Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» у жовтні 2021 року звернулося до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Фірма «ІВО+КГ» у формі ТОВ про поділ земельної ділянки з виділенням з неї окремої частки. Позов мотивовано тим, що між АТ КБ «Приват Банк» та ФОП [PERSON] було укладено кредитний договір № 08/07-099 від 30.08.2007 року, за умовами якого позивач надав [PERSON] кредит у формі поновлювальної кредитної лінії, чим повністю виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. В свою чергу [PERSON] кредит у визначеному договором розмірі не повернула, не сплатила відсотки за його користування та не виконала інші зобов`язання за кредитним договором. В забезпечення виконання ФОП [PERSON] умов кредитного договору, фірма «ІВО+КГ» передала банку за договором іпотеки від 30.08.2007 року належне їй на праві власності нерухоме майно у вигляді цілої частини магазину з прибудовами, загальною площею 194,6 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,1636 га за адресою: [ADDRESS] . Пункт 20.10 договору іпотеки покладав на іпотекодавця обов`язок не допускати дострокового припинення права користування земельною ділянкою, а п. 26 передбачав перехід прав та обов`язків користувача земельною ділянкою до власника предмета іпотеки. Зазначена ділянка була надана в користування фірмі «ІВО+КГ» рішенням виконкому Вінницької міської ради № 957 від 05.12.1996 року, а відповідно до договору купівлі - продажу від 02.06.2008 року фірма набула право власності на неї. Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 10.06.2013 року зазначена земельна ділянка була продана фірмою «ІВО+КГ» [PERSON] , право власності якої зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.06.2013 року. Позивач набув право власності на приміщення магазину з прибудовами, загальною площею 194,6 кв.м., по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 24.04.2015 року. В серпні 2015 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності та визнання права власності на земельну ділянку під № [NUMBER] , площею 0,1636 га, кадастровий номер 0510136300:01:049:0007 по [ADDRESS] з цільовим призначенням - землі промисловості (для комерційних потреб). Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2016 року у справі № 127/20446/15-ц апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду від 19 жовтня 2016 року скасовано. Позовні вимоги ПАТ «Приватбанк» задоволено частково. Припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,08 га із земельної ділянки, кадастровий номер № 0510136300:01:049:0007 по [ADDRESS] , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами ,що належить на праві власності ПАТ КБ «Приватбанк». Визнано право власності ПАТ КБ «Приватбанк» на земельну ділянку, площею 0,08 га із земельної ділянки кадастровий номер № 0510136300:01:049:0007 по [ADDRESS] , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами ,що належить на праві власності ПАТ КБ «Приватбанк». В іншій частині позовних вимог відмовлено. Представник банку зазначає, що з метою визначення частини земельної ділянки, яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, що належить на праві власності АТ КБ «Приват Банк», у справі була призначена судова земельно - технічна та будівельно - технічна експертизи. Висновком експертизи № 287 від 11.08.2016 року встановлено площу частини земельної ділянки (0,08 га), необхідної для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами. Також судовим експертом запропоновано на розгляд суду 2 варіанти виділення земельної ділянки для обслуговування магазину, які відображені на додатках 1 та 2 до даного висновку, однак питання виділення земельної ділянки судом не вирішувалось. На підставі даного рішення апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2016 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 03.07.2018 року про виправлення описки у рішенні 24.01.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право спільної сумісної власності [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» на земельну ділянку з кадастровим номером 0510136300:01:049:0007 по [ADDRESS] . У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив виділити у натурі частки співвласників із майна, що є у спільній власності, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 0510136300:01:049:0007 по [ADDRESS] площею 0,1636 га, шляхом здійснення поділу цієї ділянки згідно з варіантом, наведеним у додатку 2 до висновку за результатами проведення судової земельно - технічної експертизи та будівельно - технічної експертизи № 287 від 11.08.2016 року з виділенням в натурі: АТ КБ «Приват Банк» частини зазначеної земельної ділянки площею 0,08 га, яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням належного на праві власності АТ КБ «Приват Банк» магазину з прибудовами по [ADDRESS] ; [PERSON] частини зазначеної земельної ділянки площею 0,0836 га. До початку розгляду справи по суті [PERSON] в січні 2022 року подала зустрічний позов до АТ КБ «ПриватБанк», державного реєстратора Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук І.В., третя особа без самостійних вимог на стороні позивача фірма «ІВО+КГ» у формі ТОВ про скасування реєстрації права власності на земельну ділянку та просила скасувати реєстрацію права власності за АТ КБ «Приват Банк» на земельну ділянку площею 0,08 га, номер запису 30357745 від 24.01.2019 року про державну реєстрацію державним реєстратором ВК ВМР Левчук І.В., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45226320 від 26.01.2019 року, що знаходилась під арештами, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення апеляційного суду Вінницької області у справі № 127/20446/15 від 19.12.2016 року, ухвали апеляційного суду Вінницької області від 03.07.2018 року у справі № 127/20446/15. Зустрічний позов мотивований тим, що на розгляді суду знаходиться позовна заява АТ КБ «Приват банк» до [PERSON] про поділ земельної ділянки, виділ земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яку [PERSON] купила у фірми «ІВО+КГ» у формі ТОВ 10.06.2013 року. Договір купівлі - продажу від 10.06.2013 року між фірмою «ІВО+КГ» у формі ТОВ та [PERSON] оскаржувався АТ КБ «Приват Банк», проте безуспішно. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що вона була незаконно позбавлена права розпоряджатися своєю земельною ділянкою площею 0,1636 га, кадастровий номер 0510136300:01:049:0007. Земельна ділянка площею 0,1636 га предметом іпотеки не була, ніяких заборон та обмежень щодо неї встановлено не було, тому для укладення договору купівлі - продажу земельної ділянки [PERSON] згоди іпотекодержателя АТ КБ «Приват Банк» було не потрібно. Договір купівлі - продажу земельної ділянки укладений між фірмою «ІВО+КГ» у формі ТОВ та [PERSON] не суперечить ст. 5, 6, 9 ЗУ «Про іпотеку», оскільки дія цих норм закону поширюється лише на предмет іпотеки. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що дії державного реєстратора щодо внесення запису в ДРРП про право власності нерухомого майна, а саме земельної ділянки, площею 0,08 га 24.01.2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45226320 від 26.01.2019 року зроблено під арештами, є незаконними. У зв`язку з вищенаведеним [PERSON] звернулася до суду та просила скасувати реєстрацію права власності за АТ КБ «Приват Банк» на земельну ділянку площею 0,08 га, номер запису 30357745 від 24.01.2019 року про державну реєстрацію державним реєстратором ВК ВМР Левчук І.В., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45226320 від 26.01.2019 року, що знаходилась під арештами, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення апеляційного суду Вінницької області у справі № 127/20446/15 від 19.12.2016 року, ухвали апеляційного суду Вінницької області від 03.07.2018 року у справі № 127/20446/15. Представник АТ КБ «Приват Банк» надав суду заяву про розгляд справи без його участі, первісний позов підтримує, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Також надав суду відзив на зустрічну позовну заяву. Відповідач [PERSON] просила відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Фірма «ІВО+КГ» у формі ТОВ згідно заяви зазначив, що позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» є незаконними. Також надав суду відзив, в якому зазначено, що цинізим позову АТ КБ «Приват Банк» з посиланням на ч. 13 ст. 79 Земельного кодексу України є незаконним. Задоволення позову банку призведе ще до одного злочину, з нанесенням збитків [PERSON] . У Ат КБ «Приват Банк» немає права на реалізацію свого права на поділ земельної ділянки. Представник відповідача за зустрічним позовом державного реєстраторо Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук І.В. надала суду письмові пояснення, в яких зазначено, що державним реєстратором Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук І.В. прийняте законе рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45226320 від 26.01.2019 року, оскільки підстав для відмови в реєстрації прав ПАТ КБ «Приватбанк» передбачених ст. 24 Закону відсутні. З огляду на вищевикладене, просить відмовити у задоволені зустрічної позовної заяви позовом [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк», державного реєстратора Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук І.В. про скасування реєстрації права власності за АТ КБ «Приватбанк» на земельну ділянку площею 0,08 га. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 серпня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ФОП [PERSON] укладений кредитний договір № 08/07-099 про надання кредиту у виді відкриття поновлювальної кредитної лінії із лімітом 160000 доларів США, зі сплатою процентів - 13,6% річних, дата сплати кредиту - 5 число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання договору. Строк повернення кредиту - 25 серпня 2010 року. 30 серпня 2007 року, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 30 серпня 2007 року № 08/07-099, між АТ КБ «ПриватБанк» (іпотекодержатель), Фірмою «ІВО+КГ» (іпотекодавець), ФОП [PERSON] (позичальник) укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки, із наступними змінами, згідно з умовами якого іпотекодавець передав у іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно - цілу частку магазину з прибудовами загальною площею 194,6 кв. м, що складається із: тамбуру - 1, площею 2,9 кв. м; кімнати чергового - 2, площею 2,8 кв. м; торговельного залу - 3, площею 115,6 кв. м; бухгалтерії - 4, площею 4,9 кв. м; вбиральні - 5, площею 1,5 кв. м; коридору - 6, площею 10,2 кв. м; складу - 7, площею 19,1 кв. м; складу - 8, площею 13,2 кв. м; підсобного приміщення - 9, площею 3,3 кв. м; кабінету - 10, площею 21,1 кв. м; розташованого за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Господарського суду Вінницької області від 07 травня 2013 року № 9/156-10 у рахунок погашення заборгованості ФОП [PERSON] перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 30 серпня 2007 року № 08/07-099 у розмірі 205755,11 доларів США (1624066,20 грн.) звернуто стягнення на предмет іпотеки - цілу частку магазину з прибудовою загальною площею 194,6 кв. м, розташовану за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу предмету іпотеки з публічних торгів, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у сумі 1310088 грн. Це рішення набуло чинності та було звернуто до примусового виконання. Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці, площею 0,1636 га, що належала на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10 червня 2013 року. 17 квітня 2015 року державним виконавцем Замостянського відділу ДВС м. Вінниці під час примусового виконання рішення Господарського суду Вінницької області № 9/156-10 про звернення стягнення на предмет іпотеки, нереалізоване на електронних торгах майно - магазин з прибудовами загальною площею 194, 6 кв. м, розташований за адресою: [ADDRESS] передано стягувачу згідно з актом державного виконавця. 24 квітня 2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. видане свідоцтво, яким посвідчено, що АТ КБ «Приват Банк» належить на праві власності нерухоме майно - магазин з прибудовами (одноповерхова будівля) загальною площею 194,6 кв. м за адресою: [ADDRESS] , що належав боржнику - Фірмі «ІВО+КГ», оскільки майно не реалізоване/торги не відбулися і стягувач - АТ КБ «Приват Банк» виявив бажання залишити його за собою. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 19 грудня 2016 року у справі № 127/20446/15-ц, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017 року залишено без змін, припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,08 га із земельної ділянки кадастровий номер 0510136300:01:049:0007, розташованої по [ADDRESS] , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, що належить на праві власності АТ КБ «Приват Банк». Визнано за АТ КБ «Приват Банк» право власності на земельну ділянку, площею 0,08 га із земельної ділянки кадастровий номер 0510136300:01:049:0007, розташованої по [ADDRESS] , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, що належить АТ «Приват Банк». На підставі даного рішення апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2016 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 03.07.2018 року про виправлення описки у рішенні 24.01.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право спільної сумісної власності [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» на земельну ділянку з кадастровим номером 0510136300:01:049:0007 по [ADDRESS] . Як вбачається з даного рішення Апеляційного суду Вінницької області від 19 грудня 2016 року відповідно до висновку судової земельно-технічної та будівельно - технічної експертизи від 11.08.2016 року, складеного з дотриманням норм ДБН, площа частини земельної ділянки із земельної ділянки площею 0,1636 га (кадастровий номер 0510136300:01:049:0007), що необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, загальною площею 194,6 кв. м., розташованого по [ADDRESS] повинна складати 0,08 га. У спільній сумісній власності АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] перебуває земельна ділянка площею 0,1636 га, що розташована по [ADDRESS] , призначення земельної ділянки - землі промисловості, для комерційних потреб, кадастровий номер земельної ділянки - 0510136300:01:049:0007. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Наразі між позивачами та відповідачами виник спір з приводу виділу в натурі часток із земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах цивільної справи № 127/20446/15-ц міститься висновок № 287 за результатами проведення судової земельно - технічної та будівельно - технічної експертизи від 11.08.2016 року, згідно якого, вбачається, що у результаті проведеного дослідження вимог Державних будівельних норм, встановлено, що площа земельної ділянки, яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами (одноповерхова будівля), загальною площею 194,6 кв.м. (торговельною площею 115,6 кв.м.), який розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до додатку Додатку В ДБН В. 2.2 - 23:2009 повинна складати 0,08 га. Виходячи з фактичного місця розташування будівлі магазину, фактичного планування території, на якій вона розміщена, на розгляд суду запропоновано варіанти виділення земельної для обслуговування будівлі магазину, які відображені на додатку 1 та додатку 2 до даного висновку, Схема, площа, міри довжин ліній по периметру, конфігурація земельної ділянки площею 0,08 га із земельної ділянки кадастровий номер 0510136300:01:049:0007 по [ADDRESS] , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, який відповідно до свідоцтва від 24.04.2015 року про право власності на майно належить ПАТ КБ «ПриватБанк». Схема, площа, міри довжин ліній по периметру, конфігурація земельної ділянки площею 0,08 га, із земельної ділянки кадастровий номер 0510136300:01:049:0007 по [ADDRESS] , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, який відповідно до свідоцтва від 24.04.2015 року про право власності на майно належить ПАТ КБ «ПриватБанк», графічно відображено у Додатках 1 та 2 до даного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що між співвласниками (сторонами) відсутня згода на виділ часток у земельній ділянці в натурі. Між сторонами у справі виникли правовідносини щодо здійснення права власності, його непорушності й захисту відносно нерухомого майна; права спільної власності та його здійснення, виділу частки з майна, що є у спільній власності, здійснення права власності на земельну ділянку, які врегульовані відповідними нормами Цивільного та Земельного кодексів України. В силу положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Частиною 1 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Так, за змістом ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною 1 ст. 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом (ст. 89 ЗК України). Пунктом 19 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року роз`яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Суд також зазначає, що спільне користування частиною земельної ділянки передбачає рівні умови здійснення своїх прав кожним із співвласників та не перешкоджання в їх реалізації. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Фірма «ІВО+КГ» у формі ТОВ про поділ земельної ділянки з виділенням з неї окремої частки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував на призначення позовної давності, пов`язуючи його із необхідністю забезпечити правову визначеність. Як зазначає ЄСПЛ, строки позовної давності «слугують декільком важливим цілям, зокрема вони забезпечують правову визначеність і остаточність, захищають потенційних відповідачів від задавнених вимог, яким було б важко протистояти, і запобігають несправедливості, що могла б виникати, якби суди мусили ухвалювати рішення стосовно подій, які мали місце в далекому минулому, і на підставі доказів, які вже могли б стати ненадійними й неповними зі спливом часу (Stubbings and Others v. The United Kingdom 22083/93). Суд зазначає, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в праві кожного власника в будь-який час виділення у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Тому посилання [PERSON] та представника фірми «ІВО+КГ» у формі ТОВ на строк позовної давності у виниклих правовідносинах є безпідставним та застосуванню не підлягає, що також узгоджується із ст.ст. 355, 356, 358, 367 ЦК України. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», державного реєстратора Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук І.В., третя особа без самостійних вимог на стороні позивача фірма «ІВО+КГ» у формі ТОВ про скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, суд зазначає наступне. Правовідносини в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регламентовано Законом України «Про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав). Згідно з ст. 5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Частиною 3 ст. 10 Закону визначено, що Державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Згідно з ст. 18 Закону визначено, що Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав). Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 19 грудня 2016 року у справі № 127/20446/15-ц, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2017 року залишено без змін, припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,08 га із земельної ділянки кадастровий номер 0510136300:01:049:0007, розташованої по [ADDRESS] , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, що належить на праві власності АТ КБ «ПриватБанк». Визнано за АТ КБ «Приват Банк» право власності на земельну ділянку, площею 0,08 га із земельної ділянки кадастровий номер 0510136300:01:049:0007, розташованої по [ADDRESS] , яка необхідна для розміщення, обслуговування та використання за цільовим призначенням магазину з прибудовами, що належить АТ «Приват Банк». На підставі даного рішення апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2016 року та ухвали апеляційного суду Вінницької області від 03.07.2018 року про виправлення описки у рішенні 24.01.2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право спільної сумісної власності [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» на земельну ділянку з кадастровим номером 0510136300:01:049:0007 по [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки площею 0,08 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] є Держава в особі АТ КБ «Приватбанк» (спільна сумісна), підставою для внесення відомостей до реєстру речового права є рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук І.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45226320 від 26.01.2019 року. Стаття 24 Закону, визначає підстави для відмови в державній реєстрації прав: заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом. Однак, ч. 4 ст. 24 Закону, визначено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, підставою для державної реєстрації слугували наступні документи: рішення Апеляційного суду Вінницької області від 19.12.2016 року у справі № 127/20446/15-ц та ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 03.07.2018 року у справі № 127/20446/15-ц. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З огляду на вищевикладене, державним реєстратором Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук І.В. прийняте законе рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45226320 від 26.01.2019 року, оскільки підстав для відмови в реєстрації прав ПАТ КБ «Приватбанк» передбачених ст. 24 Закону відсутні. Додатково суд зазначає, що обґрунтування зустрічних вимог [PERSON] зводиться до того, що вона не погоджується із судовими рішеннями по справі № 127/20446/15-ц, які набули законної сили та викладу обставин щодо їх ухвалення та примусового виконання і відповідно до яких АТ КБ «Приват Банк» набув право спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0510136300:01:049:0007 по [ADDRESS] . У зв`язку з вищенаведеним суд вважає за потрібне відмовити в задоволенні позову [PERSON] до АТ КБ «Приват Банк», державного реєстратора Виконавчого комітету Вінницької міської ради Левчук І.В., третя особа без самостійних вимог на стороні позивача фірма «ІВО+КГ» у формі ТОВ про скасування реєстрації права власності на земельну ділянку. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» підлягає до стягнення судовий збір в сумі 14953,50 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved