Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-01 00:00:00

10.02.2022 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дня подання заяви до суду і до закінчення навчання. В позові зазначає, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з 05.10.2002 року по квітень 2005 рік. Шлюб між сторонами розірвано рішенням суду від 2005 року. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] . На даний час дочка продовжує навчатися у Оптико- механічному коледжі Київского національного університету імені Тараса Шевченко. Навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Ухвалою від 15.02.2022 р. відкрито провадження у цій справі та з урахуванням ст. 274, 279 ЦПК України вирішено її розглядати у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву, вказану ухвалу направлено сторонам, а відповідачу разом із копією позовної заяви з додатком. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі мають спільну дитину - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , актовий запис № 27. Як вбачається з довідки № 476/061 від 24.01.2022 року [PERSON] , є студенткою 3 курсу денної форми навчання Оптико-механічного фахового коледжу Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Строк навчання в коледжі до 30.06.2023 року. Положеннями ч. 1, 3 ст.199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив, що [PERSON] продовжує навчання, не працює, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а також роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п. 17 вищевказаної Постанови, визначаючи розмір аліментів, судом враховується наявність у повнолітнього сина потреби у матеріальній допомозі, у зв`язку з продовженням навчання, форма навчання денна, навчається за рахунок коштів фізичної особи, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на строк навчання в розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] 23 років, але не більше строку навчання. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Законодавством не передбачено обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах, що викликані особливими обставинами, на повнолітніх сина чи дочку, тобто на осіб, які зберігають статус дітей по відношенню до своїх батьків в соціальному розумінні їх взаємовідносин, але втрачають даний статус з моменту досягнення ним повноліття з юридичної точки зору. Судом встановлено, що [PERSON] , яка навчається, є повнолітньою. Тому, у випадках, коли особа потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення ним двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України, ст. 141, 150 СК України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Саме такі правові висновки висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 та Верховного Суду у постанові № 701/1299/16-ц від 20.06.2018. На різну правову природу додаткових витрат Верховний Суд України вказує також і в п. 18 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15 травня 2006 року. Відтак витрати, про які зазначає позивач, пов`язані з навчанням. На такий випадок Сімейний кодекс України передбачає стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, тобто періодичних платежів за умови, що батьки можуть надавати таке утримання (ст. 198 СК України). На підставі п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Питання судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved