Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

В грудні 2022 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів до досягнення дитиною 23-річного віку за умови продовження навчання. Позов обгрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2003 по 2022 рік, від шлюбу мають повнолітнього сина, який навчається за контрактом у Національному університеті «Чернігівський колегіум» ім. Т.Шевченка за денною формою навчання, термін навчання до 30 червня 2025 року. Вартість навчання становить 78\~200,00 грн. Відповідач добровільно допомогу на навчання сина не надає, здоровий та працездатний, і може сплачувати аліменти. Інших утриманців немає. Позивачка не має змоги самостійно утримувати сина на час його навчання. Просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просить розгляд справи по суті провести у її відсутність. Відповідач [PERSON] в заяві , поданій через канцелярію суду ,не заперечує щодо задоволення позовних вимог, просить справу розглянути у його відсутність. Інші заяви, клопотання учасників судового розгляду станом на час розгляду справи відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності сторін не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст.ст.199, 200 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст.187 , 189-192 і 194-197 СК України (ст.201 СК України). Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , який станом на час розгляду справи досяг 18-річного віку і навчається в Національному університеті «Чернігівський колегіум» ім. Т.Шевченка на денній формі навчання, термін навчання до 30 червня 2025 року , що підтверджується довідкою даного навчального закладу № 153 від 13 грудня 2022 року (а.с.9). Згідно довідки Парафіївської селищної ради №2-283 від 21 грудня 2022 року [PERSON] дійсно проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] (а.с.10). Докази на підтвердження домовленості сторін щодо сплати аліментів на [PERSON] , який продовжує навчання - відсутні. Із врахуванням викладеного сторони зобов`язані утримувати [PERSON] , який продовжує навчання, відповідно до положень ст.199 СК України , позивачка [PERSON] , яка здійснює фактичне утримання останнього, має право на звернення до суду з даним позовом, відповідач може надавати матеріальну допомогу. Під час судового розгляду не встановлено обставин про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач просить стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) відповідача, що узгоджується з положеннями ст.200 СК України. При визначенні розміру аліментів суд виходить із прожиткового мінімуму на працездатну особу, розміру витрат на навчання із врахуванням вимог розумності та справедливості, фізичну можливість дитини, як працездатної особи, додатково здійснювати своє утримання за рахунок стипендії та іншого доходу, можливості надання утримання позивачем, яка є працездатною особою, що останньою у встановленому порядку не спростовано, можливості надання утримання відповідачем, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачкою ставиться питання про стягнення аліментів до досягнення 23-річного віку за умови продовження навчання, при цьому суду не подані докази щодо продовження останнім навчання після 30 червня 2025 року і до досягнення 23-річного віку [PERSON] , у зв`язку з чим стягнення аліментів необхідно проводити від дня пред`явлення позову 27 грудня 2022 року і до часу закінчення навчання [PERSON] у вищезазначеному навчальному закладі 30 червня 2025 року. Також судом враховується, що судове рішення є наслідком наявних спірних правовідносин сторін і не може регулювати права та обов`язки сторін у майбутньому. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах, зокрема, про стягнення аліментів, що є підставою в порядку ст.141 ЦПК України для стягнення із відповідача в дохід держави 1073,60 грн. судового збору. Докази щодо звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору суду не подані.

Outcome: partial