Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення Вінницької РДА звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів допомоги на дітей одиноким матерям. У позовній заяві викладено наступну позицію. 10.01.2020 до УПСЗН Вінницької РДА звернулася мешканка [ADDRESS] , [PERSON] за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям. На підставі поданих [PERSON] документів, передбачених п. 35 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМ України №1751 від 27.12.2001, останній, рішенням від 21.01.2020, було призначено на період з 01.01.2020 по 30.06.2020 допомогу на дітей одиноким матерям. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови КМ України №264 від 08.04.2020 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» на період карантину, встановленого постановою КМ України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-16, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», строк виплати допомоги на дітей одиноким матерям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад. На виконання зазначеної постанови управлінням продовжено та виплачено [PERSON] допомогу на дітей одиноким матерям до 31.07.2020. За період з 01.01.2020 по 31.07.2020 [PERSON] отримала 31052,00 грн. допомоги на дітей одиноким матерям. 07.07.2020 [PERSON] повторно звернулася за виплатою допомоги на дітей одиноким матерям та надала заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 07.07.2020 та інші необхідні документи. Проте, права на виплату допомоги на дітей одиноким матерям [PERSON] не мала відповідно до п. 35-2 Порядку, оскільки у складі сім"ї є непрацюючі працездатні особи, які не сплатили в мінімальному розмірі ЄСВ сумарно протягом 3 місяців. Відповідно до п. постанови КМ України №264 від 08.04.2020 орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. Якщо за результатами проведеного перерахунку: виявляється, що розмір отриманої допомоги був меншим, орган соціального захисту населення проводить доплату в розмірі різниці між перерахованим і виплаченим розміром допомоги; не підтверджується право на отримання допомоги або її розмір буде меншим від виплаченої під час карантину допомоги, органи соціального захисту населення: - визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю; - встановлюють строки повернення коштів, які підлягають поверненню залежно від матеріального стану багатодітної сім`ї; - повідомляють отримувачу допомоги про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. Якщо отримувач допомоги протягом одного місяця з дати скасування карантину не подав заяви та необхідних документів, що не дає змоги провести перерахунок допомоги, органи соціального захисту населення вживають заходів, передбачених абзацами п`ятим - сьомим цього пункту. Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються: отримувачем допомоги самостійно; за згодою отримувача допомоги у повному обсязі за рахунок наступних виплат допомоги; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат допомоги в розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення виплачених сум допомоги такі кошти стягуються у судовому порядку. Не підлягають поверненню кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям, виплачені отримувачам під час карантину до 1 липня 2020 р., якщо не було підтверджено право на отримання допомоги або її розмір внаслідок перерахунку зменшився. Якщо отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям повернув суми надміру виплачених коштів, орган соціального захисту населення повертає такі кошти отримувачу допомоги. Враховуючи те, що [PERSON] було виплачено допомогу на дітей одиноким матерям до 31.07.2020, з врахуванням п. 2 постанови КМ України №264 від 08.04.2020, [PERSON] зобов`язана повернути управлінню надмірно виплачені кошти допомоги на дітей одиноким матерям за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 в сумі 4436,00 грн. у зв`язку з тим, що її право на отримання допомоги у цей період не підтверджено. 21.12.2020 управлінням надіслано [PERSON] повідомлення про повернення надмірно виплачених коштів №5161 від 17.12.2020, яке нею отримано 24.12.2020, однак по теперішній час надмірно виплачені кошти управлінню не повернуто. На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідачки на свою корист кошти в сумі 4436,00 грн. (а.с. 1-4). Представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Подгурською Д.О. подано відзив на позовну заяву (а.с. 40-46), в якому заперечує проти вимог позовної заяви, з огляду на наступне. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вихованням та повним утриманням дітей мати займається самостійно. 10.01.2020 [PERSON] , в установленому законом порядку звернулася із відповідною заявою до УПСЗН Вінницької РДА з метою призначення їй допомоги на дітей, як одинокій матері. В період з 01.01.2020 по 30.06.2020, на підставі поданих [PERSON] документів, позивачем було призначено та виплачено державну соціальну допомогу. В силу підпункту 1 пункту 1 постанови КМ України №264 від 08.04.2020 на період карантину, встановленого КМ України, строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям, допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. На виконання вказаних вимог УПСЗН Вінницької РДА продовжено та виплачено державну соціальну допомогу на період до 31.07.2020 - 4436,00 грн. 07.07.2020 [PERSON] повторно звернулася з метою призначення їй державної соціальної допомоги на дітей на новий період, оскільки не була обізнана, що виплата, призначеної їй раніше допомоги, була продовжена на підставі закону та повторного її звернення не вимагалося. УПСЗН Вінницької РДА на підставі повторно поданих документів встановлено, що існує підстава для перерахунку такої державної соціальної допомоги. При цьому, позивачем не враховано, що державна соціальна допомога [PERSON] , що була призначена та виплачена на період до 31.07.2020, підлягала виплаті не на підставі повторного звернення, а виключно на підставі вимог підпункту 1 пункту 1 постанови КМ України №264 від 08.04.2020. Тобто, факт повторного звернення [PERSON] з метою призначення допомоги на новий період не може бути підставою для повернення позивачу виплаченої допомоги за минулий період, який був продовжений виключно на підставі закону. 21.12.2020 УПСЗН Вінницької РДА було надіслано [PERSON] повідомлення про повернення надмірно виплачених коштів №5161 від 17.12.2020 в сумі 4436,00 грн. за період з 01.07.2020 по 31.07.2020. Така вимога позивача суперечить нормам чинного законодавства та є повністю безпідставною, з огляду на те, що в силу ст. 1 Першого протоколу Конвенції, ст.ст. 121, 1215 ЦК України [PERSON] набула грошові кошти на підставі первинно поданих документів, за якими була призначена державна соціальна допомога, та на підставі вимог підпункту 1 пункту 1 постанови КМ України №264 від 08.04.2020 є добросовісним набувачем. Тобто, позивач державну соціальну допомогу в сумі 4436,00 грн. за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 виплачено [PERSON] добровільно, правомірно (на законній підставі) та без рахункової помилки. При цьому, допомога [PERSON] , що була призначена та виплачена на період до 31.07.2020, підлягала виплаті їй на підставі первинно поданих документів та продовжена згідно вимог підпункту 1 пункту 1 постанови КМ України №264 від 08.04.2020. Факт повторного звернення [PERSON] з метою призначення допомоги на новий період не може бути підставою для повернення виплаченої допомоги за минулий період, який був продовжений виключно на підставі закону. Враховуючи викладене, отримана [PERSON] державна соціальна допомога не підлягає поверненню як надмірно виплачені кошти та безпідставно набуте майно на підставі ст. 1215 ЦК України. З огляду на вищевикладене, просить відмовити в задоволення позову, а також стягнути із позивача на користь відповідача понесені відповідачем судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, остаточний розрахунок якого буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Також, надано докази направлення копії відзиву позивачу (а.с. 51-а - 53-а). Представником позивача УПСЗН Вінницької РДА Кулідою Ж.О. подано відповідь на відзив [PERSON] (а.с. 59-62), у якій викладено наступну позицію. Як вбачається із відзиву, відповідач вважає, що факт повторного звернення [PERSON] з метою призначення допомоги на новий період не може бути підставою для повернення позивачу виплаченої допомоги за минулий період, який був продовжений виключно на підставі закону. Однак, звертає увагу на те, що на підставі поданої [PERSON] заяви про призначення всіх видів соціальної допомоги від 10.01.2020 та документів, [PERSON] було призначено допомогу на дітей одиноким матерям з 01.01.2020 по 30.06.2020 відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», в редакції чинній на час звернення відповідача, та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМ України №1751 від 27.12.2001, у редакції чинній на час звернення відповідача. Згідно підпунктом 1 пункту 1 постанови КМ України №264 від 08.04.2020 на період карантину, встановленого КМ України, строк виплати допомоги на дітей одиноким матерям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. Відповідно до п. 2 вказаної постанови КМ України, орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. Якщо за результатами проведеного перерахунку: виявляється, що розмір отриманої допомоги був меншим, орган соціального захисту населення проводить доплату в розмірі різниці між перерахованим і виплаченим розміром допомоги; не підтверджується право на отримання допомоги або її розмір буде меншим від виплаченої під час карантину допомоги, органи соціального захисту населення: - визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної соціальної допомоги, державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю; - встановлюють строки повернення коштів, які підлягають поверненню залежно від матеріального стану багатодітної сім`ї; - повідомляють отримувачу допомоги про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. Якщо отримувач допомоги протягом одного місяця з дати скасування карантину не подав заяви та необхідних документів, що не дає змоги провести перерахунок допомоги, органи соціального захисту населення вживають заходів, передбачених абзацами п`ятим - сьомим цього пункту. Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються: отримувачем допомоги самостійно; за згодою отримувача допомоги у повному обсязі за рахунок наступних виплат допомоги; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат допомоги в розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення виплачених сум допомоги такі кошти стягуються у судовому порядку. Не підлягають поверненню кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям, виплачені отримувачам під час карантину до 1 липня 2020 р., якщо не було підтверджено право на отримання допомоги або її розмір внаслідок перерахунку зменшився. Якщо отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям повернув суми надміру виплачених коштів, орган соціального захисту населення повертає такі кошти отримувачу допомоги. Разом із тим, з 01.07.2020 набув чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законі України щодо підвищення соціальних гарантій для окремих категорій осіб», яким змінено механізм надання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям. З 01.07.2020 застосовується постанова КМ України №632 від 22.07.2020 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги», п. 2 якої визначено, що з 01.07.2020 призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям, особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні-червні 2020 року, здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларацій про доходи та майновий стан. Державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та допомога на дітей одиноким матерям особам, які звернулися за її призначенням у липні - серпні 2020 року, призначається і виплачується, починаючи з липня 2020 року. Строк виплати допомоги на дітей одиноким матерям у відповідача закінчився у червні 2020 року. З 01.07.2020 до 31.07.2020 відповідачу допомога була продовжена автоматично на період карантину. 07.07.2020 [PERSON] повторно звернулася до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг та декларацією про доходи і майновий стан. На підставі поданих [PERSON] документів вбачається, що права на виплату допомоги на дітей одиноким матерям [PERSON] у період з 01.07.2020 по 31.07.2020 не мала відповідно до п. 35-2 Порядку, оскільки у складі її сім`ї є працездатна особа, що не здійснювала догляд та не працювала протягом трьох місяців в період, за який враховується дохід. Відповідно до п. 22 постанови КМ України №1035 від 28.10.2020 не підлягають поверненню кошти державної соціальної допомоги одиноким матерям, виплачені отримувачем під час карантину до 01.07.2020, якщо не було підтверджено право на отримання допомоги. Враховуючи, що [PERSON] було виплачено допомогу на дітей одиноким матерям до 31.07.2020, із врахуванням п. 2 постанови КМ України №264 від 08.04.2020 [PERSON] зобов`язана повернути управлінню надмірно виплачені кошти допомоги на дітей одиноким матерям за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 в сумі 4436,00 грн. у зв"язку із тим, що її право на отримання допомоги у цей період не підтверджено. Щодо вимоги відповідачки про стягнення із позивача суми судових витрат на надання професійної правничої допомоги, то вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі трьох до дев`яти тисяч гривень є необгрунтованими та завищеними. При визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Враховуючи, що дана справа є справою незначної складності, провадження здійснюється без виклику учасників справи, а сплачена відповідачем сума на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. є необгрунтованою, завищеною та неспівмірною у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, підстави для їх стягнення з управління відсутні. Також, як і є необгрунтованим стягнення з управління 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, при цьому ціна позову складає лише 4436,00 грн., які відповідач отримала надмірно, оскільки не мала права на виплату допомоги у період з 01.07.2020 по 31.07.2020. На підставі вищевикладеного, просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Також, представником позивача Кулідою Ж.О. подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (а.с. 64-66), в якому викладено позицію аналогічну позиції, що викладена у відповіді на відзив. Представником відповідачки [PERSON] - адвокатом Подгурською Д.О. подано заперечення (а.с. 69-74), в якому представник відповідачки не погоджується із наведеними у відповіді на відзив аргументами позивача, зазначає, що у відповіді повністю продубльовано позицію, яка викладена у позовній заяві. При цьому, вважає, що позивачем не враховано, що державна соціальна допомога [PERSON] , що була призначена та виплачена на період до 31.07.2020, підлягала виплаті не на підставі повторного звернення, а виключно на підставі підпункту 1 пункту 1 постанови КМ України №264 від 08.04.2020. тобто, сам факт повторного звернення [PERSON] з метою призначення допомоги на новий період не може бути підставою для повернення позивачу виплаченої допомоги за минулий період, який був продовжений виключно на підставі закону. Посилаючись на норми ст. 1215 ЦК України, якою передбачено лише два винятки з цього правила: якщо виплати відповідних грошових суд є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; у разі недобросовісності набувача такої виплати, зазначає, що позивач не вказує на наявність будь яких розрахункових помилок. Позивач не заперечує, що [PERSON] набула грошові кошти на підставі первинно поданих документів, за якими була призначена їй державна соціальна допомога, та на підставі вимог закону, а саме підпункту 1 пункту 1 постанови КМ України №264 від 08.04.2020. Тобто, позивачем відповідачу державну соціальну допомогу в розмірі 4436,00 грн. за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 виплачено добровільно, правомірно та без рахункової помилки. При цьому, державна соціальна допомога [PERSON] , що була призначена та виплачена [PERSON] на період до 31.07.2020, підлягала виплаті їй на підставі первинно поданих документів та продовжена на підставі підпункту 1 пункту 1 постанови КМ України №264 від 08.04.2020. Факт повторного звернення [PERSON] з метою призначення допомоги на новий період не може бути підставою для повернення виплаченої допомоги за минулий період, який був продовжений виключно на підставі закону. Враховуючи вищевикладене, отримана [PERSON] державна соціальна допомога, не підлягає поверненню як надмірно виплачені кошті та безпідставно набуте майно, згідно ст. 1215 ЦК України. Стосовно заперечень позивача щодо заявленого розміру судових витрат, які відповідач понесла, і які очікує понести у зв"язку з розглядом справи зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дані кошти є гонораром, тобто формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, яка обумовлена в Договорі про надання правничої допомоги №28/22 від 21.10.2022, що укладений між Адвокатським об`єднанням «Дестра» та [PERSON] та становить в межах 1800 грн. за годину роботи адвоката. А тому, посилаючись на правову позицію Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18, вважає, що у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Позиція позивача про те, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. є необгрунтованими, завищеними та неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, є оціночним та необгрунтованими. Законодавством України не передбачено, що адвокатські послуги мають відповідати ринковим цінам на адвокатські послуги, натомість передбачено право адвоката самостійно визначати розмір гонорару. Сторонами договору погоджено та оплачено розмір гонорару та вартість послуг адвоката по даній справі. З огляду на вищевикладене просить відмовити в задоволенні позову, стягнути із позивача на користь відповідача понесені нею судові витрати. Позивач не надавав клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.10.2022 позовну заяву Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 34-36). Відповідачу було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання. Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження відповідачем не подано. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Згідно копій свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , (а.с. 13) та [PERSON] , [INFO] , (а.с. 14). Відповідно до копій довідок виконавчого комітету Вінницько-Хутірської сільської ради №36 від 10.03.2009 (а.с.10) та №6 від 30.10.2007 (а.с. 11) у книзі реєстрацій актів про народження Вінницько-Хутірської сільської ради 2004 року зроблено запис за №36 про народження дитини [PERSON] , у книзі реєстрацій актів про народження Вінницько-Хутірської сільської ради 2007 року зроблено запис за №61 про народження дитини [PERSON] , батьками дітей вказані [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька дітей записані за заявою матері згідно з ч. 2 ст. 135 КпШС. 10.01.2020 [PERSON] подала до УПСЗН Вінницької РДА заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг №200071, а саме просила призначити їй допомогу на дітей одиноким матерям, вказавши при цьому у заяві, що вона пенсію в разі втрати годувальника або соціальну пенсію не отримує (а.с. 5-6). Також відповідачкою [PERSON] подано до УПСЗН Вінницької РДА Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, де зазначено, що до складу її сім`ї входять, окрім неї, син [PERSON] , учень 10 класу, та дочка [PERSON] , учениця 5 класу. (а.с. 7-8). Рішенням УПСЗН Вінницької РДА [PERSON] призначено державну допомогу на дітей одиноким матерям в розмірі 4436 грн. на двох дітей (по 2218 грн. на кожну дитину) у період з 01.01.2020 по 30.06.2020 (а.с. 15). 07.07.2020 [PERSON] подала до УПСЗН Вінницької РДА заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг №200894, а саме просила призначити їй допомогу на дітей одиноким матерям (а.с. 16-17), також подано Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (а.с. 18-19). Рішенням УПСЗН Вінницької РДА від 06.08.2020 [PERSON] відмовлено в призначенні допомоги на дітей одиноким матерям тому, що у складі сім`ї є працездатний, що не здійснює догляду, який не працював 3 місяці, що передують зверненню (а.с. 20). Відповідно до довідки УПСЗН Вінницької РДА [PERSON] за період з січня 2020 по липень 2020 отримала допомогу в розмірі 31052,00 грн.. Переплата за липень 2020 року становить 4436,00 грн. (а.с. 15а). 24.12.2020 відповідачка [PERSON] отримала від позивача повідомлення про повернення надмірно виплачених коштів (а.с. 21, 22). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд, згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу, вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Вказаний спір регулюється положеннями Цивільного кодексу України, Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24.02.2003, Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001, постановою Кабінету Міністрів України №264 від 08.04.2020 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги», які були чинні на час виникнення спірних правовідносин, які регулюють спірні правовідносини, на які посилались і сторони у заявах по суті. Відповідно до ст. 3, 5 Закону України «Про державну допомогу сім`я з дітьми» державна допомога призначається одиноким матерям. Така допомога призначається органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків. Статтею 1 вказаного закону визначено, що Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Мінінстрів України. Частиног. 1 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`я з дітьми» визначено, що право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно до п. 34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2001, допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається в розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Попередні шість місяців становлять два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям (далі - період, за який враховується дохід). Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632. До складу сім`ї особи, яка звертається за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям, включаються чоловік, дружина, рідні та усиновлені діти віком до 18 років, а також діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (в тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим рівнем, якщо такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи і доглядає за нею; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю і мають спільних дітей. При цьому діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти до досягнення 23 років і не мають власних сімей, включаються до складу сім`ї незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування. Особи, які перебувають на повному державному утриманні, до складу сім`ї не включаються. Відповідно до п.п. 48, 49 Порядку органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обгрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення допомоги. Особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органам соціального захисту населення про зміну всіх обставин, які впливають на виплату такої допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Якщо отримувачам державної допомоги сім`ям з дітьми, якими подано документи із свідомо неправдивими відомостями, не подано відомостей про зміни у складі сім`ї, приховуються обставини, які впливають на призначення і виплату допомоги, було надміру виплачено суми допомоги, органи соціального захисту населення: визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної допомоги сім`ям з дітьми та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють отримувачу державної допомоги сім`ям з дітьми про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення. Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються: отримувачем державної допомоги сім`ям з дітьми самостійно; за згодою отримувача державної допомоги сім`ям з дітьми у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат державної допомоги сім`ям з дітьми у розмірі, який не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку. Органи соціального захисту населення мають право перевіряти матеріальне та майнове становище сімей з дітьми. Згідно підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» №264 від 08.04.2020 (далі - Постанова № 264), строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення. Пунктом 2 Постанови №264 передбачено, що орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги, на підставі поданої особою заяви та необхідних документів. Не підлягають поверненню кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям, виплачені отримувачам під час карантину до 1 липня 2020 р., якщо не було підтверджено право на отримання допомоги або її розмір внаслідок перерахунку зменшився. Якщо отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям повернув суми надміру виплачених коштів, орган соціального захисту населення повертає такі кошти отримувачу допомоги. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 1215 ЦК України коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, судом встановлено, що відповідачці [PERSON] було призначено державну допомогу на дітей одиноким матерям за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 у сумі 4436,00 грн.. В цей період, зокрема 07.07.2020, відповідачка повторно звернулася до позивача із заявою №200894 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просила призначити допомогу на дітей одиноким матерям, проте рішенням від 06.08.2020 їй було відмовлено в призначенні такої допомоги, оскільки у складі її сім`ї є працездатний, що не здійснює догляду який не працював 3 місяці, що передують зверненню. Виходячи з викладеного, та з урахуванням того, що [PERSON] не мала права на отримання допомоги, оскільки у складі сім`ї є працездатна особа, яка не здійснювала догляд та не працювала протягом трьох місяців в період за який враховується дохід, що підтверджується рішенням від 06 серпня 2020 року, це є підставою для повернення відповідачем надміру отриманих коштів, тому суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно положень ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved