Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначено, що сторони є батьками спільного сина [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між сторонами розірвано, дитина перебуває на утриманні позивача та навчається на денній формі навчання в Черкаському національному університеті ім. Богдана Хмельницького, термін навчання з 01.09.2021 по 01.07.2025. Оскільки син сторін по справі навчається на денній формі навчання, працювати за трудовим договором та забезпечувати себе хоча б частково не може, а тому потребує матеріальної допомоги зі сторони своїх батьків. Відповідач працездатний, інших аліментних платежів не має, проте не бажає надавати кошти на утримання сина в добровільному порядку. Посилаючись, що коштів позивача критично не вистачає на належне утримання сина, який продовжує навчання, позивач звернулася до суду із даним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання із відповідача в розмірі 1/4 частини його доходу у примусовому порядку. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомлення) сторін у справі за даним позовом. 13 січня 2023 року на адресу суду надійшов відзив, відповідно до якого [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та винести рішення, згідно з яким стягувати з нього аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі ј доходу щомісяця до закінчення навчання. У судове засідання з розгляду даної справи позивач [PERSON] не прибула, надіславши на електронну адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не прибув, надавши перед початком судового засідання заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.11.2018, виданим повторно Золотоніським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] народився [INFO] , а його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 25.11.2020, виданого Золотоніським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) [PERSON] , [INFO] 25.11.2020 змінив прізвище на « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис № 21. Згідно з довідкою № 1692/22 від 18.10.2022 [PERSON] навчається на денній формі навчання в Черкаському національному університеті ім. Богдана Хмельницького на 2 курсі ОС «бакалавр» за спеціальністю 104 Фізика та астрономія, термін навчання з 01.09.2021 по 01.07.2025. Відповідно до довідки Черкаського національного університету ім. Богдана Хмельницького №187 від 18.10.2022 [PERSON] був поселений в гуртожиток згідно з наказом № 99-п від 11.08.2022 та вніс оплату за проживання за перший семестр в сумі 4400 гривень. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка підписана Україною 21.02.1990, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27.02.1991 № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ст.183 СК України розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання однієї дитини, становить 1/4 частину, на двох дітей - 1/3 частини, на трьох і більше дітей - 1/2 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Згідно з ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При ухваленні рішення суд враховує, що син сторін [PERSON] навчається в Черкаському національному університеті ім. Богдана Хмельницького на 2 курсі денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2021 по 01.07.2025, а тому стягнення аліментів з батька на його утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків. Доказів того, що відповідач має на утриманні інших осіб та те, що відповідач за станом здоров`я не може надавати допомогу на утримання сина сторони суду не надали. Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи, що відповідач фактично у наданому до суду відзиві визнав позов, та є особою працездатного віку, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно починаючи з 06.12.2022 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Частиною 1\~ст.430 ЦПК України\~передбачено, що суд допускає\~\~негайне виконання судових рішень\~\~у справах про\~\~стягнення аліментів - у межах\~\~суми\~\~платежу\~\~за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 992 грн 40 коп підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved