Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Зміївської територіальної громади в особі Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області в якому просить суд ухвалити рішення, яким: 1) визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] права забудовника на об`єкти незавершеного будівництва, а саме: будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , з правом здачі вказаних об`єктів в експлуатацію та реєстрації права власності; 2) визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] право приватної власності на будівельні матеріали і конструктивні елементи, які були використані в процесі будівництва будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що вона є дружиною [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.08.2007 набув у приватну власність житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку 29.08.2007. З технічного паспорту на будинок за вказаною адресою, вбачається, що колишній будинок було знесено та в 2007 році збудовано новий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. При цьому, будівництво вказаного будинку здійснювалося на відведеній для цього земельній ділянці згідно рішення Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 17.09.2007. Вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Проте постановою приватного нотаріуса від 11.11.2022 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують реєстрацію права власності спадкодавця на вказане майно. Іншим чином в позасудовому порядку вона не може оформити свої спадкові права, а тому змушена звернутись за вирішенням вказаного питання до суду. Ухвалою судді від 23.11.2022 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.12.2023 задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 11.01.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без їх участі. Позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі на підставі наявних доказів. Відзиву на позов не надав. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 19.03.2012 [PERSON] одружилась з [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за №2 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] помер, про що 27.12.2021 складено відповідний актовий запис №26996 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.08.2007 набув у приватну власність житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку 29.08.2007. Як вбачається з технічного паспорту на будинок за вказаною адресою, колишній будинок було знесено та в 2007 році збудовано новий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. При цьому, будівництво вказаного будинку здійснювалося на відведеній для цього земельній ділянці згідно рішення Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 17.09.2007. Згідно копії спадкової справи № 102/2022, [PERSON] , як дружина померлого, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Син [PERSON] та донька [PERSON] померлого [PERSON] відмовились від спадщини на користь матері [PERSON] , подавши відповідні заяви нотаріусу. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Чугуївсько нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Чугуївсько нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. від 11.11.2022 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують реєстрацію права власності спадкодавця на вказане майно. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пункт 1 ч.2 ст.16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на ново строєне нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч. 2 ст.1223 ЦК України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. За умови наявності акту відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 12.08.2019 року у справі № 607/9408/16-ц, від 01.04.2020 року у справі № 707/1803/16-ц та від 28.05.2020 року у справі № 2-2317/11. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зважаючи на те, що чоловік [PERSON] побудував спірний будинок на відведеній для цього земельній ділянці, однак за життя [PERSON] , у встановленому законом порядку, не зареєстрував своє право на вищевказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами та не отримав на своє ім`я свідоцтво про право власності, а тому до позивачки, як єдиного спадкоємця першої черги за законом, переходять права і обов`язки забудовника будинку садибного\~типу з\~господарськими будівлями\~та спорудами будинку за адресою: [ADDRESS] та право власності на будівельні матеріали і конструктивні елементи, які були використані в процесі будівництва цього будинку, які за життя належали спадкодавцю і не припинились до дня смерті. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги спадкування за законом, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, не в змозі в позасудовому порядку оформити свої майнові права та права на спірне спадкове майно, тому за нею слід визнати це право. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved