Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

Позивач в особі свого представника звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що до 01.10.2020 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» на посаді капітана-механіка теплохода «Паводок» ДП «УКРВОДШЛЯХ». Під час перебування в трудових відносинах роботодавцем - ДП «УКРВОДШЛЯХ» йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 114247,05 грн., яка стягнута з відповідача судовим наказом від 02.03.2021 року. Вказану суму заборгованості по заробітній платі фактично виплачено йому під час примусового виконання судового рішення 31.05.2021 року. Зазначає, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати середнього заробітку за час весь час затримки по день фактичного розрахунку. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 84413,34 грн., виходячи із середньоденної заробітної плати в розмірі 347 грн. 38 коп. та 243 днів затримки розрахунку. Також просить стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. На позов відповідачем Державним підприємством водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» був поданий відзив, в якому відповідач позов не визнав, зазначивши, що відповідно до наказу від 20 травня 2017 року № 220/о позивач працював з 01.06.2017 року на посаді капітана-механіка теплохода «Паводок» ДП «Укрводшлях». Наказом від 28 вересня 2020 року № 196-о позивача у зв`язку зі змінами в штатному розписі ДП «УКРВОДШЛЯХ» було переведено з 01 жовтня 2020 року до Відокремленого підрозділу «Дніпропетровська технічна дільниця водних шляхів» ДПВШ «УКРВОДШЛЯХ» згідно ст. 32 КЗпП. Тож позивач продовжив свою трудову діяльність на посаді механіка-капітана теплохода у Відокремленому підрозділі «Дніпропетровська технічна дільниця водних шляхів» ДПВШ «УКРВОДШЛЯХ». Також відповідачем зазначено, що положеннями п. 1.3 Статуту Державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» передбачено, що до складу підприємства входять відокремлені підрозділи, які не є юридичними особам, серед яких і Відокремлений підрозділ «Дніпропетровська технічна дільниця водних шляхів» ДПВШ «УКРВОДШЛЯХ». Відповідно до п. 1.3 Положення Дніпропетровська техдільниця не є юридичною особою, вона наділена майном підприємства, здійснює свою діяльність на основі та у відповідності до чинного законодавства України, статуту підприємства та цього положення. Таким чином, Відокремлений підрозділ «Дніпропетровська технічна дільниця водних шляхів» ДПВШ «УКРВОДШЛЯХ» не є юридичною особою, а є лише відокремленим підрозділом відповідача. Звертає увагу, що відповідно до статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. При цьому положеннями ст. 36 КЗпП України передбачені підстави припинення трудового договору, якими, зокрема, є переведення працівника за його згодою на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду. Тобто ключовим для наявності підстав для припинення трудового договору відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України є саме переведення працівника на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду, а не переведення в межах одного підприємства. Зміни у штатному розписі та переведення працівника до відокремленого підрозділу однієї і тієї ж юридичної особи не може вважатися звільненням та не є підставою для припинення трудових відносин. Крім того, списання коштів у рамках виконавчого провадження є виплатою нарахованої заробітної плати за певний період, а не розрахунком при звільненні. Також відзначає, що позивачем було невірно розраховано його середньоденну заробітну плату і, як наслідок, сума середнього заробітку, яку просить стягнути позивач, є завищеною. За цих підстав відповідач просить відмовити [PERSON] у позові та відшкодуванні судових витрат. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представником позивача була надана заява про розгляд справи в їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, повідомлявся про розгляд справи. З огляду на наявний у матеріалах справи відзив відповідача на позов, справу розглянуто у відсутності представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає з огляду на наступне: Судом установлено, що відповідно до наказу Державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» від 30.05.2017 року за № 220/о позивач [PERSON] працював на посаді капітана-механіка т/х «Паводок» ДП «УКРВОДШЛЯХ». Наказом Державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» від 28 вересня 2020 року за № 196-0 у зв`язку зі змінами в штатному розписі ДП «УКРВОДШЛЯХ» Шевченка В.Г. з 01 жовтня 2020 року було переведено до Відокремленого підрозділу «Дніпропетровська технічна дільниця водних шляхів» ДПВХ «УКРВОДШЛЯХ» згідно ст. 32 КЗпП. Звертаючись до суду з даним позовом та заявляючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач посилається на те, що за час роботи на посаді капітана-механіка теплоходу «Паводок» ДП «УКРВОДШЛЯХ» йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 114247,05 грн., яка фактично перерахована йому 31.05.2021 року. Вирішуючи між сторонами спір про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд враховує, що відповідно до частини першої ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать й \~ \~ \~ \~ому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено в судовому засіданні, наказом Державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» від 28 вересня 2020 року за № 196-0 позивач у зв`язку зі змінами в штатному розписі був переведений з 01 жовтня 2020 року до Відокремленого підрозділу «Дніпропетровська технічна дільниця водних шляхів» ДПВХ «УКРВОДШЛЯХ» на посаду механіка-капітана теплохода «Паводок» згідно ст. 32 КЗпП, про що міститься запис у його трудовій книжці. Відповідно до статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у\~статті 33\~цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або обладнанні у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Згідно з ч. 4\~ст. 64 ГК України\~підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4\~ст. 95 ЦК України\~філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Суд звертає увагу, що відповідно до Положення «Дніпропетровська технічна дільниця водних шляхів» Державного підприємства водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» є відокремленим підрозділом вказаного підприємства і не є юридичною особою. У даному випадку позивач не був звільнений, трудовий договір з ним не припинявся. Навпаки, позивач за його згодою продовжив трудову діяльність на Державному підприємстві водних шляхів «УКРВОДШЛЯХ» - у його відокремленому підрозділі, тобто продовжив працювати в межах одного і того самого підприємства. Отже, суд вважає, що правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до положень ст. 117 КЗпП України відсутні, а тому в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. У зв`язку з відмовою в позові відповідно до статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають. Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 268\~ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed