Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

У грудні\~2022\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~відповідача,\~в якому\~просила змінити\~розмір аліментів,\~присуджених за\~рішенням суду,\~та стягувати\~з ньогона\~її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку щомісячно до його повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сума стягуваних аліментів є недостатньою, при тому, що прожитковий мінімум з часу ухвалення судом рішення підвищився. Матеріальний стан відповідача покращився, в той час, коли її погіршився, у зв`язку підвищенням витрат на утримання сина, якийповністю знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в заяві до суду просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату слухання справи повідомлений відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. В заяві до суду від 17.01.2023, поданої від імені [PERSON] , просив відкласти розгляд справи, при цьому доказів поважності своєї неявки не надав. Позицію щодо заявлених вимог відповідач не висловив, правом подати відзив на позов не скористався та свого представника до суду не направив. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 10.12.2019 був розірваний. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого відповідач сплачує на користь позивача аліменти відповідно до виконавчого листа №285/2003/18 Новоград-Волинського міськрайонного суду від 14.08.2018 в твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.06.2018 до повноліття сина. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Держава Україна,\~проголошуючи такий\~принцип сімейного\~права,\~як державна\~охорона кожної\~дитини,\~реалізує його\~в одному\~із положень\~ст.182\~СК України,\~якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років 2 833 гривень. Позивач на підтвердження своїх доводів зазначала, що сума щомісячних аліментів на дитину становить 1372 грн., яка є недостатньо для забезпечення її усім матеріально-необхідним, належним рівнем життя, розвитку, навчання та проведення дозвілля. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Обов`язки по вихованню, догляду, розвитку дитини значно більшою мірою виконуються тим з подружжя (з колишнього подружжя), з яким дитина проживає. Незважаючи на юридично закріплений принцип гендерної рівності (ч.6 ст.7 СК України), у переважній більшості випадків догляд за дитиною здійснює її мати. Разом з тим, суд наголошує, що обов`язок по утриманню дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одну матір. Таким чином, визначений судом в 2018 році розмір аліментів з урахуванням зростання споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб неповнолітнього [PERSON] . Зазначена обставина є підставою для зміни розміру аліментів. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів спільного сина сторін, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів. Враховуючи визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; розмір середньої заробітної плати по Україні; потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку та зобов`язаний брати участь у витратах на свою дитину, суд приходить до висновку, що він в змозі сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позовних вимогах, а саме: 1/4 частина від усіх видів його доходу. Такий розмір\~буде реальним,\~не поставить\~відповідача у\~матеріальне становище\~значно гірше\~від положення\~сина і\~позивачки,\~відповідатиме,\~як інтересам\~дитини,\~так і\~матеріальному становищу\~тастану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Відповідач не надав жодних відомостей щодо його доходів і матеріального становища на теперішній час, чи про його зміну з моменту ухвалення рішення по аліментах. Також ним не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість забезпечити дитині шкільного віку належний життєвий рівень при отриманні аліментів у мінімальному розмірі. Отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Змінений розмір аліментів слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 992,40\~грн.

Outcome: approved