Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

29.06.2022 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 лютого 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований у реєстрі № 8275. Стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після отримання від державного виконавця постанови про відкриття виконавчого провадження № 65646715 за виконавчим написом № 8275 від 18.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінпром Маркет», за кредитним договором № 0687442283 від 25 жовтня 2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] за період з 25.03.2019 року по 18.02.2021 року включно у розмірі: 1200,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3192,00 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією, 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 4442,00 грн. Проте, зазначений виконавчий напис вважає незаконним, оскільки вчинений приватним нотаріусом за відсутністю підстав для його вчинення, а саме: приватним нотаріусом не проводилась перевірка безспірності заборгованості, а стягувачем не представлено документів, що свідчать про безспірність вимог; нотаріусу не представлено копію кредитного договору та договорів факторингу, не представлено розрахунку заборгованості; відповідач не направляв на адресу позивача вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором. На підставі чого просив суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. 25 жовтня 2022 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. На підставі ухвали суду від 05 липня 2022 року та у відповідності до вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 16 серпня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання директора ТОВ «Фінпром Маркет» про визнання позовних вимог, відповідно до якої представник відповідача визнав позовні вимоги [PERSON] 16 серпня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання директора ТОВ «Фінпром Маркет» про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (в порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України) посилаючись на те, що вважають, що витрати , які понесені позивачем під час розгляду справи не є співмірними з ціною позову. 16 серпня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання директора ТОВ «Фінпром Маркет» про врегулювання спору за участю судді, посилаючись на те, що на його думку, даний спір можливо вирішити в мировому порядку за умови взаємних поступок, оскільки наявність заборгованості позивачем не оспорюється, лише міститься посилання щодо надмірно великої суми заборгованості. Від третьої особи: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., у встановлений п`ятнадцятиденний строк, пояснення щодо позову не надходили. У відповідності до ч. 13\~ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи та не проводячи судове засідання. Суд вважає, що підстави для задоволення клопотання директора ТОВ «Фінпром Маркет» про врегулювання спору за участю судді від 16.08.2022 року, відсутні, тому дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Так, з матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., вчинено виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 8275, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» , відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 250121ФК від 25.01.2021 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» , відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 25/01/21 від 25.01.2021 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс», на підставі Договору факторинга № 26032019 від 26.03.2019 року, відступлено право вимоги за кредитним договором № 0687442283 від 25 жовтня 2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та [PERSON] за період з 25.03.2019 року по 18.02.2021 року включно у розмірі: 1200,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3192,00 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією, 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 4442,00 грн. 02 червня 2021 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у м. Кривий Ріг відкрито виконавче провадження № 65646715 на підстави виконавчого напису № 8275, виданого 18.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у розмірі 4442 грн. Відповідно до ч. 10\~ст. 84 ЦПК України, у зв`язку з неподанням учасником справи з неповажних причин та без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд здійснює розгляд справи за наявними в ній доказами. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»\~(далі\~Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні\~це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі\~Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису\~це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями\~не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень\~письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі\~Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, відповідно до правовій позиції Верховного Суду України викладеної у Постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, який враховується судом відповідно до ч. 1 ст. 360-7\~ЦПК України. Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, враховуючи, що відповідач ТОВ «Фінпром Маркет», який набув права вимоги ТОВ «Інфінанс» до позичальників, у тому числі до позивача, не надав суду належні та допустимі докази існування заборгованості боржника [PERSON] перед ним, як стягувачем, а саме: копії кредитного договору №0687442283 від 25 жовтня 2018 року укладеним ТОВ «Інфінанс» та позивачем та детального розрахунку заборгованості за зазначеним кредитним договором, тобто, суду не надано належних та допустимих доказів, що приватному нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису було надано документи, що\~підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, тому за наявністю спору між сторонами про існування та розмір заборгованості зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, про який позивач заявляє у своїй позовній заяві, суд визнає, що спірний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріальної округу Остапенко Є.М. з порушенням вимог\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з чим визнає його таким, що не підлягає виконанню, задовольнивши позовну заяву у повному обсязі. При цьому, клопотання директора ТОВ «Фінпром Маркет» від 16 серпня 2022 року про визнання позовних вимог та відповідно стягнення судового збору в розмірі 496 грн., суд до уваги не приймає, оскільки представником відповідача одночасно із зазначеним клопотанням подано клопотання про врегулювання спору за участю судді, з якого вбачається, що відповідач наполягає на безспірності заборгованості за кредитним договором. Що стосується клопотання директора ТОВ «Фінпром Маркет» від 16.08.2022 року про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (в порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України) обґрунтоване тим, що витрати , які понесені позивачем під час розгляду справи не є співмірними з ціною позову, суд враховуючи, що сума стягнення за виконавчим написом становить 4442,00 грн., а заявлені позивачем судові витрати на правничу допомогу становлять 5000 грн., задовольняє таке клопотання та визначає до стягнення з відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. На підставі п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved