не міг через пошкодження користуватись своїм транспортним засобом, змушений нервувати, шукати кошти та людей, які б могли якісно зробити ремонт, а також зневажливе ставлення відповідача до нього після ДТП спричинили моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 10000 грн. 1.2.Відповідач подав відзив, просить відмовити у позові. Мотивує тим, що доказом суми матеріальних збитків позивач надає копію розрахунку страхового відшкодування, де сума 6591,91 грн. вказана в графі «Вартість відновлювального ремонту», при цьому не вказує, що рік випуску його т/з, що зазнав пошкоджень, 2008 р. і у розрахунку застосований коефіцієнт фізичного зносу 0,7, у зв`язку з чим у розділі «Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу» вказана сума 4063,30 грн., у копії страхового акту №9037/037/011857/21/1 вказано, що він складений на підставі «наявних документів», проте не вказано яких саме. Розрахунок страхового відшкодування не є належним доказом розміру матеріальної шкоди. Крім того, позивачем не надано доказів проведення ремонту та квитанцій про його оплату із СТО. Належне експертне дослідження проведене не було, а з наданих позивачем додатків до позовної заяви неможливо встановити розмір збитків та чи відповідають вони реальним. Страхова сума полісу становить 130 000 грн., що є більшою за суму відшкодування шкоди, яку вказує позивач. Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, вважає що для оцінки цих обставин позивачем не було надано жодних доказів та не обґрунтовано визначення розміру вказаної ним суми. Цивільна відповідальність підлягає обов`язковому страхуванню, а порядок виплати страхового відшкодування та строки встановленні договором страхування та законодавством. Позивачу як водію відомі ці обставини і його твердження, що реалізація встановленої процедури завдала йому моральної шкоди, яка підлягає додатковому відшкодуванню, є безпідставною. Вважає розмір витрат на правничу допомогу суттєво завищеним в даній категорії справ та таким, що не відповідає дійсності. 1.3.Позивачем подано відповідь на відзив, зауважує, що завдана шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розрахунок страхового відшкодування повністю підтверджує факт заподіяння матеріальної шкоди та її розмір. Твердження відповідача щодо завищеного розміру витрат на правову допомогу та моральну шкоду є суто припущеннями відповідача та він не може заперечити моральні переживання, які спричинені зайвими проблемами після ДТП. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 25.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 2.2. Третя особа, неодноразово належно повідомлена про час і місце судового засідання, до суду не з`явилась, клопотань та заяв по суті справи не подавала, про причини неявки не повідомляла, тому суд не визнає їх поважними і розглядає справу. 2.3. Представник позивача адвокат Сампара Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила, що матеріальні збитки підтверджуються матеріалами справи. Щодо витрат на правову допомогу, то докази будуть надані після прийняття рішення у встановлений термін. 2.4. Представник відповідача адвокат Загребельний В.В. заперечував проти позову, наполягав, що заявлена матеріальна шкода у розмірі 5128,61 грн. безпідставна, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 4063,30 грн. Належним і допустимим доказом матеріальних збитків буде висновок експертизи чи оцінка. Моральна шкода не підтверджена доказами, а обов`язок її доводити покладено на позивача. Щодо витрат на правову допомогу, то Акт №1, долучений до матеріалів справи, взагалі відноситься до іншого договору від 26.07.2021, а не долученого від 10.07.2021, тому акт неналежний доказ. Підтвердження розміру наданої правової допомоги немає. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 3.1. Згідно постанови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21.04.2021 №559/425/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Судом встановлено, що 26.02.2021 о 10 год. 30 хв. в с.Шепетин, а/д М-19, водій [PERSON] керував т/з «ЗИЛ-ММЗ», н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної дистанції, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з т/з «Mercedes-Benz», н.з. [NUMBER] . При ДТП автомобіль «Mercedes-Benz», н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Потерпілий - [PERSON] (а.с.5-6). 3.2. Згідно постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.04.2021 №606/543/21 встановлено, що у діях [PERSON] відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП за фактом ДТП 26.02.2021 о 10 год. 30 хв. в с.Шепетин Дубенського району (а.с.7-8). 3.3. Страховим актом №037/037/011857/21/1 від 15.06.2021 потерпілому [PERSON] розраховано суму страхового відшкодування у розмірі 1463,30 грн. та Наказом №037/037/011857/21/1/1 доручено здійснити виплату коштів у розмірі 1463,30 грн. (а.с.9-10). 3.4. Згідно розрахунку страхового відшкодування автомобіля потерпілого [PERSON] Mercedes Sprint 313, р/н [NUMBER] , 2008 р.в., вартість відновлювального ремонту 6591,91 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 4063,30 грн., страхове відшкодування з урахуванням франшизи 2600 грн. становить 1463,30 грн. (а.с.22). 3.4. З відеозапису, наданого позивачем і дослідженого в судовому засіданні, встановлено, що після ДТП водій [PERSON] погрожував фізичною розправою водію [PERSON] , нецензурно лаявся і замахувався, поведінка відповідача очевидно агресивна та не відповідає обстановці (а.с. 12). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, встановлює, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. За змістом ст.29, п.п.32.7 ст.32 вказаного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Згідно з частинами другою та третьою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (далі за текстом - Постанова ВСУ) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 Постанови ВСУ визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювач а та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 9 Постанови ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1. Суд робить висновок, що оскільки відповідач спричинив ДТП та завдав позивачу матеріальні збитки, тому зобов`язаний їх відшкодувати. Згідно чинного законодавства відшкодуванню підлягають збитки, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля потерпілого [PERSON] Mercedes Sprint 313, р/н [NUMBER] , 2008 р.в., становить 4063,30 грн., а виплачене позивачу страховою компанією страхове відшкодування становить 1463,30 грн., то з [PERSON] підлягає стягненню різниця цих сум у розмірі 2600 грн. Таким чином, позовну вимогу в частині стягнення матеріальних збитків суд задовольняє частково. 5.2. При цьому суд зауважує, що посилання сторони відповідача на неможливість стягнення розміру завданих збитків, бо в справі міститься не висновок експерта чи оцінка, не заслуговує на увагу. Оскільки відповідач заперечував розмір завданих збитків, то він зобов`язаний був довести суду під ставність своїх заперечень і надати висновок експерта чи оцінку, що спростовують обґрунтування позивача. Проте цього не зробив, всупереч ст. 81 ЦПК України. Тому суд взяв до уваги не спростований розрахунок розміру завданих збитків, зроблений страховою компанією і наданий позивачем. 5.3. Також [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] , який порушив його права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких [PERSON] зазнав у зв`язку із ДТП, внаслідок чого відбулось пошкодження його майна і після якого відповідач поводився агресивно, нецензурно лаявся та погрожував фізичною розправою позивачу, замахувався. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає, що необхідність позивача стягувати завдані збитки та захищати свої порушені права в судовому порядку, що тривалий час розглядалось і неодноразово судові засідання відкладались саме за клопотанням сторони відповідача, який так і не визнав свою вину та не зробив правильних висновків із ситуації, яку спричинив, дійсно мали тривалий негативний вплив на позивача, призвели до його моральних страждань та внесли негативні зміни у його повсякденне життя. Тому розмір завданої моральної шкоди у 10000 грн. суд оцінює як достатній та допустимий. Отже в частині стягнення розміру завданої моральної шкоди суд позовну вимогу повністю задовольняє. 5.4. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1368,40 грн. (а.с.4,20) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. 5.5. Щодо розподілу судових витрат в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000, суд зазначає наступне. У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10000, на підтвердження понесення яких до матеріалів справи долучено копію Договору про надання правової допомоги №б/н від 10.07.2021, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Захист права» в особі керуючого партнера Сампара Н.М. та [PERSON]., копію Акта №1 обсягу надання правової допомоги до Договору про надання правової допомоги від 20.10.2021 (а.с.68-70). Водночас, відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Зокрема, згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутній розрахунок витрат на правову допомогу до договору про правову допомогу від 10.07.2021, а також документальне підтвердження їх фактичного понесення позивачем та заявлено клопотання про долучення доказів після ухвалення рішення, суд питання відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу не вирішує одночасно з ухваленням рішення в справі. За бажанням сторони і подачі доказів у встановлений строк суд вирішить це питання додатково. 5.6. В підсумку, суд задовольняє позов частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial