Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 17 травня 2021 року звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор», Публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський», Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про захист прав споживача, шляхом визнання зобов`язання припиненим у зв`язку з його належним виконанням. В обґрунтування позову зазначив, що 28.10.2015 року між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено кредитний договір № 200369617, право вимоги за яким в подальшому 19.05.2016 року, відповідно до договору Факторингу було передано ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» (ФАКТОР), а згодом 20.05.2016 року, право вимоги перейшло від ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» до ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». Відповідно до рішення правління національного банку України від 23.05.2016 року ПАТ «Банк Михайлівський» віднесений до категорії несплатоспроможних. 23.05.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі Фонд) прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. Згідно з рішенням Правління національного банку України від 12.07.2016 року № 124 - рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», за яким процедуру ліквідації розпочато з 13.07.2016 року. У травні 2016 року від ПАТ «Банк Михайлівський» на адресу позивача надійшов лист з копіями договорів факторингу, укладеними між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Фінан компанія «Плеяда» (договір від 19.05.2016 року) та ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» та «Фінансова компанія «Плеяда» (договір від 20.05.2016 року). З метою повного погашення грошового зобов`язання за кредитним договором 200369617 від 28.10.2015 року, позивачем було отримані кредитні кошти у розмірі 11\~000,00 грн. від ТОВ «ФК «ЦФР», який у відповідності до заяви про отримання кредиту № 4791253349 від 26.07.2016 року перерахував вказані грошові кошти на розрахунковий рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». Таким чином, позивач вважає грошове зобов`язання за вказаним договором виконаним в повному обсязі, відповідно до договору факторингу від 20.05.2016 року № 1. З відповіді від 11.01.2018 року позивачу стало відомо, що договір факторингу, укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ ФК «Плеяда» було визнано нікчемним. Згідно відповіді від 20.03.2018 року, станом на 12.03.2018 року за кредитним договором № 200369617 обліковується заборгованість у розмірі 18 719,42 грн. За період з 19.05.2016 року по 12.03.2018 року грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договором № 200369617 від 28.10.2015 року не надходили. Позивач вважає, своє зобов`язання перед банком щодо погашення заборгованості виконаним в повному обсязі, оскільки на момент виконання ним. грошового зобов`язання факторові, договори факторингу, укладені 19.05.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» (ФАКТОР) та ПАТ «Банк Михайлівський» (КЛІЄНТ), та 20.05.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» (ФАКТОР) та ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» (КЛІЄНТ), не були скасовані або визнані нікчемними. Тобто, позивачем виконане грошове зобов`язання належним чином новому кредитору на підставі дійсного, на час виконання обов`язку, договору факторингу, внаслідок чого зобов`язання за кредитним договором № 200369617 припинено, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги. \~ \~ \~ \~ До суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, мотивуючи це тим, що 20.07.2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс», та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено Договір № 7_БМ про відступлення права вимоги, згідно якого банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до нього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитими договорами. Відповідно до Договору ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право кредитора за кредитним договором № 200369617 від 28.10.2015 року укладеного з позивачем. Згідно Реєстрів кредитних договорів до Договору № 7_БМ про відступлення права вимоги, у позивача існує заборгованість у розмірі 32 695,05 грн., за кредитним договором № 200369617 від 28.10.2015 що складається: - 10\~537,17 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, та 22\~160,88 грн. - сума заборгованості заборгованість за доходами. Крім того зазначив, що 01.07.2021 року Північним апеляційним господарським судом у справі № 910/11298/16 винесено постанову, якою скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 року у справі №910/11298/16 в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» у цій частині. Так, судом застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 року № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 року № 1 та від 20.05.2016 року № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 року № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 року № 1, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». Зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від І9.05.2016 року № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 року № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 року № 1 та від 20.05.2016 року № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 року до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 року № 1 та додатках до нього. Таким чином, ТОВ «ФК «Фагор» не могло бути кредитором позивача за кредитними договором 200369617 від 28.10.2015 року, оскільки судом договори факторингу № 1905 від 19.05.2016 року та договір факторингу № 1 від 20.05.2016 року було визнано недійсним. Оплата від Позивача до ТОВ «ФК «Фагор» немогла повернутись до ПАТ «Банк Михайлівський», оскільки рішення про повернення коштів з ТОВ «ФК «Фагор» не існує. Лише Позивач може повернути свої кошти сплачені до ТОВ «ФК «Фагор», оскільки саме вій має право повернути свої кошти і ніхто більше. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали, не заперечували проти ухвалення заочного рішення, в разі неявки відповідача. Від представника відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» надійшли додаткові пояснення у справі, в яких останній вказав, що 30.05.2016 року наказом Уповноважено особи ФГВФО №37 була встановлена нікчемність укладеного договору №1905 від 19.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» до ТОВ «ФК «Плеяда», а відповідно і договір відступлення № 1 від 20.05.2016 року між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор», відповідно до Договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року про відступлення права вимоги, ТОВ«ДІДЖИ ФІНАНС» являється законним правонаступником ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», та просив розглядати справу без його участі. Представники відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор», Публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та день розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або відзиву на позов не надавали. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та надані до суду докази, дійшов наступного. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 \~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно із частиною 1\~статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Судом встановлено, що 28.10.2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено кредитний договір № 200369617. Відповідно до договору Факторингу № 1905 від 19.05.2016 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» (ФАКТОР) та ПАТ «Банк Михайлівський» (КЛІЄНТ), до ФАКТОРА - ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» перейшло право вимои від боржників сум за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 200369617 від 28.10.2015 року (а.с. 3-6). За договором Факторингу, укладеного 20.05.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» (ФАКТОР) та ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» (КЛІЄНТ), до Фактора перейшло право вимоги за кредитними договорами, у тому числі щодо кредитного договору № 200369617 від 28.10.2015 року (а.с. 7-9). Згідно із заявою № 4791253349 від 26.07.2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», [PERSON] отримав кредит у сумі 11\~000,00 грн., який було перераховано на рахунок ТОВ «ФК «Фагор» на погашення заборгованості за кредитним договором № 200369617 від 28.10.2015 року (а.с. 11-12). Згідно з довідкою від 20.03.2018 року виданої ПАТ «Банк Михайлівський» [PERSON] , останній станом на 12.03.2018 року має заборгованість за кредитним договором № 200369617 від 28.10.2015 року у розмірі 18\~719,42 грн. (а.с.14). З листа ПАТ «Банк Михайлівський» [PERSON] від 20.03.2018 року, вбачається, що договір факторингу між банком та ТОВ ФК «Плеяда» уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію банку було віднесено до категорії нікчемних (а.с. 15). Між ТОВ «Діджи Фінанс», та ПАТ «Банк Михайлівський»20.07.2020 року було укладено Договір № 7_БМ про відступлення права вимоги, згідно якого банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до нього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитими договорами. Відповідно до Договору ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право кредитора за кредитним договором № 200369617 від 28.10.2015 укладеного з [PERSON] (а.с. 16-17). Відповідно до Реєстрів кредитних договорів до Договору № 7_БМ про відступлення права вимоги, у позивача існує заборгованість у розмірі 32 698,05 грн., за кредитним договором № 200369617 від 28.10.2015 року, що складається: - 10\~537,17 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, та 22\~160,88 грн. - сума заборгованості заборгованість за доходами (а.с. 43). Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16 застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20,05.2016 № 1, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». Зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від І9.05.2016№ 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього (а.с. 45-57). Кредитор ПАТ «Банк Михайлівський» свої зобов`язання за вищевказаним договором кредиту виконав повністю та надав позичальнику обумовлену суму грошових коштів. Судом встановлено, що між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачем склалися фактичні кредитні правовідносини, та враховуючи відступлення банком права вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», право кредитодавця вимагати повернення наданих у кредит грошових коштів, кореспондує обов`язок позичальника повернути отримані у кредит кошти на умовах обумовлених укладеною між ними угодою. Щодо позовної вимоги позивача про визнання зобов`язання припиненим у зв`язку з його належним виконанням суд зазначає наступне. Так, відповідно до ч. 1, 2\~ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до\~статей 599-609 ЦК України, підставами припинення зобов`язання є: припинення зобов`язання виконанням, припинення зобов`язання переданням відступного, припинення зобов`язання зарахуванням, припинення зобов`язання за домовленістю сторін, припинення зобов`язання прощенням боргу, припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі, припинення зобов`язання неможливістю його виконання, припинення зобов`язання смертю фізичної особи та припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 202/3772/19 (провадження\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ № 61-9126св20) зазначено, що «зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання». Відповідно до ч. 2 статті 38 Закону України «Про систему\~гарантування вкладів\~фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації та/або процедури ліквідації Фонд здійснює перевірку правочинів, вчинених (укладених) банком протягом одного року, а правочинів, вчинених (укладених) банком з пов`язаними особами та/або в інтересах пов`язаних осіб, та/або на їх користь, - протягом трьох років до дня запровадження тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку або процедури ліквідації банку, щодо якого було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених\~частиною другою\~статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Частиною 3 статті 38 Закону України «Про систему\~гарантування вкладів\~фізичних осіб» передбачено підстави визнання нікчемними правочинів неплатоспроможного банку За результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 цього Закону, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними. Відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Така позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, в її постановах від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16 (провадження № 12-15гс18), від 04 липня 2018 року у справі № 819/353/16 (провадження № 11-163апп18) та від 05 грудня 2018 року у справі № 826/23064/15 (провадження № 11-1080апп18), від 27 лютого 2019 року у справі № 826/8273/16(провадження № 11-775ас18) під час розгляду спорів у подібних правовідносинах. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Недійсним\~є правочин,\~якщо його\~недійсність встановлена\~законом (нікчемний\~правочин).\~У цьому\~разі визнання\~такого правочину\~недійсним судом\~не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Так, Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16, яка набрала законної сили, застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 року № 1905 та визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 року №1. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, враховуючи визнання судом договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 нікчемним, та визнання відсутнім у ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, зазначених у вказаному договорі, факт перерахування позивачем на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 200369617 від 28.10.2015 року укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] , не є підставою припинення зобов`язання позивача, у зв`язку із його виконанням перед ПАТ «Банк Михайлівський», та його законним правонаступником ТОВ «Діджи Фінанс», а є підставою для вимоги позивача про повернення грошових коштів сплачених на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». Так, під час розгляду даної справи судом не встановлено підстави, визначеної ст.\~599 ЦК України\~\~для визнання припиненим зобов`язання\~\~позивача перед банком за кредитним договором. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що під час розгляду справи судом не встановлено правових підстав для визнання припиненим кредитного договору та, відповідно, визнання зобов`язання за ним виконаним, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними, в зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити. В порядку\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed