Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник\~адвокат Бучак Діанни Михайлівни, звернулася в суд із заявою, де заінтересовані особи: [PERSON] ; Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заяви посилається на те, що з [PERSON] перебуває у шлюбі з 13 серпня 2021 року. [INFO] у них народилася донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Втратила довіру до нього, внаслідок чого вони відчужилися один від одного, зрозуміла, що сімейні стосунки вичерпали себе. Представник заявника вказує, що в органах Національної поліції зафіксовані факти домашнього насильства збоку чоловіка до заявниці та малолітньої дитини, у зв`язку з чим органами Національної поліції виносився терміновий заборонний припис внаслідок існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Заявниця стикнулася з тим, що чоловік систематично з кінця липня і по сьогоднішній день здійснює щодо неї домашнє насилля, що унеможливлює нормальну життєдіяльність, викликає стан систематичного стресу, паніки, страху за своє життя та здоров`я, а також здоров`я дитини. Як правило, таке насильство виражається у формі психологічного насильства - словесних образах, а саме, що потрібна перерва в стосунках та як швидко він знайде заявниці заміну, нецензурні лайки, приниження, погрозах фізичної розправи, залякування, контролі у пересуванні та дописах у соціальних мережах. 31.07.2022 року о 23.00 години почалася сварка, почалися словесні погрози збоку чоловіка, кидання різноманітних предметів, зокрема, технічного паспорту на автомобіль та своїх особистих речей. О 23.15 годині на галас зайшла мама і далі була свідком всього, що відбувалося. На прохання бути тихіше, бо в цій кімнаті спала їхня семимісячна дитина, не реагував, а навпаки продовжував галас і образи: збирав свої речі, знищив документ - свідоцтво про шлюб, погрожував фізичною розправою. Наприклад після того, як він розірвав свідоцтво про шлюб, заявниця вдарила його по щоці, після чого він вхопився їй у шию та почав душити, на що мама почала прибирати його руки від заявниці і відштовхувати. О 23:50 год. чоловік з речами почав виходити на вулицю, зібрав всі готівкові кошти з квартири, наказав перевести всі кошти з картки заявниці йому, на що вона відмовила, бо ці кошти використовуються на утримання дитини. Окрім того, він намагався забрати ключі від дому з рук, що в нього не вийшло. Чоловік не є офіційно працевлаштованимм, перебивається підробітками, натомість, більшу частину доходу сім`ї складають кошти, які передає родина заявниці на утримання дитини. Єдиним офіційним видом доходу сім`ї, за винятком коштів, подарованих родиною заявниці, є офіційні виплати на утримання та забезпечення малолітньої дитини. Станом на 31.07.2022 року заявниця перебувала на лікуванні у денному стаціонарі КНП «ЗАКЛ ІМ.НОВАКА» Ендокринологічне відділення. 03.08.2022 року у цей день дитині виповнилося 8 місяців і він запропонував зустрітися, побути з донькою та прогулятися. Подарував подарунок та передав 3 тис. гривень на дитину. У відповідь на це заявниця запропонувала відкрити рахунок, для того щоб він міг перераховувати туди кошти та бачити, на що витрачаються ці гроші. Чоловік відмовив, вказавши що повністю довіряє їй як матері його дитини. Натомість, уже ввечері почав писати образливі речі в соціальних мережах. 05.08.2022 року заявниця, дитина, мама вирішили поїхати в село Тур`я-Поляна в гості до дідуся з бабусею, які теж тимчасово проживають в тому селі. Під час руху автомобіля, який чоловік до цього лагодив на різних СТО та у друга вдома, вийшов з ладу і далі не рухалась. Заявниця звернулась за допомогою до чоловіка, який раніше ремонтував автомобіль. Маму і доньку відправила на таксі додому, а сама залишилась чекати на допомоги. Після 30 хв. очікування чоловік приїхав на автомобілі, який евакуювала на СТО. Під час руху чоловік почав висловлювати словесні образи, нецензурну лайку, не стримувався та бив кулаками по автомобілі, після чого заявниця почала плакати і просила зупинити автомобіль, бо була налякана, автомобіль не зупиняв і продовжував кричати, а згодом зупинив, оскільки буксирувальний трос замотався на колесо. Після чого, трохи заспокоївшись, просив пробачення, запропонував зустрітись з дитиною знову і провести час разом. Зустрілись у місті, де він передав ще 3 тис. гривень дитині, ввечері знову почав писати в соціальних мережах образливі речі. 18.08.2022 року чоловік знову попросив зустрітись з донькою, купив пюре та інші дрібниці доньці. Після чого вночі просив пробачення, а після того як відповіла незадовільно для нього, знову почав писати, що він з собою щось накоїть, звинувачуючи мене, що заявниця у чомусь винна. 22.08.2022 року попри на прохання не писати, чоловік в соціальних мережах /інстаграм/ почав писати образи, погрожував вчинити самогубство та звинувачував її батька. Чоловік писав, що в нього зустріч з психіатром, а далі будуть «разрушенія», що сприймається нею як погроза, боїться за свою безпеку та безпеку дитини, тому нездатна захистити себе від чоловіка - [PERSON] . Вище викладену інформацію також письмово викладала у заяві, поданій начальнику відділу поліції, та просила вжити до мого чоловіка належних заходів припинення вчинення домашнього насильства. До чоловіка було винесено терміновий заборонний припис, а саме серії АА № 115289. Дитина фактично проживає із заявницею за адресою: [ADDRESS] . Із-за дій [PERSON] не може перебувати в своєму помешканні разом з дитиною, здійснювати прогулянки з нею. На підставі наведеного, заявниця просить суд видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований [ADDRESS] , фактично проживає\\перебуває/внутрішньо переміщена особа/ за адресою: [ADDRESS] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , [INFO] , її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] : - заборонити перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалими особами [PERSON] , [INFO] , її малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , в квартирі за адресою: [ADDRESS] , та наближатися до вказаного будинку на відстань не менше 300 м; - заборонити спілкуватися та наближатися на відстань ближче 100 метрів до постраждалих осіб - [PERSON] , [INFO] , її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; - заборонити [PERSON] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , її малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.01.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку окремого провадження та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.01.2023 року о 13.00 год. у приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заявниця [PERSON] та її представник\~адвокат Бучак Д.М. у судове засідання не з`явилися, при цьому подали до суду заяву, згідно з якою просять розглянути заяву без їх участі, зазначивши, що вимоги заяви підтримують повністю та просять задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання тексту судової повістки у вигляді SMS-повідомлення, що доставлено одержувачу 25.01.2023 року, а також телефонограмою у відповідності до приписів ч. 9 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Представник органу опіки та піклування Ужгородської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі. Додав акт оцінки потреб сім`ї/особи від 05.01.2023 УМЦСС та висновок від 05.01.2023. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності заявника та заінтересованої особи за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.08.2021 року між [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано Краматорським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.12.2021. Заявниця та донька на даний час проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 12.07.2022 №2106-5001864434 та №2106-5001864451. Згідно з терміновим заборонним приписом стосовно кривдника серії АА №115289 від 26.08.2022 відносно [PERSON] застосовано заборону в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] з 26.08.2022 по 02.09.2022. Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, зокрема, подружжя. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Звертаючись до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису заявниця посилається на те, що [PERSON] систематично проявляє стосовно неї безпідставну агресію, погрози фізичною розправою, психологічно тисне, принижує, контролює пересування та дописи у соціальних мережах, виражається на їх адресу образливими словами, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували психологічне домашнє насильство стосовно неї. Відповідно до положень п. п. 3, 6, 7, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: домашнє насильство\~діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника\~встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник\~особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі\~постраждала особа),\~особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство\~форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство\~форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Аналізуючи зазначені норми законодавства, а також викладені [PERSON] у заяві обставини, дії [PERSON] по відношенню до заявниці та дитини є проявом психологічного насильства. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. При цьому «оцінка ризиків» та «наявність ризиків»\~є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Частиною 1 ст. 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» (GC), n. 55182, «Idalov v. Russia» (GC), 91183. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145). З матеріалів справи вбачається, що заявниця та її дитина є постраждалою від дій заінтересованої особи\~ [PERSON] , що мають ознаки домашнього насильства. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства психологічного характеру щодо заявниці та їх спільної дитини, у зв`язку із цим заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника (ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України).

Outcome: approved