Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

20 січня 2022 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 17 квітня 1987 року та по день його смерті [INFO] . Позивачка з чоловіком були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . На початку липня 2018 року подружжя проживало у знайомих у м. Краматорську, де 03 липня 2018 року [PERSON] отримав довідку № 000570182 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На прикінці листопада 2018 року подружжя переїхало до м. Дніпра, де стали проживати разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вже за новим місцем мешкання 23 листопада 2018 року позивачка отримала довідку № 000654928 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. [PERSON] нову довідку внутрішньо переміщеної особи із зазначенням адреси проживання у м. Дніпрі не отримував через поганий стан здоров`я та відсутності нагальної потреби у цьому. Про факт проживання за однією з позивачкою адресою зокрема свідчить медична документація [PERSON] , де адресою пацієнта значиться: [ADDRESS] . Таким чином позивачка та її чоловік [PERSON] до моменту його смерті [INFO] проживали разом однією родиною за однією адресою. [PERSON] помер [INFO] . За життя позивачка отримувала від [PERSON] допомогу, яка була для неї постійним та основним джерелом для існування, тобто вона повністю перебувала на його утриманні. Так, її чоловік за життя отримував пенсію за віком у розмірі 17 000 грн., розмір якої значно перевищував її пенсію у розмірі 2 695 грн. Отже, його дохід був більший ніж її, тому їхня сім`я існувала виключно за кошти покійного чоловіка. Також, як зазначила позивач, вона існувала виключно за рахунок пенсії її чоловіка, яка була значно більше за її пенсію у розмірі 2 695 грн. Пенсія померлого чоловіка була для неї постійним та основним джерелом для існування. Після смерті чоловіка позивачка звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію чоловіка, проте їй було відмовлено оскільки при перевірці документів виявилися розбіжності у довідках внутрішньо переміщених осіб щодо адреси реєстрації тимчасового місця проживання та через відсутність документів, підтверджуючих факт перебування позивачки на утриманні чоловіка та рекомендовано звернутись до суду. З цих підстав позивачка просить суд встановити факт спільного проживання її з померлим чоловіком за однією адресою по день його смерті та встановити факт її перебування на утриманні її чоловіка, [PERSON] , померлого [INFO] . (а.с.1-5) Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2022 року позовна заява була залишена без руху. (а.с.36) 01 лютого 2022 року позивачкою було усунуто недоліки позовної заяви, надано квитанцію про сплату судового збору. (а.с.38-39) Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2022 року було прийнято даний позов до розгляду, відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін, (а.с.40-41) одночасно задоволено клопотання позивачки та витребувано від ГУ Пенсійного фонду України в Донецькій області - відомості про дату виходу на пенсію та розмір отримуваної пенсії [PERSON] ; від ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - відомості про дату виходу на пенсію та розмір отримуваної пенсії [PERSON] ; від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби - відомості про те чи здійснювали перетин Державного кордону України [PERSON] та [PERSON] у період з 01 квітня 2014 року по 05 червня 2021 року, якщо так, зазначити дати перетину державного кордону. (а.с.40-41) 14 лютого 2022 року від ГУ Пенсійного фонду України в Донецькій області на ухвалу суду про витребування доказів надійшла відповідь, що [PERSON] у них на обліку не перебуває. (а.а.45-46) В судове засідання 02 березня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 07 квітня 2022 року. (а.с.47) В судове засідання 07 квітня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 11 травня 2022 року. (а.с.50) 14 квітня 2022 року від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби на ухвалу суду про витребування доказів надійшла відповідь. (а.с.57-58) В судове засідання 11 травня 2022 року з`явились позивачка та її представник, відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було розпочато розгляд справи по суті, з`ясовано думку сторін щодо позовної заяви, допитано свідків [PERSON] та [PERSON] , задоволено клопотання представника позивачки, витребувано додаткові докази та оголошено перерву до 06 червня 2022 року. (а.с.а.с.69, 70-71) 25 травня 2022 року від ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшла витребувана судом інформація. (а.с.77-81) 03 червня 2022 року від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла витребувана судом інформація. (а.с.84) В судове засідання 06 червня 2022 року з`явилась позивачка, відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. В даному судовому засіданні було продовжено розгляд справи по суті, досліджено письмові докази та оголошено перерву до 24 червня 2022 року. (а.с.89-90) 10 червня 2022 року від АТ «Державний ощадний банк України» надійшла витребувана судом інформація. (а.с.95-96) Судове засідання 24 червня 2022 року не відбулося. В судове засідання 20 липня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було задоволено клопотання позивачки, витребувано додаткові докази та відкладено розгляд справи на 15 серпня 2022 року. (а.с.а.с.106, 107) В судове засідання 15 серпня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 08 вересня 2022 року. (а.с.110) В судове засідання 08 вересня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 30 вересня 2022 року. (а.с.115) В судове засідання 30 вересня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 03 листопада 2022 року. (а.с.119) В судове засідання 03 листопада 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 30 листопада 2022 року. (а.с.124) Судове засідання 30 листопада 2022 року не відбулося. Судове засідання 19 грудня 2022 року не відбулося. В судовому засіданні 12 січня 2023 року було завершено розгляд справи по суті з ухваленням рішення. Позивачка та її представник в судові засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, 26 червня 2022 року через канцелярію суду від представника позивачки надійшла заява, в якій заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, розгляд справи просила здійснювати за її відсутності та відсутності позивачки. (а.с.100) Представник відповідача в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявна заява від нього про розгляд справи за його відсутності. (а.с.86) Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у шлюбі, зареєстрованому 17 квітня 1987 року Відділом запису актів громадського стану Виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів м. Донецьк Донецької області, актовий запис № 314, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . (а.с.12) [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями їх паспортів. (а.с.а.с.8, 13 на зв.) Згідно довідки № 0000654928 від 23 листопада 2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зазначено фактичне місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] . (а.с.10) Згідно довідки № 0000570182 від 03 липня 2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зазначено фактичне місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] . (а.с.15) [PERSON] був пенсіонером та отримував пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] . (а.с.16) [PERSON] є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. (а.с.11) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27 вересня 2021 року. (а.с.17) Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1415318 та рецепту, виданих КЗ «Міська клінічна лікарня № 6» ДОР, адреса місця проживання [PERSON] є [ADDRESS] . (а.с.а.с.19, 20) На підтвердження факту отримання доходів, які були нижчими за розмір доходу померлого чоловіка позивачки [PERSON] , та отримання останнім по день його смерті пенсії, в матеріалах справи містяться: - копія довідки про доходи № 0559325568192516 [PERSON] , яка перебуває на обліку в Лівобережному об`єднаному управлінні ПФУ в м. Дніпрі в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком, пенсійна справа № 912050809170, за період з червня 2021 року по листопад 2021 року та складає загалом 16 167,54 грн.; - оригінал довідки ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20 травня 2022 року за відомостями з якої встановлено, що [PERSON] за період з 01.07.2014 по 30.04.2022 отримала пенсію в розмірі 163 295,40 грн.; - оригінал довідки ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20 травня 2022 року за відомостями з якої встановлено, що [PERSON] за період з 01.07.2014 по 31.05.2018 отримав пенсію в розмірі 270 559,32 грн.; - виписки з АТ «Державний ощадний банк України» про рух коштів по рахунках [PERSON] та [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що позивачка дійсно перебувала на утриманні покійного чоловіка та постійно проживала з ним з моменту реєстрації шлюбу та по день його смерті. Також судом встановлено, що позивачка звернулась до Пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію чоловіка, проте їй було відмовлено, оскільки при перевірці документів виявилися розбіжності у довідках внутрішньо переміщених осіб щодо адреси реєстрації тимчасового місця проживання. Згідно п.2 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З приводу позовної вимоги про встановлення факту сумісного проживання [PERSON] з покійним чоловіком [PERSON] на момент його смерті суд зазначає наступне. Згідно положень ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року № 2058-ІІІ, домогосподарство - це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких з цих стосунків, або бути і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи. Конституційний Суд України у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» визначає, що членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року). Отже, законодавство України не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Верховного Суду від 23.05.2020 року у справі № 686/8440/16-ц, провадження № 61-15699св19). Згідно ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17 дійшов висновку про те, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналіз викладених вище норм чинного законодавства України та встановлених у ході судового розгляду справи обставин, досліджених доказів, дає суду підстави для висновку про те, що позивач - [PERSON] , яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з покійним чоловіком - [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживала з ним за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з медичних документів та показами свідків. З приводу позовної вимоги про встановлення факту перебування [PERSON] , на утриманні її померлого чоловіка [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно п.2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (далі-Порядку), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. У відповідності до п.2.11 Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно ст.38 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17. З цього приводу також у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у цивільній справі № 210/343/19 зазначено: «Встановивши, що допомога яка надавалась [PERSON] померлим чоловіком, була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні померлого чоловіка. Доводи касаційної скарги стосовно того, що [PERSON] отримує пенсію за віком, яка забезпечує її прожитковий мінімум встановлений законом, не приймаються Верховним Судом до уваги, оскільки судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок, що сам по собі факт отримання позивачем пенсії, який забезпечував її прожитковий мінімум, не має правового значення для вирішення даного спору.» З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та доведеність їх належними та допустимими доказами. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що [PERSON] на момент смерті чоловіка [PERSON] отримувала пенсію за віком, інших джерел доходів не мала, не працювала і спільно проживала зі своїм чоловіком на момент його смерті. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дійсно основним джерелом засобів до існування позивачки у період спільного проживання у шлюбі, який передував смерті її чоловіка, була допомога з боку чоловіка, оскільки останній за життя отримував більшу за неї пенсію, та таким чином дохід чоловіка позивачки за життя до дня його смерті був основним джерелом існування родини, що вказує та доводить те, що вона перебувала на його утриманні. Враховуючи, що позивачці відмовлено у відкритті провадження за заявою про встановлення факту постійного проживання в порядку окремого провадження, суд доходить до висновку про необхідність захисту її права на пенсійне забезпечення в порядку позовного провадження. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту постійного проживання позивачки разом з її померлим чоловіком [PERSON] по день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , та встановити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] , померлого [INFO] , задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати позивачки, які складаються зі сплаченого нею судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Однак враховуючи волевиявлення позивачки судовий збір з відповідача на її користь не стягується. На підставі викладеного та

Outcome: approved