Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Заявник [PERSON] в особі представника адвоката Носової В.І. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Фінфорс», про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8389, вчинений 14 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості у розмірі 13389,00 грн. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вікрито виконавче провадження №66282636, яке відкрите 27.07.2021 р.. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого документу: виконавчий напис № 8389 від 14.05.2021 р., про стягнення з нього ( [PERSON] ) на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість, в розмірі 13389,00 грн Так, виконавчий напис №8389 від 14.05.2021 р. вчинено на підставі ст.. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. Згідно виконавчого напису кредитором є ТОВ «Фінфорс», але кредитний договір укладено з ТОВ «СС ЛОУН». Правонаступником якого є ТОВ «Фінфорс», але договір про відступлення прав вимоги, як і повний кредитний договір з підписом до нотаріуса, як і до ВП не надавався. Вважає виконавчий напис №8389 під 14.05.2021 р. приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення заборгованості протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню. З посиланням на Закон України «Про нотаріат» і Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14, зазначає, що редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору та починаючи з 22.02.2017 р. нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 14.05.2021 р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17 (провадження №12-5гс21). Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2022 року клопотання про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення по виконавчому провадженню №66282636 від 27.07.2021 р. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2022 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватного нотаріуса Бучанського (Києво-Світошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олену Василівну, Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесю Вікторівну. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2022 року відкрито провадження у справі, залучено у яксоті третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Приватного нотаріуса Бучанського (Києво-Світошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олену Василівну, Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесю Вікторівну, розгляд справи провести за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2022 року витребувано у приватного нотаріуса Бучанського (Києво-Світошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни належним чином завірену копі. Виконавчого напису від 14.05.2021 р. зареєстрованого в реєстрі №8389, витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни постанову про відкриття виконавчого провадження №66282636, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 27.07.2021 р., постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.07.2021 р., постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.08.2021 р. 26.08.2022 року до суду надійшли витребувані матеріали від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2022 року витребувано з Київського обласного державного нотаріального архіву налижним чином засвідчену копію нотаріальної справи приватного нотаріуса Києво-Світошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни. 07.10.2022 року представником заявника [PERSON] адвокатом Носовою В.І. до суду подано клопотання про стягнення судових витрат у розмірі 6500,00 грн. 11.11.2022 року до суду надійшли витребувані матеріали з Київського обласного державного нотаріального архіву. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2022 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Третя особа Приватний виконавець Сидорук Л.В. надіслала на електронну пошту суду заяву\~(зареєстрована за вх. №Еп-241/23) про розгляд справи без її участі. Третя особа\~приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. у судове засідання не з`явилась. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 432 ЦПК України\~неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність зазначених осіб. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.\~\~\~\~\~\~ Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований за № 8389, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» заборгованості в розмірі 13389,00 грн. Згідно виконавчому напису, кредитором є ТОВ «Фінфорс», але кредитний договір укладено з ТОВ «СС ЛОУН». Правонаступником якого є ТОВ «Фінфорс», на підставі Договору про відступлення прав вимоги №40071779-65 від 26.08.2020 року (а.с. 115). Разом з тим, суд приходить до висновку, що даний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства з огляду на наступне. Відповідно до\~ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у\~Главі 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно до\~ст.88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно із\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зміни, внесені\~постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662\~до Переліку, визнано незаконними та нечинними. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року рішення суду залишено без змін. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає\~постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року\~в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених\~постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662\~до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відтак, суд звертає увагу на ту обставину, що відсутні докази нотаріального посвідчення правочину за яким позивачу надавались грошові кошти, що не відповідає положенням законодавства про вчинення виконавчого напису. Сам виконавчий напис має наслідком неможливість його фактичного виконання. Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у Постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц. Таким чином, під час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. не було отримано весь необхідний пакет документів згідно з діючим законодавством. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції позивач сплатив судовий збір за подачу позову в сумі 992,40 грн. Відповідно до вимогст. 141ЦПК України судові витрати у даній справі повинні бути покладені на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини 1\~статті 133 ЦПК України). Згідно із ч. ч. 1, 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача було надано: копію договору про надання правової допомоги від 24.01.2022 року, додаткову угоду № 6 до вказаного договору, акт наданих послуг від 03.10.2022 року згідно договору про надання правової допомоги від 21.01.2022 року та додаткової угоди № 3 від 05.08.2022 року до вказаного договору, та квитанції Приватбанку № 0.0.2651664296.1 від 23.08.2022 року, № 0.0.27303337346.1 від 11.04.2022 року про сплату позивачем витрат на правову допомогу у загальному розмірі 6000,00 грн. Враховуючи доведеність судових витрат позивача на правничу допомогу саме в розмірі 6000,00 грн., суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Outcome: partial