Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

В грудні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 15 березня 2019 року, від спільного життя у них є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, сторони проживають окремо, шлюбно сімейні стосунки припинили восени 2022 року, спільне господарство не ведеться, шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернулася із вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 15 грудня 2022 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, якою також вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, через канцелярію суду до початку розгляду справи по суті подав заяву про слухання справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги [PERSON] визнав повністю. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку із неприбуттям учасників справи, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 15 березня 2022 року, актовий запис № 111. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Спільне життя подружжя не склалося через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Подружні відносини сторони припинили. Позивач категорично заперечує можливість примирення і збереження сім`ї. Згідно статей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У силу ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). [PERSON] відзив на позов не подав, також не надав суду доказів на підтвердження того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу можливе. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, наміру відновлювати сімейні стосунки не мають, шлюбні відносини припинили. Зважаючи на визнання відповідачем позову, а також на те, що таке визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод, інтересів інших осіб, позовні вимоги слід задовольнити, а шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved