Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Представник позивача [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідному порядку з відповідачів на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (далі Банк) заборгованості за Кредитним договором № 4/17Р від 24.10.2017 у загальному розмірі 268572,32 грн., що складається із: - заборгованості за тілом кредиту 250 647,38 грн.; - заборгованості за відсотками 2 252,06 грн.; - штраф за невиконання грошових зобов`язань станом на 03.2020 рік 1302,26 грн.; - штраф за невиконання грошових зобов`язань станом на 04.2020 рік 1259,34 грн.; - штраф за невиконання грошових зобов`язань станом на 05.2020 рік 1259,34 грн.; - штраф за невиконання грошових зобов`язань станом на 06.2020 рік 1259,34 грн.; - штраф за невиконання грошових зобов`язань станом на 07.2020 рік 1259,34 грн.; - штраф за невиконання грошових зобов`язань станом на 08.2020 рік 1211,10 грн.; - штраф за невиконання грошових зобов`язань станом на 09.2020 рік 1211,10 грн.; - штраф за невиконання грошових зобов`язань станом на 10.2020 рік 1211,10 грн.; - штраф за невиконання грошових зобов`язань станом на 11.2020 рік 1211,10 грн.; - штраф за невиконання грошових зобов`язань станом на 12.2020 рік 1209,42 грн.; - штраф за невиконання грошових зобов`язань станом на 01.2021 рік 1163,22 грн.; - штраф за невиконання грошових зобов`язань станом на 02.2021 рік 1058,11 грн.; - штраф за невиконання грошових зобов`язань станом на 03.2021 рік 1058,11 грн.; Також представник позивача просить стягнути в солідному порядку з відповідачів на користь позивача 4028,58 грн суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 10% від ціни позову, а саме: 26857,232 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № 4/17Р від 24.10.2017 Банк видає [PERSON] кредит в сумі 565000,00 грн. з терміном повернення до 24.03.2022 та із ціллю погашення кредитної заборгованості по кредитному договору № 1237/2016 від 25.03.2016. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 24.10.2017 № 4/17Р було укладено між Банком та [PERSON] договір застави, предметом якого є рухоме майно транспортний засіб марки TOYOTA RAV 4, реєстраційний номер [NUMBER] , а також було укладено між Банком та [PERSON] договір поруки від 24.10.2017. На виконання вимог договору № 4/17Р від 24.10.2017 Банк свої зобов`язання по видачі сум кредиту виконав повністю, а відповідачі своїх зобов`язань належним чином не виконують. Представником Банку у зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору направлено декілька досудових вимог. Також на підставі нотаріально посвідченого договору застави від 24.10.2017 було вчинено приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. виконавчий напис №1006 від 31.03.2021. Згідно виконавчого напису №1006 від 31.03.2021 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №65580425 згідно якого звернено стягнення на рухоме майно, а саме на транспортний засіб марки TOYOTA RAV 4, реєстраційний номер [NUMBER] . Стислий виклад позиції відповідача. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали з примірником позову відповідачі отримали 23.08.2022. У строк, визначений судом в ухвалі від 11.08.2022 з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №\~958, відповідачі відзиву на позов не подали. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 28.02.2022. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 21 грудня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку із подією, що відбулася в Любомльському районному суді 15 січня 2022 року і призвела до вибуху та пожежі, було пошкоджено значну частину приміщення суду та його матеріально-технічну базу (оргтехніку, меблі, електромережу, комунікаційну мережу, марковану продукцію тощо). Такі обставини призвели до вимушеного тимчасового припинення відправлення правосуддя Любомльським районним судом Волинської області з 17 січня 2022 року, яке частково відновлено лише з березня 2022 року. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали з примірником позову відповідачі отримали 23.08.2022. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 24.10.2017 між Публічним акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4/17Р (а.с. 23). Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» змінило своє найменування на Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК», що підтверджується копією Статуту АТ «Кредобанк» (а.с.54-58). Згідно умов кредитного договору №4/17Р від 24.10.2017 Банк видає [PERSON] кредит в сумі 565000,00 грн. з терміном повернення до 24.03.2022. Кредит виданий з ціллю погашення кредитної заборгованості по кредитному договору № 1237/2016 від 25.03.2016 згідно якого було видано кредит на придбання транспортного засобу марки TOYOTA, моделі RAV4, дата випуску 2016 року № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами протягом усього строку кредитування. Згідно умов п.5.3 кредитного договору №4/17Р від 24.10.2017 визначено перелік порушень за яких сплачується штраф. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №4/17Р від 24.10.2017 було укладено між Банком та [PERSON] та нотаріально посвідчено договір застави, предметом якого є рухоме майно транспортний засіб марки TOYOTA RAV 4, реєстраційний номер [NUMBER] , а також було укладено між Банком та [PERSON] договір поруки від 24.10.2017. Згідно пункту 5.3 договору застави від 24.10.2017 посвідченого приватним нотаріусом приватним нотаріусом Рачковою Т.О. звернення стягнення на предмет застави здійснюється у судовому порядку за рішенням суду; у позасудовому порядку; на підставі виконавчого напису нотаріуса. За умовами договору застави від 24.10.2017 приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. було вчинено виконавчий напис №1006 від 31.03.2021. 19.02.2021, 21.04.2021, 14.12.2021 представником Банку відповідачам було направлено досудові вимоги щодо виконання договірних зобов`язань. Згідно виконавчого напису №1006 від 31.03.2021 приватним виконавцем 26.05.2021 було відкрито виконавче провадження ВП №65580425 згідно якого звернено стягнення на рухоме майно, а саме на транспортний засіб марки TOYOTA RAV 4, реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою про розшук майна від 26.05.2021 у ВП №65580425 оголошено в розшук майно боржника: TOYOTA, реєстраційний номер [NUMBER] номер кузова [NUMBER] . Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.04.2022 у справі №465/6332/21 позов [PERSON] до Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Хрестини Миколаївни, приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранка Дмитра Вікторовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишено без розгляду на підставі заяви [PERSON] про залишення без розгляду позову. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами за статтею 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З дослідженого розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 27.01.2022 за кредитним договором утворилася заборгованість в загальному розмірі 252899,44 гривень, з яких: 250647,38 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 2252,06 грн. - заборгованість за відсотками та штраф за невиконання не грошових зобов`язань за період з березня 2020 року по березень 2021 на загальну суму 15672,88 грн. Згідно умов п.5.3 кредитного договору №4/17Р від 24.10.2017 визначено перелік порушень за яких сплачується штраф. 5.3. Штрафи за порушення зобов`язань за кредитним договором. 5.3.1. Позичальник сплачує на користь Банку штраф: - у розмірі 200,00 грн. (двісті гривень 00 копійок) одноразово за кожен окремий випад порушення, невиконання або неналежного виконання обов`язків/вимог, передбачених п.10.1.6. Кредитного договору; - у розмірі 200,00 грн. (двісті гривень 00 копійок) одноразово за кожен окремий випадок порушення, невиконання або неналежного виконання обов`язків/вимог, передбачених п.10.1.8. та п. 10.1.9. Кредитного договору; - у розмірі 0,4% (нуль цілих чотири десятих відсотків) від суми заборгованості за кредитом щомісячно за кожен випадок порушення, невиконання або неналежного обов`язків/вимог п.п. 10.1.3.1. та/або п.п.10.1.3.3. Кредитного договору; - у розмірі 0,4% (нуль цілих чотири десятих відсотків) від суми заборгованості за кредитом щомісячно за кожен випадок порушення, невиконання або неналежного обов`язків/вимог п. 10.1.10. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України). Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Позивачем доведено невиконання відповідачами вимог по погашенню заборгованості за тілом кредиту та за відсотками, які підлягають задоволенню. Разом з тим доказів невиконання відповідачами зобов`язань які договором передбачений штраф у матеріалах справи відсутні, а тому вимоги у цій частині не підлягають задоволенню. При цьому суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо правової природи одночасного задоволення вимог про стягнення боргу за основним зобов`язанням зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, визначивши, що звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне, тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням (Постанова, 19.05.2020, № 361/7543/17; Великої палати Верховного Суду). Отже, стягнення заборгованості за основним зобов`язанням та звернення стягнення за виконавчим написом нотаріуса, як відбулось в цій справі - на автомобіль, що був предметом договору застави, що відбулось в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, проте реальне стягнення не відбулось через розшук забезпечувального автомобіля, а отже, таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне. Судом встановлено, що разом із кредитним договором №4/17Р від 24.10.2017 було укладено між Банком та [PERSON] договір поруки від 24.10.2017. Відтак, суд дійшов висновку про солідарну відповідальність відповідачів та стягнення заборгованості також з [PERSON] як солідарного боржника в зобов`язанні. Позивач подав суду докази, що підтверджують існування між сторонами зобов`язальних правовідносин, та докази існування заборгованості відповідачів перед позивачем. Відповідачі, в свою чергу, розрахунок заборгованості не спростували, тому заборгованість в розмірі 252899,44 гривень є доведеною. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов про солідарне стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню. Щодо судових витрат. Згідно з статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із проведенням експертизи. Зокрема позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 26857,232 грн., що становить 10% від заявленої ціни позову. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду докази: ордер на надання правової допомоги серії КС № 573217 від 16.06.2020 року, виданий на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 11.02.2019 року, договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 року. Оцінюючи надані докази, суд керується таким. Частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 сформовано правову позицію про те, що склад, розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. До позовної заяви додано витяг із договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, укладений між АТ «Кредобанк» і Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС і ПРАВО», зокрема його перша і остання сторінки, які містять неповний перелік визначення термінів, контактні дані відповідальних осіб, перелік додатків до договору (у тому числі додатки щодо виконаних робіт). На підставі вказаного доказу суду не видалось можливим встановити предмет договору, умови оплати правової допомоги, визначення її вартості, обсягу і порядку надання. Відтак, суд вважає недоведеним склад, розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги у заявленій сумі 26857,232 грн. та відмовляє у розподілі судових витрат у цій частині. У частині 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В порядку статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, що становить 94.16 % від суми сплаченого судового збору у розмірі 3793,31 грн. по 1896,65 грн з кожного.

Outcome: partial