Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

06 червня 2018 року [PERSON] звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 49000 доларів США. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати, пов`язані з розглядом справи в суді, які складаються з судового збору в сумі 13046 грн. 20 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 28 жовтня 2021 року відповідач [PERSON] взяв у неї в борг грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, що підтверджується борговою розпискою від 28.10.2021р., згідно якої [PERSON] зобов`язаний був повернути борг 28.11.2021 року. Також 20 листопада 2021 року [PERSON] взяв в борг у позивачки грошові кошти у розмірі 6000 доларів США, що підтверджується борговою розпискою від 20.11.2021р., згідно якої [PERSON] зобов`язаний був повернути борг 20.12.2021 року. 30.03.2022 року [PERSON] взяв у позивачки в борг грошові кошти у розмірі 11000 доларів США, що підтверджується борговою розпискою від 30.03.2022р., згідно якої [PERSON] зобов`язаний був повернути борг 30.04.2022 року. 01.04.2022 року [PERSON] взяв у позивачки в борг грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, що підтверджується борговою розпискою від 01.04.2022р., згідно якої [PERSON] зобов`язаний був повернути борг 01.05.2022 року. 10.04.2022 року [PERSON] взяв у позивачки в борг грошові кошти у розмірі 23000 доларів США, що підтверджується борговою розпискою від 10.04.2022р., згідно якої [PERSON] зобов`язаний був повернути борг 10.05.2022 року. 16.06.2022 року [PERSON] взяв у позивачки в борг грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, що підтверджується борговою розпискою від 16.06.2022р., згідно якої [PERSON] зобов`язаний був повернути борг 16.07.2022 року. Загальна сума боргу [PERSON] складає 49000 доларів США, та станом на момент подання позовної заяви, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, грошові кошти не повернув, тому позивач\~змушений звернутися\~з позовом\~до суду. Ухвалою Баглійського\~районного суду\~м.Дніпродзержинська\~Дніпропетровської області\~від 16.08.2022\~року відкрито\~провадження у\~справі за\~загальними правилами\~позовного провадження,\~призначено підготовче\~судове засідання. В наданій суду письмовій заяві представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, просить розглянути справу без його участі, та без участі позивача. Відповідач [PERSON] в наданій суду письмовій заяві просить суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено право\~суду ухвалити\~рішення за\~результатами підготовчого\~провадження у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно письмової розписки від 28 жовтня 2021 року (арк.с. 7) відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] позику в сумі 3000 доларів США та зобов`язався повернути борг в строк до 28 листопада 2021 року. Згідно письмової розписки 20 листопада 2021 року (арк.с. 8) відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] позику в сумі 6000 доларів США та зобов`язався повернути борг в строк до 20 листопада 2021 року. Згідно письмової розписки 30 листопада 2021 року (арк.с. 9) відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] позику в сумі 11000 доларів США та зобов`язався повернути борг в строк до 30 квітня 2022 року. Згідно письмової розписки 01 квітня 2022 року (арк.с. 10) відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] позику в сумі 3000 доларів США та зобов`язався повернути борг в строк до 01 травня 2022 року. Згідно письмової розписки 10 квітня 2022 року (арк.с. 11) відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] позику в сумі 23000 доларів США та зобов`язався повернути борг в строк до 10 травня 2022 року. Згідно письмової розписки 16 червня 2022 року (арк.с. 12) відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] позику в сумі 3000 доларів США та зобов`язався повернути борг в строк до 16 липня 2022 року. Як зазначив позивач, і проти чого не заперечував відповідач, загальна сума боргу за вказаними розписками становить 49000 доларів США. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання свого боргового зобов`язання, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. З письмової заяви відповідача вбачається, що він визнав позов у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позовних вимог та обставин, викладених позивачем в позовній заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.04.2021 року у справі № 500/1755/17 за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладаються у письмовій формі, обов`язку нотаріального посвідчення договорів позики між фізичними особами законом не встановлено. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.530 ч.1 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася та сплати процентів. Договір укладено за добровільним волевиявленням сторін, обставин, які б свідчили про невідповідність договору засадам добросовісності, розумності та справедливості, передбаченим ч. 3 ст. 509 ЦК України, під час судового розгляду не встановлено. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд

Outcome: approved