Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що з 04 грудня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2015 року. За час шлюбу у них народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 року їй було присуджено аліменти від відповідача у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) шомісячно на утримання дітей. Через ухилення від сплати аліментів на дату звернення до суду у відповідача існує заборгованість за аліментами станом на 01 липня 2022 року у розмірі 96\~690,78 грн. На підставі викладеного позивачка з метою захисту своїх прав та інтересів звернулася до суду з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 96\~690,76 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка надала до суду заяву в якій просила провести розгляд справи без її участі на підставі наявних у суду матеріалів, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 134 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Представник третьої особи надала суду письмові пояснення в яких просила проводити розгляд справи за відсутності їх представника на підставі наявних у справі доказів та матеріалів відповідно до вимог чинного законодавства, а також просила замінити їх назву установи на Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 24 січня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що від подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 144, та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , повторно виданим Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 630 (а. с. 9, 10). Матеріалами справи підтверджено, що державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Ясюкевич О.В. було зроблено розрахунок заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням № 58070801 за виконавчим листом № 205/2523/15-ц, виданим Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 20 грудня 2018 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (щомісяця), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , починаючи з 08 квітня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття, відповідно до якого розмір заборгованості станом на 01 липня 2022 року становить - 96\~690,78 грн. (а. с. 12-14). Також з матеріалівів справи встановлено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України «Про відділи державної виконавчої служби» від 16 листопада 2022 року за № 5128/5 Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра виведений зі складу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та введений до складу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно із ч. 3 ст.12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Спірні правовідносини щодо стягнення пені регулюються ст.196 СК України, частина 1 зазначеної статті передбачає, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням. З матеріалів справи вбачається, що доказів, які б свідчили про відсутність вини відповідача у несвоєчасному виконанні аліментних зобов`язань відповідачем не надано, а тому суд вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року). У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості (постанова КЦС ВС справа № 334/7702/16 від 15.01.2020). Порядок стягнення аліментів визначається\~ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, ч. 3 цієї статті передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому\~Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 4 ст.\~71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. Частиною 4 статті 195\~СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Згідно із ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм\~глави 49 ЦК України\~неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196\~СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. З урахуванням того, що згідно з положеннями\~СК України\~аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, тому за змістом\~ст.196 СК України\~нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено сплати певної суми заборгованості. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Вбачається, що розмір пені має розраховуватись за наступною формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, неустойка (пеня) за період з 01 вересня 2018 року по 01 липня 2022 року складає у розмірі 96\~690,78 грн., відповідає вимогам закону, перевірена судом, та не спростована відповідачем . Однак, суд розглядає цивільну справи в межах заявлених позивачкою вимог, та зазначених і доведених нею обставин, а звертаючись до суду із указаним позовом [PERSON] просила стягнути із відповідача неустойку (пеню) у загальному розмірі 96\~690,76 грн. або 96\~690,67 грн., а не у розмірі 96\~690,78 грн. заборгованості за аліментами. Разом з тим, частиною першою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Отже, суд, перевіривши правильність розрахунку пені, зробленого у позовній заяві, погоджується із наведеним розрахунком, крім того, відповідачем не було надано суду жодних спростувань або заперечень заявленого позивачем розміру позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Разом з тим, на сьогоднішній день відповідач не надав суду доказів того, що його сімейний чи матеріальний стан унеможливлював сплату аліментів, які є підставою для зменшення розміру пені. Враховуючи наведене, аналізуючи зібрані у справі\~докази в\~їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, оскільки заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими. Згідно із ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у справі за одну майнову вимогу у розмірі 992,40 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved