Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 5 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] у [PERSON] народилася дитина, батьком якої є [PERSON] , однак з листопада 2020 року сімейне життя між сторонами погіршилося, внаслідок чого між ними припинено фактичні сімейні відносини. Зазначала, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, матеріальної допомоги ні на користь дитини, ні на користь матері не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює неофіційно. Позивач вказує, що відповідач в силу вимог законодавства зобов`язаний її утримувати, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює, а тому просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісяця. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 30 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, що викладені в мотивувальній частині позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначав, що надає матеріальну допомогу дитині у розмірі 3 000,00 грн щомісячно, інших його доходів недостатньо для надання утримання позивачеві, яка, на його думку, не потребує утримання, оскільки на даний час проживає за кордоном. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення учасників справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої записані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Як свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , набута ним 27 квітня 2004 року на підставі договору дарування ВВС № 733309. Головний сервісний центр МВС 17січня 2022 року у відповідь на запит представника позивача - адвоката Іщенка Д.М. повідомив, що за [PERSON] з 3 грудня 2019 року зареєстровано транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2003 року випуску. На виконання ухвали суду від 30 листопада 2022 року Головне управління ДПС у м. Києві надало відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів [PERSON] за період з третього кварталу 2020 року по третій квартал 2022 року, згідно з якими відповідач з лютого 2022 року отримує заробітну плату у ТОВ «Лойалт і ЛТД», а саме: у лютому 2022 року у розмірі 6 365,00 грн, у березні-вересні 2022 року - 6 700,00 грн. Також згідно з виданою ТОВ «Лойалт і ЛТД» довідкою, [PERSON] працює в товаристві з лютого 2022 року і отримує заробітну плату у розмірі 6 700,00 грн. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як визначено частиною другою статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Зміст частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що дитина - [PERSON] проживає разом з позивачем, на момент звернення з позовом до суду не досягла трирічного віку, а батьком дитини є відповідач, а отже позивач має право на утримання. Згідно з загальнодоступними відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, Дарницьким районним судом міста Києва 30 листопада 2021 року видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.11.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Частиною 9 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Ці засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер та по своїй суті нормами прямої дії. Враховуючи матеріальне становище відповідача, який отримує заробітну плату у розмірі 6 700,00 грн, суд вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів у сумі 5 000,00 грн. з урахуванням присуджених до стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, становитиме для відповідача надмірний тягар. Суд при цьому відхиляє посилання позивача на наявність у відповідача автомобіля та нерухомого майна, оскільки сам по собі факт наявності у відповідача такого майна не свідчить про те, що його матеріальне становище дозволяє йому сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі. Враховуючи матеріальне становище відповідача, виходячи з засад справедливості та розумності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1 500,00 грн до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років. Аліменти у такому розмірі, на думку суду, не поставлять відповідача в завідомо скрутне становище та відповідатимуть законодавчо визначеному обов`язку чоловіка по матеріальному утриманню в межах його здатностей і фінансових можливостей. Відповідно до частини першої статті 79 СК України (час, протягом якого сплачуються аліменти одному з подружжя), аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо витрат на професійну правничу допомогу Позивач просила стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Згідно з положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивач не обґрунтувала такі витрати належними та допустимими доказами. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у розмірі 1 500,00 грн, тому з [PERSON] слід стягнути сплачений судовий збір на користь держави у розмірі 272,40 грн.

Outcome: partial