Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 19 травня 2022 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилались на те, що позивач є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Над приміщенням позивача, на першому поверсі, знаходиться нежитлове приміщення (магазин) в прибудові А1-1 до житлового будинку літ. А-12 за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . 25.08.2021р. із нежитлового приміщення (магазину), яке належить на праві власності відповідачу, відбулось залиття належного позивачу нежитлового приміщення, що підтверджується актом про залиття, що трапилось на системі каналізації від 26.08.2021р. встановлено, що причиною залиття, що трапилось в системі каналізації є самостійно переобладнана система каналізації (без проектної документації) власниками нежитлового приміщення, внаслідок засмічення внутрішньої каналізації нежитлового приміщення першого поверху. Для усунення наслідків залиття нерухомого майна Позивачем було укладено договір підряду № 11/21 від 22.11.21р. Вартість будівельних робіт відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат склала 36\~984, 60 грн. Відповідач в добровільному порядку не бажає відшкодовувати завдані збитки, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, і просила суд стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоду 36\~984, 60 грн., а також витрати зі сплати судового збору. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 19 травня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.33). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.34-35) До суду 03 червня 2022 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.36) \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду\~від 14\~червня 2022\~року відкрито\~провадження у\~цивільній справі\~за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про відшдоування шкоди (а.с.37). Від представника позивача 17 січня 2023 року надійшла заява через канцелярію суду про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити (а.с. 65). Відповідач неодноразово направляла до суду клопотання про відкладення розгляду цивільної справи, однак правом на надання відзиву до суду не скористалася. клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надала, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач відповідно до договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 10.07.2021р. є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-14). Над приміщенням позивача, на першому поверсі, знаходиться нежитлове приміщення (магазин) в прибудові А1-1 до житлового будинку літ. А-12 за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності відповідачу на підставі договору дарування № 4-5806, виданого 13.11.2001р. Першою ДДНК, реєстраційне посвідчення № 9НФ-492-102, виданий 18.12.2001р., КП «ДМБТІ» ДМР, про що свідчить копія інформаційної довідки № 295337749 від 19.01.2022р. (а.с. 29-30). 25.08.2021р. із нежитлового приміщення (магазину), яке належить на праві власності відповідачу, відбулось залиття належного позивачу нежитлового приміщення, що підтверджується актом про залиття, що трапилось на системі каналізації від 26.08.2021р., встановлено, що причиною залиття, що трапилось в системі каналізації є самостійно переобладнана система каналізації (без проектної документації) власниками нежитлового приміщення, внаслідок засмічення внутрішньої каналізації нежитлового приміщення першого поверху (а.с. 22). Також судом встановлено, що для усунення наслідків залиття нерухомого майна позивачем було укладено договір підряду № 11/21 від 22.11.21р. про комплекс ремонтних робіт з поточного ремонту в нежитловому приміщенні цокольного поверху за адресою: [ADDRESS] , про що 22.12.2021р. між позивачем та підрядником були складені акти приймання виконаних будівельних робіт за листопад-грудень 2021р. за формою КБ-2в та КБ-3. Вартість будівельних робіт відповідно до довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3 склала 36\~984, 60 грн. (а.с. 23-28). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала. А за ч. 1 ст. 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З огляду на підстави заявленого позову стаття 1166 ЦК України встановленню судом підлягають такі юридичні факти, як наявність спричиненої позивачам шкоди внаслідок дій відповідача, її винної поведінки, причинного зв`язку між шкодою та її протиправною поведінкою. За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно п. 9 постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. Так, надані позивачем докази містять відповідну інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо наявності та розміру шкоди, завданої залиттям належної їй квартири, відповідач в свою чергу не спростував факт відсутності її вини в завданні шкоди позивачу. Таким чином, суд приходить до висновку, що сукупністю доказів у справі було доведено те, що з вини відповідача відбувалось залиття належного позивачу нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] ,чим була завдана матеріальна шкоди позивачу, розмір якої визначено довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат. Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: approved