Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

Орган опіки та піклування Поромівської сільської ради звернувся до суду в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обгрунтовують тим, що відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Мати малолітнього [PERSON] померла. Вказує, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , де також зареєстрований малолітній син [PERSON] , однак фактично проживає та здобуває освіту у Головенській спеціальній школі «Центр освіти» Волинської обласної ради. Зазначає, що малолітній [PERSON] перебуває на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах з 26 липня 2018 року. Вказує, що за час навчання відповідач не відвідував свого неповнолітнього сина не забезпечував його взуттям, одягом, засобами гігієни. Лише декілька разів телефонував до дитини до навчального закладу, успіхами його навчання не цікавився. Стосунки між батьком та сином доброзичливі, однак неблизькі. Стверджує, що [PERSON] має низький батьківський потенціал, не займається вихованням та розвитком дитини, схильний до зловживання алкогольними напоями. Вказує, що під час перебування неповнолітнього [PERSON] з батьком в період з 29.05.2021 до 29.06.2021 сім`ю забезпечували продуктами, іграшками, одягом та взуттям волонтери, депутати та старости сіл. Також зауважив, що малолітній [PERSON] має схильність до бродяжництва. У черговий раз 29.06.2021 дитина самовільно залишила місце свого проживання. Зі слів хлопчика, його батько на той час перебував в стані алкогольного сп`яніння. Після розшуку дитини, її було доставлено до Головенської спеціальної школи «Центр освіти» Волинської області. Наголошує, що відповідач ніде не працює, не здійснює належного виховання своєї дитини, її утриманням не займається, фактично самоухилився від виконання батьківських обов`язків, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, не цікавиться станом здоров`я хлопчика. Вказує, що рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 02.03.2021, яким у задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , попереджено відповідача про необхідність змінити ставлення за виконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків стосовно малолітнього сина. Натомість останній не змінив своєї поведінки, про що свідчить, те, що останній притягався неодноразово до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , та присудити до стягнення з відповідача на користь особи або закладу, де буде утримуватись дитина, аліменти в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача - начальник служби у справах дітей Поромівської сільської ради Дудечко В.Ф. позовні вимоги в редакції від 22.08.2022 підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що він виховував сина з двохрічного віку самостійно, оскільки померла його дружина. Через скрутне матеріальне становище не міг в повній мірі матеріально забезпечувати дитину. Зазначив, що на даний час праце влаштувався у місті Луцьку, оскільки син перебуває у спеціалізованому навчальному закладі. Наголосив, що любить свого сина, цікавиться його життям, коли він знаходився у спеціалізованій школі, телефонував йому, умисно не ухилявся від виконання батьківських обов`язків. Спиртними напоями на даний момент не зловживає. Просить не позбавляти його батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив не позбавляти батьківських прав відповідача стосовно малолітнього сина [PERSON] , мотивуючи тим, що відповідач працевлаштувався, змінив свою поведінку, має теплі відносини з сином. Однак через те, що син проживає у спеціальній школі, позбавлений можливості з ним спілкуватись в повній мірі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, враховуючи твердження відповідача щодо надання йому можливості та часу для вирішення матеріальних проблем та інших побутових питань, що є необхідним для повернення малолітньої дитини у їх сім?ю, та беручи до уваги роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, висвітлені у п.16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків за умови їх винної поведінки, суд вважає, що у відповідача [PERSON] на даному етапі слід відібрати дитину - [PERSON] , [INFO] , без позбавлення його батьківських прав. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 11). Мати [PERSON] - [PERSON] [INFO] померла (а.с. 12). З довідки виконавчого комітету Поромівської сільської ради про склад сім`ї від 15.07.2021 №257 (а.с.13) вбачається, що відповідач разом із сином зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Наказом Служби у справах дітей Іваничівської районної державної адміністрації Волинської області №46 від 26.07.2018 (а.с. 15) малолітнього [PERSON] , [INFO] , було поставлено на облік як дитину, яка проживає у сім`ї, в якій батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Наказом Служби у справах дітей Володимир-Волинської районної державної адміністрації Волинської області №3/26 від 09.02.2021 малолітнього [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Крім цього, наказом Служби у справах дітей Поромівської сільської ради №04 від 04.06.2021 (а.с.18,19) малолітнього [PERSON] , [INFO] , взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах. 29.06.2021 [PERSON] , [INFO] , направлено до притулку для дітей служби у справах дітей Волинської облдержадміністрації, як дитину, яка самовільно залишила сім`ю (а.с.27). Як вбачається з довідки Головненської спеціальної школи «Центр освіти» Волинської обласної ради від 03.09.2021 №01-25/527 (а.с.22) [PERSON] , [INFO] дійсно навчається у 4 класі Головненської спеціальної школи «Центр освіти» Волинської обласної ради і не перебуває на повному державному утриманні. Згідно з повідомленнями Головненської спеціальної школи «Центр освіти» Волинської обласної ради від 28.05.2021, 06.09.2021 (а.с.20,21) за весь період у навчальному закладі батько неповнолітнього [PERSON] дитину не відвідував, не забезпечував сина необхідним одягом, взуттям, лише декілька разів телефонував до директора та вихователя, спілкувався з хлопчиком. За телефонними розмовами видно, що стосунки між батьком та сином доброзичливі, але не близькі. Відповідно до актів обстеження умов проживання від 04.03.2021, 22.03.2021, 12.07.2021 (а.с. 28,29,31) умови проживання за адресою: [ADDRESS] є частково задовільні, наявна кімната для сну та відпочинку. У будинку присутній запах тютюну. Син [PERSON] з батьком не проживає, перебуває у спеціальному навчальному закладі. Згідно з повідомленням Володимирського РВП Головного управління у Волинській області від 14.09.2021 (а.с.33,34) стосовно [PERSON] 12.07.2021 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, з приводу зникнення його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який самовільно залишив домівку. Після розшуку останнього службою у справі дітей та працівниками поліції було неповнолітнього відправлено до притулку. Рішенням виконавчого комітету Поромівської сільської ради від 31.08.2021 № 58 (а.с.37) вирішено вважати стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , незадовільним. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Поромівської сільської ради, затвердженого рішенням№59 від 31.08.2021 вважається за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з самоухилиненням від виконання батьківських обов`язків. Згідно з вимогами статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із нормами ст.164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, не забезпечують дитині необхідного харчування, медичного догляду, тощо. Разом з тим, відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини 1 Статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитини не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають, відповідно до закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або коли проживають роздільно і необхідно прийняти рішення про місця проживання дитини. Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно п.2-5 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] належним чином не виконував своїх батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON] , належним чином не доглядав за дитиною, створював несприятливі умови для виховання, проживання та розвитку малолітньої дитини, що негативно впливало на його фізичне та психологічне здоров`я та створювало загрозу його життю та здоров`ю. У суді встановлено, що відповідач виявляє бажання приймати участь у вихованні сина [PERSON] , працевлаштувався, має дохід, та можливість утримувати дитину. Враховуючи вищенаведене, суд позов задовольняє частково та приймає рішення про відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця села Будятичі Іваничівського району Волинської області від батька [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , не позбавляючи його батьківських прав стосовно дитини. При цьому малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , передати органу опіки та піклування Поромівської сільської ради. Згідно з ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] є працездатним, має дохід, оскільки працевлаштувався, суд, відповідно до ст.183, ст.184 Сімейного Кодексу України, суд призначає до стягнення з відповідача на користь особи або закладу, де буде утримуватись дитина [PERSON] , аліменти в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду - 21.09.2021 до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі по 1816,00 грн., із розрахунку: 908,00 грн. немайнова вимога та 908,00 грн. майнова вимога.

Outcome: partial