Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Державний проектний інститут містобудування «Міськбудпроект» ( м. Полтава) про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Посилаючись на те, що він з 02.07.2021 року по 27.06.2022 року перебував у трудових відносинах з ДП «Державний проектний інститут містобудування «Міськбудпроект». У день звільнення відповідачем не проведено повен розрахунок, не виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 56\~939 грн. 08 коп.. Він неодноразово звертався до відповідача з вимогою виплатити заборгованість, але безрезультатно. Просив суд стягнути з ДП «Державний проектний інститут містобудування «Міськбудпроект» на користь [PERSON] заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 56939,08 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку. Ухвалою від 22 вересня 2022 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач ДП «Державний проектний інститут містобудування «Міськбудпроект» відзив на позовну заяву не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що на підставі наказу №8 ОС від 01.07.2021 року [PERSON] прийнятий на роботу в Державне підприємство «Державний проектний інститут містобудування «Міськбудпроект» з 02.07.2021 року на посаду охоронника в господарський відділ, що підтверджується трудовою книжкою [NUMBER] ./а.с.5/ 27.06.2022 року [PERSON] звільнений із посади на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням./а.с.5/ Відповідно до довідки №01-13/84 від 27.06.2022 року виданої ДП «Державний проектний інститут містобудування «Міськбудпроект» заборгованість відповідача перед [PERSON] по заробітній платі станом на 27.06.2022 року складає 56939,08 грн. /а.с.15/ Також судом встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 348,44 грн., що підтверджується розрахунком середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні [PERSON] охоронника виданого ДП «Державний проектний інститут містобудування «Міськбудпроект»./а.с.15/ Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні\~працівника\~виплата\~всіх сум,\~що\~належать йому\~від підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться\~в день\~звільнення.\~Якщо працівник\~в\~день\~звільнення не\~працював,\~то\~зазначені\~суми мають\~бути\~виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після\~пред`явлення\~звільненим\~працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про\~нараховані\~суми,\~належні\~працівникові\~при звільненні,\~власник\~або уповноважений\~ним\~орган повинен\~письмово\~повідомити\~працівника перед\~виплатою\~зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За змістом\~статті 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у\~статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши під час розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку під час звільнення, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Аналіз наведених норм матеріального права свідчить, що передбачений частиною 1\~статті 117 КЗпП України\~обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені\~статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України № 6-144цс13 від 29 січня 2014 року. Судом встановлення, що станом на день звільнення із займаної посади, відповідачем не виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі у розмірі 56939,08 грн.. Відповідач не надав до суду відзиву на позов, не оспорював вимоги позивача, а також не надав доказі сплати суми заборгованості по заробітній платі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 56939,08 грн.. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить з того, що середньоденна заробітна плата позивача складає 348,44 грн., позивача звільнено з підприємства 27.06.2022 року, у день звільнення з ним не проведений повний розрахунок, а тому з 28 червня 2022 року (наступний робочий день після звільнення позивача) по 28 грудня 2022 року (день постановлення рішення) підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні: З 28 червня 2022 року по 28 грудня 2022 року становить 132 робочих днів х 348 грн. 44 коп. = 45994 грн. 08 коп.. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що із відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 45994 грн. 08 коп.. Пункт 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачає, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Отже, підлягає негайному виконанню рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У\~ЦПК України\~визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга\~статті 133 ЦПК України). Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера N 01/09 від 01.09.2022 року, розрахунком надання правової допомоги. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з пунктом 9 частини першої\~статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~(далі - Закон № 5076 -VI)\~встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 5076-VI). Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно,\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 7000 грн., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі . Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7000 грн. на правничу допомогу. Сплачений позивачем судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved