Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

ТОВ "ФІНФОРС" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 9 січня 2020 року між ТОВ «СС Лоун» та ТОВ "ФІНФОРС" був укладений договір факторингу №40071779-32, відповідно до якого до ТОВ "ФІНФОРС" перейшло право вимоги за кредитними договорами, що були укладені між ТОВ «СС Лоун» та фізичними особами, зокрема, за кредитним договором від 30 жовтня 2019 року №691889-А, що був укладений між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] . Підписання кредитного договору про надання споживчого кредиту між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] відбулось в електронному вигляді, що регламентується Законами України «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію» та положеннями ч.1 ст.626 ЦК України. Згідно умов кредитного договору №691889-А від від 30 жовтня 2019 року відповідач отримав від ТОВ «СС Лоун» кредитні кошти у розмірі 6 000 грн. на строк до 28 листопада 2019 року з фіксованою процентною ставкою 1,65 % в день. Кредитні кошти були направлені позичальнику в безготівковій формі на рахунок вказаної ним банківської картки. За період користування кредитом було нараховано 1,33 % за кожен день користування кредитом, що становить 602,25 % реальної річної процентної ставки. Згідно з п.8.3 договору, у разі прострочення строку користування кредитом, вказаного в п.1.2 договору, протягом більш як 30 календарних днів поспіль, позичальник зобов`язувався сплатити кредитору штраф у розмірі 50% від суми кредиту. Відповідно до п.5.4 договору, у випадку несплати кредиту, процентів та інших платежів, якщо такі матимуть місце, в останній день строку користування кредитом (включно), кредитор продовжує нарахування процентів на суму несплаченого кредиту протягом наступних 30 календарних днів, що слідує за останнім днем строку користування кредитом. Враховуючи неповернення кредитних коштів до 28 листопада 2019 року, позивачем нарахований штраф в розмірі 50% від суми кредиту, отриманого за договором. Відповідно до реєстру відступлених прав вимоги, право вимоги до відповідача становило 14928,00 грн., при цьому, станом на момент подання позову відповідач частково погасив суму заборгованості в рамках виконавчого провадження. За таких обставин, у [PERSON] станом на момент подання позову наявна заборгованість, яка становить 12563,31 грн., з яких: 6 000 грн. заборгованість за кредитом (тіло заборгованості); 5940,00 грн. заборгованість за відсотками; 623,31 грн. заборгованість за штрафними санкціями, які позивач просив стягнути з відповідача на його користь, а також просив стягнути судові витрати. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 1 листопада 2021 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Протокольною ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2022 року у заяві відповідача [PERSON] щодо заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження відмовлено. 10 листопада 2022 року ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області задоволено клопотання представника позивача ТОВ "ФІНФОРС" - Нідзельського О. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Представник позивача ТОВ "ФІНФОРС" - Нідзельський О., який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов підтримав повністю з підстав, наведених в ньому, зазначивши, що додаткові обгрунтування вказані позивачем в письмових поясненнях, надісланих до суду, щодо спростування викладених відповідачем заперечень на позов, до яких також долучені письмові докази. Зауважив, що сума штрафних санкцій, що підлягають до стягнення з відповідача заявлена за мінусом сплачених ним коштів в ході виконавчого провадження. Наголосив, що матерілами справи доведений факт укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів в сумі 6000 грн., зауваживши, що останній неодноразово користувався кредитними послугами ТОВ "СС Лоун", оскільки з ТОВ "СС Лоун" уклав 3 кредитні договори, був користувачем послуг товариства. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив, навівши в судовому засіданні мотиви щодо цього, що зазначені в поданих ним суду письмових поясненнях від 5 грудня 2022 року. Ствердив, що договору ніякого не укладав, надана позивачем фотокартка відповідача є у вільному доступі в мережі Інтернет, також у вільному доступі є персональні дані відповідача, оскільки свого часу він займався благодійною діяльністю. Водночас підтвердив, що номером мобільного телефону, що зазначений в анкеті та при реєстрації особистого кабінету користувався, такий належав йому, так само користувався електронною адресою, що зазначена в поданих позивачем документах, така належала йому, однак є давно втраченою. Вказав, що факт отримання ним кредитних коштів не доведено, в анкеті та фото, що надані позивачем не вказана дата, а строк позовної давності за заявленими позивачем вимогами закінчився. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень на них, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" є юридичною особою, основний вид діяльності - код КВЕД 64.99 "надання інших видів фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення) та зареєстрований в якості фінансової установи, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії [NUMBER] від 21 квітня 2021 року (попередня реєстрація 19 грудня 2017 року). Також позивач має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме з надання послуг з факторингу, яка була видана Товариству розпорядженням Нацкомфінпослуг від 28 грудня 2017 року №4666 (а.с. 31, 33, 34). Товариство з обмеженою відповідальністю "СС Лоун" є юридичною особою, основний вид діяльності - код КВЕД 64.92 "Інші види кредитування". ТзОВ "СС Лоун" є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ФК №В0000108 від 23 грудня 2020 року (попередня реєстрація 14 квітня 2016 року). Також ТзОВ "СС Лоун" має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), яка була видана Товариству розпорядженням Нацкомфінпослуг від 13 квітня 2017 року №1127 (а.с. 35, 36, 37). Судом встановлено, що 30 жовтня 2019 року між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №691889-А (кредитний договір). Відповідно до вказаного договору, кредитодавець надає позичальнику споживчий кредит у розмірі 6000,00 грн. на строк 30 календарних днів (п.1.1,1.2, 2.1). Плата за користування кредитом у вигляді процентів складає 1,65% в день (п.2.2.), річна відсоткова ставка за кредитом 602,25% (п.5.7.). Загальна вартість кредиту для позичальника, з урахуванням суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом, за умови дотримання позичальником графіку платежів, становить 7188,00 грн. (п.5.8). Відповідно до п.6.6 за даним договором діє акційна пропозиція, відповідно до якої процентна ставка становить 0,66% в день до дня строку користування кредитом, вказаному в п.1.2 включно. У випадку продовження строку користування кредитом нараховується стандартна процентна ставка, вказана в п.2.2 договору. Якщо позичальник не повернув суму кредиту після спливу останнього дня строку користування кредитом, то він сплачує проценти за весь період користування кредитом в розмірі, вказаному в п.2.2 договору від суми кредиту, що не сплачена, і проценти нараховуються як різниця між процентною ставкою в розмірі 1,65% в день та процентною ставкою акційної пропозиції 0,66% в день. Відповідно до п.3.2,6.1 договору кредит надається в безготівковій формі шляхом зарахування суми кредиту на платіжну картку позичальника. Повернення кредиту може здійснюватись позичальником повністю або частинами в строки, визначені графіком платежів, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок кредитодавця. Згідно пункту 13.3 кредитного договору, укладаючи цей договір позичальник підтверджує, що ознайомлений з текстом Правил ТОВ «СС Лоун», текст яких розміщений на веб-сайті кредитодавця (https://ссloan). Також, судом встановлено, що позичальник [PERSON] з метою реєстрації і укладення договору розмістив заявку в особистому кабінеті на сайті товариства, із зазначенням своїх персональних даних, контактної інформації, суми кредиту - 6000 гривень, терміну кредиту - 30 днів, процентів за користування кредитом - 1188 гривень; проставлено відмітку: про надання згоди на обробку персональних даних, ознайомлення та прийняття умов Правил надання грошових коштів в позику ТОВ «СС ЛОУН», підтвердження та згоду на обробку персональних даних, надання інформації, передбаченої частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» для підписання договору відповідачу був надісланий код-підтвердження за номером його телефону, про що позивачем надані відомості із особистого кабінету [PERSON] (а.с. 17-24). Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] не був би укладений. Угода від імені [PERSON] була підписана одноразовим електронним ідентифікатором 623828. Кредитні кошти були перераховані відповідачу за дорученням ТОВ «СС Лоун» на підставі договору №ФБ 309/05 від 25.05.2016 про надання послуг в системі ТОВ «Платежі онлайн» (а.с.25-29). 30.10.2019 о 13:53:48 була проведена видача коштів у сумі 6 000 грн. [PERSON] на картку АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] , що підтверджується інформацією про проведення транзакції (а.с. 30 зв.ст.). Згідно договору факторингу №40071779-32 від 9 січня 2020 року (а.с.12-15), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», до ТОВ «Фінфорс» перейшло право вимоги за кредитними договорами, що були укладені між ТОВ «СС Лоун» та фізичними особами, зокрема за кредитним договором від 30 жовтня 2019 року №691889-А, що був укладений між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] . Про укладення договору факторингу та відступлення права вимоги за грошовим зобов`язанням відповідача повідомлено на електронну пошту листом від 9 січня 2020 року згідно п.12.2.3 договору (а.с.11). Згідно витягу з реєстру прав грошових вимог до договору факторингу №40071779-32 від 9 січня 2020 року, заборгованість [PERSON] становить 14928 грн. Дана сума складається з 6000 грн. заборгованості за кредитом, 5940 грн. - заборгованості за відсотками, 2988 грн. - заборгованості за штрафними санкціями (а.с.15). Згідно довідки від 22 вересня 2021 року №18 про стан заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 30 жовтня 2019 року №691889-А, загальний розмір заборгованості становить 12563,31 грн. Дана сума складається з 6000 грн. заборгованості за кредитом, 5940,00 грн. - заборгованості за відсотками, 623,31 грн. - заборгованості за штрафними санкціями. Сплачено штрафу в сумі 2364,69 грн. (а.с. 16). Факт сплати вказаних коштів підтвердив в судовому засіданні відповідач [PERSON] . Довідкою від 9 грудня 2022 року №09/12-С про стан заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 30 жовтня 2019 року №691889-А, підтверджено заборгованість станом на дату укладення договору факторингу №40071779-32 від 9 січня 2020 року, а саме: 6 000 грн. - сума отриманого кредиту; 5940,00 грн. нараховані проценти; 2988,00 грн. пеня. За даними інформаційної довідки, виданої ТОВ "СС Лоун" від 9 грудня 2022 року за №09/12-2022, в період з 30.09.2019 року по 30.10.2019 року між ТОВ "СС Лоун" та [PERSON] було укладено три кредитні договори, з яких кредитний договір №691889-А від 30.10.2019 року не виконаний. Верифікація банківської картки за вказаним кредитним договором була проведена 30.09.2019 року з підстав укладення кредитного договору №668156-А від 30.09.2019 року. Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2020 року у справі №298/1371/20, яке набрало законної сили 12 січня 2021 року, позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 3 липня 2020 року та зареєстрований в реєстрі під номером 7519 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 14928, 00 грн. Як на підставу позовних вимог, позивач посилається на невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані із отриманням останнім кредитних коштів на підставі електронного договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 30 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Електронний договір має включати всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи слідує, що між сторонами у справі було укладено кредитний договір в електронному вигляді, яким передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на платіжну картку позичальника. Відповідно до п.7.4.4 договору при реєстрації на сайті кредитодавця позичальник зобов`язаний вказати повні точні та достовірні відомості, включаючи персональні дані. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] не був би укладений. Відповідно до п. 7.4.5 договору позичальник зобов`язаний визнавати електронні документи, складені кредитодавцем і позичальником (заявки, договори, акти та інше) відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» як документи, складені в простій письмовій формі відповідно до законодавства України. Крім того, в п.13.5 договору сторони підтвердили, що даний електронний договір та всі додатки до нього мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Отже, підписавши вищевказану угоду одноразовим електронним ідентифікатором 623828, [PERSON] добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та відсотки за користування кредитом. Суд констатує, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними, ТОВ «СС Лоун» виконало свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, проте відповідач, отримавши кредитні кошти, в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернув. Згідно зі статтею 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. [PERSON] був повідомлений про перехід до позивача права вимоги шляхом направлення TOB «СС Лоун» на електронну адресу відповідача (позичальника) електронного листа від 9 січня 2020 року. Зазначена електронна адреса повністю збігається з електронною адресою, вказаною [PERSON] при оформленні заявки-формуляра на позику в інформаційно-телекомунікаційній системі TOB «СС Лоун» і в ході судового розгляду відповідач підтвердив належність йому вказаної електронної адреси. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що відповідатиме встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи. За таких обставин, суд, дослідивши всі допустимі і достовірні докази у справі та встановивши обставини справи, зазначає, що такі обставини справи залишились неспростованими з боку відповідача, при цьому в повній мірі забезпечивши сторони правом на змагальність. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що позивачем надано належні та допустимі докази укладання з [PERSON] 30 жовтня 2019 року кредитного договору №691889-А та отриманням ним кредитних коштів в розмірі 6000,00 грн. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та наявних в матеріалах справи доказів, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання. Також, суд вважає обгрунтованими вимоги щодо стягнення заборгованості по процентам за строк користування кредитом та штрафними санкціями, оскільки такі умови передбачені укладеною між сторонами угодою. Судом враховується, що відповідачем свого розрахунку не надано. Разом з тим, судом не було встановлено обставин, які б вказували на помилковість наданого позивачем розрахунку. При цьому, факт сплати відповідачем суми 2364,69 грн. сторонами підтверджено. Посилання відповідача про те, що він не укладав кредитний договір, не заслуговують на увагу. Відповідач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його електронним підписом одноразовим ідентифікатором «623828». Відповідачем не спростований факт укладання між сторонами договору та невідповідність його умов положенням статей 639, 652 ЦК України. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження своїх заперечень відносно того, що під час укладення спірного договору він не був ознайомлений з усіма його умовами, передбаченими законом. Заперечення відповідача про те, що в договорі відсутній його підпис не приймаються судом, оскільки, як було вказано вище, укладення договору відбувалось відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну комерцію», шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, який був отриманий ним від позивача після проходження ним реєстрації та верифікації його особи, в матеріалах справи міститься кредитний договір та паспорт кредиту (продукту) з відповідними умовами кредитування, підписаний [PERSON] з використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором - кодом підтвердження. Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що він не укладав кредитного договору з ТОВ «СС Лоун». Договір було укладено в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції відповідно до вимог закону з використанням електронного цифрового підпису відповідача - одноразовим цифровим ідентифікатором №623828. Відповідачем не доведено, що укладення спірного договору позики (шляхом проходження всіх етапів укладення договору та його підписання в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача) здійснене іншою особою, а не відповідачем чи не за його участі та/або не за його волею. Про факт втрати паспорту і реєстраційного номеру облікової картки платника податків, факт можливості заволодіння ними або відомостями, що в них містяться, іншими особами відповідач не зазначає, доказів не надає. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Відповідачем не доведено, що він не є клієнтом сервісу з надання онлайн позик ТОВ «СС Лоун», а навпаки підтвердив, що неодноразово користувався послугами вказаного товариства. Доказів вчинення шахрайських дій з грошовими коштами на рахунку відповідача матеріали справи не містять. Суд вважає, що договір позики було укладено та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Позивачем надано належні та допустимі докази укладення 30 жовтня 2019 року договору позики, доказів протилежного відповідачем не надано. У судовому засіданні відповідач підтвердив, що зазначений в анкеті та особистому кабінеті номер мобільного телефону йому належав, він таким користувався, також підтвердив належність йому електронної пошти, зазначеної в документах, крім цього, підтвердив відомості, наведені в анкеті. З доданої позивачем анкети та фотографії відповідача [PERSON] , вбачається, що саме він пройшов повну процедуру верифікації та на підтвердження своєї особи сфотографувався з своїм паспортом. Посилання відповідача про те, що вказана фотографія і персональні дані є у відкритому доступі у мережі Інтернет, суд відхиляє. Не є слушними і доводи відповідача про недоведення представником позивача переведення та отримання ним кредитних коштів, які спростовані встановленими судом обставинами справи. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем надано суду документи щодо підтвердження надання кредиту позичальнику, а саме: кредитний договір №691889-А від 30 жовтня 2019 року; інформаційні довідки про проведені транзакції, здійснені за допомогою сервісу Platon, згідно Договору доручення №ФБ 309/05 від 25 травня 2016 року з ТОВ «Платежі онлайн», розрахунки заборгованості. Доказів протилежного матеріали справи не містять, та ці відомостей, які надані позивачем суду, відповідачем в силу положень статей 12, 81 ЦПК України не спростовано. Надані позивачем докази є достатніми, допустимими і достовірними на підтвердження факту отримання відповідачем коштів від ТОВ «СС Лоун». Суд звертає увагу, що відповідачем [PERSON] висловлені заперечення щодо заявлених позивачем вимог, однак жодних доказів у спростування цього не надано. За наведених обставин у справі суд вважає встановленим, що саме відповідач ініціював укладення договору з ТОВ «СС Лоун», маючи доступ до відкритої та повної інформації, розміщеної на офіційному сайті товариства у відкритому доступі для невизначеного кола осіб, через особистий кабінет на вебсайті цього кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «Створити заявку», після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який він використав для підтвердження підписання кредитного договору. Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20. Окрім того, суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строків позовної давності, як про це зазначив відповідач в судовому засіданні, оскільки термін платежу за Договором і, відповідно строк дії Договору, укладеного між Відповідачем та ТОВ "СС Лоун" був визначений до 28 листопада 2019 року, а тому звернувшись до суду з позовом 13 жовтня 2021 року, позивач строк позовної давності не пропустив. Крім цього, за змістом п.8.5 укладеного кредитного договору №691889-А від 30 жовтня 2019 року на підставі ст.259 ЦК України сторони погодили, що строк позовної давності по вимогам кредитодавця про стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі неустойки (штрафу) становить 5 (п"ять) років. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2270 гривень судового збору, який був сплачений при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved