Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу. В обґрунтування заяви зазначила, що вони з [PERSON] , перебувають у шлюбі з 05 листопада 2019 року. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON] 30.09.2019 [INFO] , яка проживає разом із заявницею. Подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, непорозуміння та суперечки, фактично сім`я припинила своє існування з 2020 року. Вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 22.12.2021 [PERSON] визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців. Призначене покарання [PERSON] відбуває в ДУ «Харківська виправна колонія (№43)». Зазначила, що шлюб існує формально, подальше спільне життя та примирення між ними неможливе, просила шлюб розірвати. Ухвалою судді Миргородський міськрайонний суд Полтавської області від 29 листопада 2022 року по справі відкрито провадження. Заявниця в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позову. [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання 13.12.2022 р. та 30.12.2022 р. не з`явився, так як відбуває покарання за вироком суду в ДУ «Харківська виправна колонія №43», в зв`язку з чим справу необхідно розглянути у його відсутність на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається зі ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. У судовому засіданні судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 05 листопада 2019 року. Від даного шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON] 30.09.2019 [INFO] , яка проживає з позивачкою. [PERSON] відбуває покарання за вироком суду від 22 грудня 2021 року в ДУ «Харківська виправна колонія №43» у виді трьох років шести місяців позбавлення волі. Суд, беручи до уваги наполягання заявниці на розірванні шлюбу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110\~Сімейного кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст.114\~Сімейного кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися напружені стосунки, шлюбні відносини вони не підтримують і не мають бажання дійти примирення. Заявниця на розірванні шлюбу наполягає і на примирення не згодна, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення. Відповідно до ст.\~111\~СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із заяви [PERSON] вбачається, що вони не виявили бажання зберегти сім`ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення. Задовольняючи заяву про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Заявниця скористалася даним правом та звернулася до суду з заявою про розірвання шлюбу, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а заявник не має намір зберігати шлюб з заінтересованою особою. Приймаючи до уваги заяву [PERSON] , суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 СК України. Згідно зі ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що волевиявлення заявниці, яка наполягає на розірванні шлюбу, є її свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. [PERSON] же свою позицію у справі не виявив бажання висловити. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки заявниця [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем « [PERSON] », тому суд вважає за необхідне залишити заявниці прізвище « [PERSON] ». Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. ст. 112, 114, 109 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 259, 263, 265, 268, 293, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved