Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення боргу, якій просить стягнути з відповідача на її користь 220000 грн. боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 17.10.2019 року між нею та [PERSON] укладено договір позики про надання відповідачу коштів у сумі 220 000 грн. зі строком повернення до 17.10.2022 року. Договір позики укладено відповідно до ст.1046 ЦК України, підписаний сторонами. Станом на 17.10.2022 року відповідач зобов`язання по поверненню отриманих коштів не виконав. У зв`язку з цим, позивач звернулася до суду з метою захисту своїх прав. Згідно з ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.12.2022 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав заяву, в якій зазначив, що погоджується з позовними вимогами. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до договору позики від 17.10.2019 року, укладеного між позивачем та відповідачем, відповідач зобов`язався повернути позивачу [PERSON] до 17.10.2022 року грошові кошти в сумі 220 000,00 грн., отримані відповідачем [PERSON] , що підтверджується Актом про передачу коштів за договором позики від 17.10.2019 року (а.с. 3-4, 5). Судом встановлено, що відповідачем не виконано перед позивачем зобов`язання щодо повернення коштів згідно договору позики від 17.10.2019 року, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу розмірі 220\~000,00 грн. Відповідно до ст.1046\~ЦК України за\~договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046\~ЦК України). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1ст. 207\~ЦК України). Частиною 1\~ст.\~1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до ст.526, 530\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. У частині ч. 1 ст.527\~ЦК України сформульоване загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у сумі 992,40 грн. Проте згідно з п.1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору за подання заяви майнового характеру для фізичних осіб в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2200 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з цим, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 992,40 грн., а також підлягає стягненню недоплачений судовий збір у розмірі 1207,60 грн. на користь держави.

Outcome: approved