Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

12 грудня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що 24 березня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODKTGA00000011. Відповідно до умов даного договору, банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 22750 доларів США на термін до 22 березня 2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно умов договору, що має відображення у відповідному розрахунку заборгованості за кредитом. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. В подальшому AT КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідача. 20 червня 2019 року приватним нотаріусом було винесено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, винесення виконавчого напису від 20 червня 2019 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 20208,83 доларів США. Оскільки,\~з відповідача\~в рахунок\~погашення заборгованості\~було звернуто\~стягнення за\~кредитним договором\~за період\~з дати\~укладання кредитного\~договору до\~дати поточної\~заборгованості,\~яка була\~вказана у\~виконавчому написі\~від 20\~червня 2019\~року,\~тобто за\~період з\~24\~березня 2008\~року по\~11\~січня 2019\~року,\~то за\~період після\~винесення виконавчого\~напису від\~20\~червня 2019\~року,\~з 01\~березня 2020\~року по\~19\~вересня 2022\~року відповідач\~має заборгованість\~у розмірі\~-\~1548,32\~доларів США,\~яка складається\~з наступного:1548,32\~доларів США- 3 % річних від простроченої суми. Таким чином АТ КБ «Приватбанк» просить суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованості у розмірі 1548,32 доларів США, що за курсом 36 грн 56 коп., відповідно до службового розпорядження НБУ від 19 вересня 2022 року складає 56606 грн 58 коп. 21 грудня 2022 року та 22 грудня 2022 року від відділу обліку та моніторингу ГУ ДМС України в Одеській області та Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області надійшли відповіді про зареєстроване місце проживання відповідача (а.с. 30, 32). Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 22 грудня 2022 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження призначено на 12 січня 2023 року 08 год 30 хв., з викликом сторін (а.с. 33). У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надав клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 40). Відповідач в судове засідання не з`явився хоча належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання: с. Єлизаветівка Роздільнянського району Одеської області. Направлена йому судова повістка про виклик до суду за його місцем реєстрації, повернута суду (а.с. 38). Відповідач про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідок відділу обліку та моніторингу ГУ ДМС України в Одеській області від 19 грудня 2022 року та Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 1843 від 22 грудня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: с. Єлизаветівка Роздільнянського району Одеської області (а.с. 30, 32). Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що 24\~березня 2008\~року між\~ЗАТ КБ\~«ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ODKTGA00000011\~(далі\~ кредитний\~договір) (а с. 11-13). Відповідно до п. 1.1. розділу 1 кредитного договору банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок зазначений в п. 8.1. цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 8 договору. Згідно із п. 8.1. розділу 8 кредитного договору банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 24 березня 2008 року по 22 березня 2018 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії (далі кредит) у розмірі 22750 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачеві кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року було змінено тип банку на публічне акціонерне товариство та його найменування на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Наказом Мінфіну від 21 травня 2018 року № 519 (рішенням єдиного акціонера банку) було змінено тип банку на приватне та його найменування на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Банк є правонаступником всіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (зв. а.с. 21). Відповідно до підпунктів 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4 пункту 2.2. розділу 2 кредитного договору позичальник зобов`язався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до умов даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Сплатити банку винагороду згідно умов кредитного договору. Погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки передбачені договором. Відповідач свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконав. В подальшому AT КБ «ПриватБанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., якою 20 червня 2019 року було винесено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (а.с. 4). Винесення виконавчого напису від 20 червня 2019 року не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Згідно вищевказаного виконавчого напису прострочена сума заборгованості за тілом кредиту становить 20208,83 доларів США. Оскільки,\~з відповідача\~в рахунок\~погашення заборгованості\~було звернуто\~стягнення за\~кредитним договором\~за період\~з дати\~укладання кредитного\~договору до\~дати поточної\~заборгованості,\~яка була\~вказана у\~виконавчому написі\~від 20\~червня 2019\~року,\~тобто за\~період з\~24\~березня 2008\~року по\~11\~січня 2019\~року,\~то за\~період після\~винесення виконавчого\~напису від\~20\~червня 2019\~року,\~з 01\~березня 2020\~року по\~19\~вересня 2022\~року відповідач\~має заборгованість\~у розмірі\~-\~1548,32\~доларів США,\~яка складається\~з наступного:1548,32\~доларів США- 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-п. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України, у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер. Таким чином, у статті 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), а також у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/4878/16-ц (провадження № 61- 1625св18). Суд звертає увагу, що за змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У даному випадку [PERSON] має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується вищезазначеним виконавчим написом нотаріуса. З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Також, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до пункту 91 постанови Великої палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно із вимогами статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У зв`язку із викладеним, суд вважає правомірним звернення позивача до суду із вимогою про стягнення з відповідача 3 % річних за користування коштами за період з 01 березня 2020 року по 19 вересня 2022 року. Так, судом встановлено, що за зазначений період, розмір грошових коштів, що підлягають стягненню за користування кредитними коштами склав 1548,32\~доларів США(за курсом 36 грн 56 коп. відповідно до службового розпорядження НБУ від 19 вересня 2022 року складає 56606 грн 58 коп.). Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 8). Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Такі дії відповідача є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 2481,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved