Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на частку. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16.04.2014 на підставі договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах придбали садовий будинок [ADDRESS] , та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:78:422:0009, розташовану за адресою: [ADDRESS] . [INFO] син позивача [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина на частину садового будинку та частину земельної ділянки. Спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , є позивач, яка отримала 1/12 частку спадкового майна, [PERSON] (дружина померлого), яка отримала частку спадкового майна, [PERSON] (донька померлого), яка отримала 1/12 частку спадкового майна, та [PERSON] (батько померлого), який отримав 1/12 частку спадкового майна. В подальшому [PERSON] та [PERSON] продали належні їм частки спадкового майна позивачу, яка скористалась переважним правом придбання часток як співвласник. У кожному випадку право власності на зазначене нерухоме майно реєструвалося у встановленому законом порядку. Таким чином, з урахуванням перелічених обставин позивачу стало належати 11/12 частин спірного майна. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] , якому належить 1/12 частину вищевказаного майна, є колишнім чоловіком позивача, участі в утриманні нерухомого майна не приймає, чинить домашнє насильство у відношенні позивача, принижує її честь та гідність, на свій власний розсуд розпоряджається усім нерухомим та наявним у ньому майном не рахуючись з позивачем. На думку позивача, належне відповідачу нерухоме майно перейшло до нього у порядку спадкування та жодної вартості для нього не несе. На підставі викладеного позивач просить припинити право власності відповідача на належну йому частку у праві спільної часткової власності на вищевказані садовий будинок та земельну ділянку та визнати за позивачем право власності на зазначену частку спірного майна. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.09.2021 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 26.05.2022, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. У відповіді на відзив сторона позивача вказувала, що розмір частки відповідача є незначною, що підтверджується відповідним експертним висновком. Відповідач має інше житло. Також зазначила, що надані відповідачем докази не стосуються предмету спору. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься відзив представника відповідача на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що позов необґрунтовано належними доказами. Крім того, зауважив, що задоволення позовних вимог значно зашкодить інтересам відповідача. 25.11.2021 представник відповідача електронною поштою направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на зайнятість в іншому судовому провадженні. 27.01.2022 представник відповідача електронною поштою направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на неможливість явки в судове засідання внаслідок участі у кримінальній справі, на підтвердження чого надав роздруківку з офіційного сайту судової влади. 02.03.2022 представники сторін в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. 04.07.2022 представник відповідача електронною поштою направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на неможливість явки в судове засідання внаслідок участі в іншому судовому провадженні, на підтвердження чого надав роздруківку з офіційного сайту судової влади. 08.08.2022 представник відповідача електронною поштою направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на неможливість явки в судове засідання внаслідок участі в іншому судовому провадженні, на підтвердження чого надав роздруківку з офіційного сайту судової влади. 12.09.2022 представник відповідача електронною поштою направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на неможливість явки в судове засідання внаслідок участі у кримінальній справі, проте належних доказів не надав. 04.10.2022 представник відповідача електронною поштою направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на неможливість явки в судове засідання внаслідок участі у кримінальній справі, на підтвердження чого надав роздруківку з офіційного сайту судової влади. 22.11.2022 представник відповідача електронною поштою направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на неможливість явки в судове засідання внаслідок участі у кримінальній справі, на підтвердження чого надав роздруківку з сайту Київського апеляційного суду. 23.01.2023 представник відповідача електронною поштою направив до суду чергову заяву про відкладення розгляду справи з посиланням на участь у кримінальній справі в якості захисника на призначений час розгляду даної справи, на підтвердження чого надав роздруківку з офіційного сайту судової влади. Разом із тим, суд не може визнати вказані причини неявки в судові засідання поважними, оскільки матеріали справи не містять відомостей на підтвердження посилань відповідача. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити рішення в справі за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах належав садовий будинок [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:78:422:0009, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу садового будинку та договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеними 16.04.2014 та посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борисовою С.О. (а.с.34-35, 37-39, т.І). Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20621546 від 16.04.2014 та №20622039 від 16.04.2014, за позивачем на праві спільної часткової власності зареєстровано частину садового будинку та частину земельної ділянки, наведених вище. Як убачається з матеріалів справи, [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане 30.06.2018 Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві). Його матір`ю є позивач у справі, а батьком - відповідач. 15.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я позивача, відповідача, дружини та доньки померлого (а.с.41-56, т.І). Так, на ім`я позивача, відповідача та доньки померлого [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину по 1/12 частки садового будинку та по 1/12 частки земельної ділянки на кожного, на ім`я дружини померлого [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку садового будинку та 1/4 частку земельної ділянки. З пояснень позивача убачається, що у липні 2021 року дружина та донька померлого [PERSON] виявили бажання продати належні їм частки, у зв`язку з чим відповідачу у справі було запропоновано право першочергового придбання вищевказаного майна. Згідно наявних в матеріалах справи заяв [PERSON] (а.с.57-61,т.І), посвідчених 02.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., він відмовився від свого переважного права купівлі майна, належного дружині та доньці його померлого сина, та не заперечував проти продажу вказаного майна іншим особам. На підставі договору купівлі-продажу 1/3 садового будинку та договору купівлі-продажу 1/3 земельної ділянки, укладених 16.08.2021 та посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., позивач придбала 1/3 частку спадкового майна належного [PERSON] та [PERSON] (а.с.61-63,65-67, т.І). Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №270697510 від 16.08.2021 та №270694773 від 16.08.2021, за позивачем зареєстровано право спільної часткової власності на 1/3 частку наведеного вище садового будинку та 1/3 частку земельної ділянки (а.с.64,68, т.І). Зі змісту витягів убачається, що за позивачем на даний час сумарно зареєстровано 11/12 часток спірного майна. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просив припинити право власності відповідача на належну йому частку у спільній частковій власності, посилаючись на те, що відповідач участі в утриманні майна не бере, створює перешкоди у спільному користуванні власністю, внаслідок чого спільне володіння та користування майно є неможливим, при цьому його частка є значно меншою у порівнянні з часткою позивача, у зв`язку з чим припинення права власності відповідача на його частку не завдасть йому істотної шкоди та не спричинить порушення його прав та інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійснення зазначених правомочностей мають рівні права. За приписами ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до положень ст. 346 ЦК України закріплено перелік випадків припинення права власності та встановлено, що він не є вичерпним. Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №274349145 від 10.09.2021, за відповідачем [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 1/12 частку спірного садового будинку та 1/12 частку спірної земельної ділянки, а також 1/3 частку однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.71-74,т.І). Згідно звіту (а.с.84-148, т.І) про незалежну оцінку вартості садового будинку [ADDRESS] , ринкова вартість останнього станом на 01.07.2021 становить 5822000 грн., при цьому вартість 1/12 частки складає 485166,67 грн. Згідно звіту (а.с. 149-193, т.І) про незалежну оцінку вартості земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:78:422:0009, розташованої за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість останньої станом на 01.07.2021 становить 230000 грн., при цьому вартість 1/12 частки складає 19166,67 грн. Згідно договору №5786-ВООП від 01.10.2015, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Венбест-Охорона», позивач передала, а товариство прийняло під охорону за допомогою пульта централізованого спостереження приватний будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.194-196, т.І). З довідок СТ «Чорнобилець-2001» від 11.02.2020 та 14.08.2020 убачається, що позивачем у повному обсязі сплачені членські та цільові внески за період з 01.07.2018 по 01.08.2020, заборгованість відсутня (а.с.197-198, т.І). Крім того, згідно наданих позивачем доказів убачається, що остання належним чином утримує належне їй майно, що полягає в удобренні ґрунту, дезінсекції земельної ділянки, налагодження системи водопостачання, підтримання прибудинкової території, охорони об`єкта, сплати комунальних послуг тощо (а.с.199-214, т.І), на підтвердження чого в матеріалах справи містяться відповідні наряди замовлення, акти виконаних робіт, товарні чеки, рахунки-фактури та квитанції. В матеріалах справи міститься висновок експерта за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №2-28/12 від 28.12.2021, складений судовим експертом Голубенко І.М. Українського центру судових експертиз, згідно якого без втручання в несучі огороджуючи конструкції будинку та без зміни об`ємно-планувального рішення виділити відповідачу в натурі ідеальну 1/12 частину садового будинку, як і 1/12 частину земельної ділянки, не вбачається за можливе. За приписами частин 1-4 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Стороною відповідача в ході розгляду справи повідомлялось про замовлення проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи, при цьому судом роз`яснювалося право на звернення до суду з відповідним клопотанням у разі отримання нових доказів, разом з тим сторона відповідача своїм правом не скористалася. Частинами 1, 5, 6 ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Наданий суду стороною позивача експертний висновок вказаним вимогам відповідає, а судовий експерт Голубенко І.М. була повідомлена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України. Також в ході розгляду справи судом були допитані свідки, які підтвердили обставини справи. Зокрема, допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказав, що знайомий зі сторонами у справі, бачив на спірній ділянці відповідача, проте той нічого там не робив, утриманням будинку займалася позивач. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є донькою позивача та відповідача, зазначила, що відповідач ніколи не відпочивав у спірному будинку, оскільки він має для цього інший будинок, де може відпочивати зі своєю сім`єю. Як показала [PERSON] , допитана в судовому засіданні в якості свідка, вона є дружиною померлого сина сторін. Вказувала, що сім`я відповідача не користувалася спірним будинком. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснила, що зв`язку з відповідачем не підтримує, заперечувала чинення з її боку перешкод для проведення експертного дослідження, начебто замовленого стороною відповідача щодо спірного майна. Суд зазначає, що надані відповідачем докази не підтверджують утримання належного йому майна, оскільки як вбачається з наданих ним квитанцій, платежі або сплачувалися від імені позивача, або квитанції не містять доказів сплати платежів саме на утримання належного відповідачу спірного майна, а деякі квитанції взагалі не стосуються предмету спору. Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Окрім цього, позивач при зверненні до суду із позовною заявою вніс на депозитний рахунок 504 333, 34 грн. в якості компенсації вартості за частку відповідача у спірному майні, що підтверджується квитанцією №0.0.2264664210.1від 14.09.2021. Враховуючи задоволення позовних вимог, вказана вище сума підлягає виплаті відповідачу в межах компенсації вартості його частки у спірному майні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved