Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

10 листопада 2022 року, [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом визнання [PERSON] , [INFO] , особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалась на те, що їй та її чоловіку на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідач по справі є їх сином, зареєстрований у квартирі, але фактично не проживає у ній з липня 2012 року, витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг не несе. Реєстрація відповідача мала лише формальний характер. Своїх речей у квартирі він не має. Із вказаного часу відповідач не проживає і не приймає участі в утриманні квартири, в оплаті житлово-комунальних послуг і не ставиться до житлового приміщення, я до свого постійного місця проживання, хоча й залишається зареєстрованим за даною адресою. Перешкод в користуванні житловим приміщенням ні вона, ні її чоловік не чинять. В той же час, реєстрація місця проживання відповідача у квартирі створює для неї перешкоду у користуванні майном. Так, вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які враховуються в залежності від зареєстрованих за адресою осіб. Оскільки відповідач довгий час не проживає у зазначеній квартирі, а реєстрація мала лише формальний характер, то всі витрати по утриманню квартири вони з чоловіком несуть самостійно. Також, реєстрація місця проживання відповідача унеможливлює отримання житлової субсидії, адже при її розрахунку враховується сукупний дохід та кількість усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою, що змусило її звернутись до суду. Ухвалою судді від 23 листопада 2022 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Учасники справи про її розгляд повідомлялись належним чином. Від відповідача відзиву на позов до суду не надходило. Поштовий конверт, направлений на його адресу повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» . Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та з урахуванням клопотання позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Інша Ѕ частина зазначеної квартири належить її чоловіку [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 14 травня 2009 року відділом приватизації державного житла Фонду комунальної власності м. Жовті Води та витягу з реєстру Жовтоводського МБТІ (а.с.10-11) Як вбачається з інформації виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, наданої на запит суду, у спірній квартирі зареєстрований проживаючим відповідач [PERSON] , [INFO] , який є сином власників квартири [PERSON] та [PERSON] (а.с.18) Позивачка у своєму позові стверджує, що син з липня 2012 року у спірній квартирі не проживає, витрат по утриманню квартири та сплаті комунальних послуг не несе, особистих речей у квартирі не має. Реєстрація відповідача у їх з чоловіком квартирі мала лише формальний характер. Факт не проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] , підтверджується актом від 31.10.2022 року, складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які засвідчили, що [PERSON] не проживає у квартирі з 27 липня 2012 року. Факт реєстрації, осіб, які склали вищезазначений акт у будинку [ADDRESS] , підтверджено відділом ведення реєстру територіальної громади, виконавчого комітету Жовтоводської міської ради. (а.с.12) Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Із роз`яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Оскільки відповідач, не проживає і не користується спірним житловим приміщенням, що є приватною власністю його батьків, не виявив наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню та відповідача [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 133,141 ЦПК України із відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved