Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

19.10.2022 року до Славутського міськрайонного суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що від шлюбу із відповідачем [PERSON] , який 15.10.2021 року розірвано за рішенням суду, має доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не сплачує аліменти, що негативно впливає на її утримання, не спілкується з дитиною. Тобто створились умови, які шкодять інтересам дитини. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки відповідача. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. За таких обставин позивачка звернулася до суду та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 01 листопада 2022 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 29.11.2022 року. 29.11.2022 розгляд справи не відбувався у зв`язку із знеструмленням електромережі суду, виходу з ладу сервера автоматизованої системи та інші умови, що пливають на безперебійність та функціонування автоматизованої системи. 13 грудня 2022 року підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд. Позивачка [PERSON] поданий позов підтримала з підстав, зазначених у ньому, тому просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник Органу опіки і піклування Славутської міської ради в судовому засіданні підтримала Висновок органу опіки від 26.09.2022 року та вважала за доцільне позбити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, до суду жодного разу не з`явивився та про причини неявки не повідомив. Відзиву на позов, жодних заяв чи клопотань до суду не надходило. Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку із чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів у його відсутності оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду справи та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. В судовому засіданні у якості свідків були допитані [PERSON] та [PERSON] . Так, [PERSON] повідомила, що її чоловік є хрещеним батьком малолітньої [PERSON] . Вказала, що [PERSON] донькою ніколи не цікавився, навіть коли позивачка [PERSON] була вагітною, відповідач зневажливо до неї ставився, ображав. Коли дитині було близько 2 місяців, [PERSON] тяжко захворіла та потрапила до лікарні. Батько залишився вдома з дитиною, однак повністю проігнорував той факт, що донька знаходилась із ним, вживав алкогольні напої та не доглядав за дитиною. В результаті приїхала бабуся та забрала дитину до себе, доки [PERSON] перебувала в лікарні. [PERSON] та [PERSON] розійшлись, коли дитині було 4 місяці. Після того [PERSON] донькою ніколи не цікавився, не відвідував, не забезпечував матеріально, не піклувався. Позивачка ніколи не перешкоджала спілкуванню батька з дитиною, навпаки заохочувала побачення відповідача з донькою. [PERSON] , яка є давньою подругою позивачки [PERSON] , повідомила, що часто бувала та буває в гостях у позивачки, як і в той час, коли остання проживала із [PERSON] , так і після їхнього розриву. Відповідач [PERSON] дитиною ніколи не цікавився, не доглядав за нею, матеріально не забезпечував, на даний час має заборгованість зі сплати аліментів. [PERSON] ніколи не забороняла [PERSON] відвідувати доньку та спілкуватися з нею, однак сам [PERSON] такого бажання не мав та своїх батьківських обов`язків не виконував. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано за рішенням Славутського міськрайонного суду від 05 жовтня 2021 року (а.с. 9). За рішенням Славутського міськрайонного суду від 03 лютого 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання дружини у розмірі 500 грн. щомісячно (а.с.13-14). Згідно розрахунку, за [PERSON] значиться заборгованість зі сплати аліментів станом на вересень 2022 року у сумі 10000 грн. Окрім того, згідно з виконавчим листом № 682/2632/20 від 05.03.2021 року, виданим Славутським міськрайонним судом, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 23.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15). Згідно розрахунку, станом на вересень 2022 року за [PERSON] значиться заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини в сумі 17299,15 грн. . Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно ч.6 ст. 12 Закону України «Про охорону батьківства», батьки несуть відповідальність, зокрема, за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких відносяться, коли один з батьків не вчинив або вчинив наступні дії: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. В матеріалах справи наявний Висновок Органу опіки і піклування Славутської міської ради від 26.09.2022 № 04-34/787, згідно із яким орган опіки і піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, аналізуючи вищевказані положення законодавства, виходячи з принципів змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, з урахуванням фактичних обставин справи, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки він фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, про дитину не піклувався, не підтримує її, не цікавився і не цікавиться навчанням, розвитком, не забезпечував батьківською турботою та піклуванням. За таких умов, з урахуванням байдужого відношення відповідача до доньки, до нього слід застосувати таку міру як позбавлення батьківських прав, що в даному випадку буде відповідати інтересам дитини для захисту її прав. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved