Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про визначення\~місця проживання\~дитини з\~матір`ю, [PERSON] . Вимоги обґрунтовані тим, що з 10 вересня 2010 року позивачка перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 червня 2019 року. Сторони від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин з відповідачем дитина залишилася жити з позивачкою, однак дійти згоди про місце проживання дитини сторони не змогли. Зараз дитина навчається у 5 класі Васильківської філії Лохвицької гімназії № 1 Лохвицького району Полтавської області, будинок в якому проживає забезпечено нормальними умовами для проживання та навчання дитини. Відповідач близько 4-х років знаходиться в місцях позбавлення волі, не проявляє батьківської турботи про сина, не допомагає утримувати матеріально. Час від часу дитина має лише короткі телефонні розмови з батьком, які не приносять синові задоволення. [PERSON] не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дитини, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини, його навчання. Позивачка на даний час не працює, займається веденням домашнього господарства, має від цього стабільний самостійний дохід, в змозі у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Прохає визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Васильки Лохвицького району Полтавської області, з матір`ю дитини, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн. У судове засідання позивачка та її представник адвокат Власова С.М. не з`явилися, при цьому від останньої до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та прохають їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, на даний час відбуває покарання у ДУ «Сумська виправна колонія №166» відповідно до вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04.07.2018, що набрав законної сили 28.07.2020. про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, відзиву щодо позову не подав, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України перелічені обставини дають суду право провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. При цьому суд враховує, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Лохвицької міської ради в судове засідання не з`явився, направивши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. У відповідності до ч.1\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України\~передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.09.2010р. Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 26.06.2019р. шлюб розірвано. (а.с.7). Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Після розірвання шлюбу сторін, дитина залишилась проживати з матір`ю, [PERSON] , однак дійти згоди про місце проживання дитини сторони не змогли. Згідно довідки Лохвицької міської ради від 18.01.2022р. №42, [PERSON] проживає без реєстрації місця проживання в [ADDRESS] . Склад сім`ї: син- [PERSON] , [INFO] (а.с.8) Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 18.02.2022р., [PERSON] проживає разом з сином, [PERSON] , без реєстрації місця проживання, в будинку, який належить її матері, за адресою: [ADDRESS] . Дитина має місце для відпочинку та місце для занять, має окрему кімнату, свою шафу для одягу, одягом та взуттям забезпечений, має всі необхідні матеріали для навчання. Продуктами харчування сім`я забезпечена, так як утримують в своєму домогосподарстві домашніх тварин та птицю. (а.с. 10). Відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі. Зі слів позивачки не проявляє батьківської турботи про сина, не допомагає матеріально. Час від часу дитина має лише короткі телефонні розмови з батьком. Відповідно до висновку органу опіки та піклування в інтересах малолітнього [PERSON] доцільно визначити його місце проживання з матір`ю [PERSON] (а.с.30,31). Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, йому роз`яснено його право взяти участь в судовому засіданні, надати свої письмові заперечення по суті спору. Однак, таким правом відповідач не скористався, що свідчить про байдуже ставлення останнього до цього спору. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,\~ст.161 СК України\~випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю відповідатиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved