Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Виконавчий комітет Глухівської міської ради як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом, поданим в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивач обґрунтовував позов тим, що відповідач є матір`ю [PERSON] , але ніякої участі у його вихованні не приймає, не надає дитині матеріальної допомоги та не піклується про нього. Зважаючи на це, позивач просив позбавити відповідача батьківських прав. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, пояснивши, що відповідач протягом тривалого часу не виявляє жодної уваги до дитини, не забезпечує його та не спілкується з ним, постійно вживає алкоголь, влаштовує вдома притони, тощо. Відповідач неодноразово в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, з позовом згодна. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд встановив наступне. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, а відповідно до частини 4 статті 155 цього Кодексу ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтями 164, 165 СК України, передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , і його матір`ю записана [PERSON] (а.с. 3, 7). Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Глухівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , встановлено, що впродовж останніх трьох років [PERSON] не забезпечує всебічний розвиток дитини, ніде не працює, постійно пиячить, не піклується про фізичний розвиток здоров`я дитини. З метою виправлення ситуації, [PERSON] була передана під соціальний супровід спеціалістів Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Глухівської міської ради, але як вбачається з соціальної картки особи, [PERSON] зовсім не бажає змінити спосіб життя. На неодноразові попередження спеціалістів служби у справах дітей про недопустимість такої поведінки по відношенню до свого неповнолітнього сина, [PERSON] не реагувала, вважає такий спосіб життя нормою. На даний час [PERSON] влаштований у патронатну сім`ю [PERSON] . За інформацією патронатного вихователя [PERSON] , мати [PERSON] негативно впливає на психоемоційний стан дитини. Виконавчий комітет Глухівської міської ради як орган опіки і піклування вважає за доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з невиконанням нею обов`язку по вихованню та утриманню дитини (а.с. 18-19). Відповідно довідки КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради від 21.10.2022, [PERSON] , [INFO] , проходила лікування в наркологічному відділенні Глухівської ЦРЛ з 27.07.2016 р. по 09.08.2016 р. з приводу хронічного алкоголізму (а.с. 14). Згідно інформації, наданої Відділом поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області, вбачається, що гр. [PERSON] , [INFO] , неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності у 2020-2022 р.р. (а.с. 13). З інформації патронатного вихователя [PERSON] , вбачається, що [PERSON] з 24 травня і до сьогодні перебуває у патронатній сім`ї. За цей час його мати [PERSON] не цікавилась ним. За весь час перебування, матеріальної та фінансової підтримки дитині з боку матері не було. [PERSON] негативно впливає на психоемоційний стан дитини. Після однієї з зустрічей, [PERSON] довелося показувати фахівцю, оскільки він дуже переймався тим, що він не може допомогти матері, а тому він їй винен, оскільки він перебуває в кращих умовах ніж матір (а.с. 16). Відповідно до соціальної картки сім`ї особи № 151/121 від 10.03.2022 р., [PERSON] була передана під соціальний супровід спеціалістів Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг» Глухівської міської ради, з якої вбачається, що [PERSON] не має бажання змінити спосіб життя, від працевлаштування відмовилася (а.с. 9-12). Суд з`ясував також і думку [PERSON] , якому виповнилося чотирнадцять років. Він просив, щоб відповідача позбавили батьківських прав, оскільки коли він проживав разом з матір`ю, то умови проживання були нестерпні, вона взагалі не доглядала за ним та не приділяла йому уваги, постійно вживала спиртні напої. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У будь-якому разі, не може бути сумнівів, що врахування основних інтересів дітей є вирішальним чинником у кожній справі такого типу. Таким чином, суд вважає, що відповідач свідомо нехтує та ухиляється від своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини, а тому її необхідно позбавити батьківських прав відносно її сина. Крім того, вирішуючи питання щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав щодо її неповнолітнього сина суд виходить із наступного: Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати в першу чергу інтересам самої дитини. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 992 грн. 40 коп., так як за законом позивач звільнений від його сплати. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 19, 150, 155, 164, 165 СК України,

Outcome: approved