Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на строк 6 (шість) місяців з заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближення на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме: місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що вона зареєстрована та проживає з дітьми, а саме: дочкою [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] . Так, [PERSON] є її колишнім цивільним чоловіком, та батьком їх спільного сина. [PERSON] , [INFO] , є її братом. [PERSON] та [PERSON] проживають за одною адресою з заявницею, жоден з них ніде не працює. Заявник вказує, що потерпає від насильства зі сторони [PERSON] та [PERSON] вже протягом кількох років. Вони систематично вчиняють психологічне та фізичне насильство, завдають побоїв, принижують її честь та гідність, при цьому діти є свідками такої поведінки. Наведене негативно впливає на здоров`я та працездатність заявника. Крім того, домашнє насильство дестабілізувало її емоційний стан, що призвело до зменшення довіри до оточуючих та постійного очікування продовження насильства. З даного приводу вона неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2020 року, проте, це не дало жодного результату. Будучи у безвихідній ситуації, переляканою та переживаючи за своїх дітей заявник звернулася в Закарпатський обласний центр соціально-психологічної допомоги. З вересня 2022 року вказаним центром їй з дітьми надане тимчасове житло та де вони і проживають на час звернення з даною заявою до суду. Оскільки [PERSON] та [PERSON] вчиняють насильство щодо заявниці протягом тривалого часу, а їх агресія щоразу посилюється, вона вважає, що як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Просила суд заяву задовільнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 1ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступного висновку. За правилами розділу IV глави 13\~ЦПК України розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а ст.\~294\~цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 10.06.2003 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.09.2017 року, [INFO] народилася [PERSON] , про що 21.09.2017 складено відповідний актовий запис №22, місце державної реєстрації: виконком Обавської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області. Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.02.2020 року, [INFO] народився [PERSON] , про що 21.02.2020 складено відповідний актовий запис №05, місце державної реєстрації: виконком Обавської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області. Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , разом з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] перебуває на цілодобовому стаціонарі в Закарпатському обласному центрі соціально психологічної допомоги (адреса: м. Ужгород, вул.. Федора Потушняка, 10Б). Наведене підтверджується довідкою Закарпатського обласного центру соціально психологічної допомоги від 12.01.2023 за № 01-09/10. Згідно характеристики виданої Закарпатським обласним центром соціально психологічної допомоги від 12.01.2023 за № 01-09/11, [PERSON] [INFO] проживає в селі Дубино, Мукачівського району, Закарпатської області. Має двох дітей: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Наразі сім`я [PERSON] перебуває в Закарпатському обласному центрі соціально- психологічної допомоги. В ході консультації та роботи з мешканкою було виявлено зі слів [PERSON] про вчинення стосовно неї домашнього насильству з боку співмешканця [PERSON] [INFO] , а також з боку брата клієнтки [PERSON] , [INFO] . Жінка зазначає, що чоловіки систематично вчиняли психологічне та фізичне насильство, а саме завдавали побоїв, принижень та образ по відношенню до неї, а діти часто були свідками. Згідно ЗУ Про запобігання та протидію домашньому насильству діти свідки та очевидці домашнього насильства визначаються постраждалими. Вчинене домашнє насильство відобразилось на психоемоційному стані [PERSON] . Зокрема в [PERSON] спостерігається постійний страх та тривожність за своє життя та здоров`я, а також за життя та здоров`я своїх дітей. Домашнє насильство дестабілізувало емоційний стан жінки, призвело до зменшення довіри до оточуючих та постійного очікування продовження насильства. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема: дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала дитина), особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону); домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону); кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону); обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону); особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону); психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону). Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно п. 3, 6, 7, 8 ч.1, ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. ч. 2 - 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявник обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявник дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] з огляду на що, з метою захисту прав та інтересів заявниці, вимоги останньої щодо видачі обмежувального припису слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved