Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

Адвокат АБ «Романа Сацика» Сацик Р.В., діючи від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 15 серпня 2022 року (надійшла до суду 25 серпня 2022 року), в якій просив суд: розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11 червня 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №221; судовий збір по справі залишити за позивачем. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 11 червня 2005 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу шлюбно-сімейні стосунки між подружжям погіршились настільки, що спільне сімейне життя стало неможливим. Неодноразові вжиті [PERSON] спроби примиритись бажаного результату не дали. На його переконання, шлюб розпався остаточно та носить формальний характер, а його збереження на майбутнє суперечитиме інтересам сторін, адже примушування до шлюбних відносин є неприпустимим. Ухвалою суду від 14 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.22). Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались, подали заяви, кожен окремо, про розгляд справи за їх відсутності. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, наполягав на розірвання шлюбу, при ухваленні рішення понесені ним витрати по сплаті судового збору просив з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 червня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №221 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 12 серпня 2022 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а.с.10). Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.11, 12). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям припинено у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, взаємоповаги, несумісністю характерів, різними поглядами на сім`ю, ведення сумісного господарства. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають та не підтримують жодних відносин, притаманних подружжю. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу і зумовлює його добровільний характер. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу та категорично заперечує проти надання строку на примирення, відповідач не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва\~про шлюб серії\~ [NUMBER] ,\~виданого повторно\~12\~серпня 2022\~року (а.с.10)\~слідує,\~що під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на відсутність заяви відповідача про відновлення дошлюбного прізвища. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне повернути позивачеві 50% судового збору, сплаченого при поданні позову (квитанція №38519383 від 15 серпня 2022 року, а.с.3) за рахунок коштів з Державного бюджету України, що становить 496,20 грн. Оскільки позивач не заявляв вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, тому інші 50% судового збору (496,20 грн. відповідно) суд вважає за можливе з відповідача на користь позивача не стягувати.

Outcome: approved