Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

12 січня 2023 року представник заявника [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , - [PERSON] звернулася до суду з заявою, заінтересована особа [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , в якій просить визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити [PERSON] наближатися перебувати у місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] строком на 6 (шість) місяців; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 50 м до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] строком на 6 (шість) місяців; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 (шість) місяців; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 (шість) місяців. В обґрунтування заяви заявник вказує, що є рідною матір`ю [PERSON] . Протягом останніх дванадцяти років [PERSON] ображає її словесно, принижує, вчиняє фізичне насильство. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. Заявник зазначає, що [PERSON] вчиняє насильство щодо [PERSON] протягом тривалого часу, погрожує розправою та впевнений у своїй безкарності, вірогідність продовження та повторного вчинення насильства, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, у зв`язку з чим вона вимушена звертатися за захистом своїх прав до суду. Заявник [PERSON] та представник заявника [PERSON] у судове засідання не прибули, проте представник заявника надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за відсутності заявника та її представника, підтримала вимоги заяви у повному обсязі, просила задовольнити заяву. У судове засідання заінтересована особа [PERSON] не прибув, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до частини першої-другої статті 350-5 Цивільного процесуального кодексу України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Враховуючи вимоги статті 350-5 Цивільного процесуального кодексу України щодо часових меж розгляду справи про видачу обмежувального припису, оскільки судом було вжито всіх можливих заходів, спрямованих на недопущення порушення прав будь-кого з учасників судового провадження, враховуючи, що заборони розгляду такого роду заяв за відсутності належним чином повідомлених учасників справи немає, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи з постановленням рішення на підставі положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 лютого 2022 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн (а.с. 5). Відповідно до копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 6). Як вбачається з довідки № 22033 від 28 грудня 2022 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 Цивільного процесуального кодексу України заява, про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошено у пунктах 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Пунктом 4 частини другої статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких є мати. Частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~встановлено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (частина третя статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (частина четверта статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з частиною четвертою статті 263\~Цивільного процесуального кодексу України, при\~виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення\~Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц (провадження № 61-12915св19) зробив висновок про те, що «притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП ) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису». Судом оглянуто відеозапис (а.с. 8), з якого вбачається те, що заінтересована особа (син) вчиняє щодо заявника (своєї матері) насильство, що включає словесні образи, погрози, приниження, залякування. Суд вважає, що наведені заявником фактичні та правові підстави в сукупності з доданими до заяви доказами дозволяють суду дійти висновку про обґрунтованість вимог заявника, можливість їх задоволення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування, визначених законом. Також судом приймаються до уваги та проведено оцінку ризиків (вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення) у поведінці кривдника [PERSON] відносно [PERSON] як особи, яка постраждала від домашнього насильства в сім`ї. З метою захисту прав заявника від насильства в сім`ї, суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис відносно [PERSON] з встановленням декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених частиною другою статті 26 Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» строком на 6 (шість місяців). Враховуючи усі надані заявником докази та їх обґрунтування, з огляду на встановлені судом обставини, надавши оцінку ризиків згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» з урахуванням обраних заявником заходів обмежувального припису, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню. На підставі частини четвертої статті 350-6, пункту 10 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України,\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. В силу частини третьої статті 350-5 Цивільного процесуального кодексу України,\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 1, 3, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: approved