Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

У лютому 2022 року позивач в особі представника - адвоката Трегуб Оксани Анатоліївни звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: -виключити відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька з актового запису № 1277 від 18 червня 2021 року про народження дитини [PERSON] , який народився [INFO] у місті Києві, складеного Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); -зобов`язати Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням внесених змін. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 вересня 2018 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2548. Згідно з рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 серпня 2020 року в справі №694/404/20 шлюб між ними було розірвано. [INFO] у відповідачки народився син [PERSON] . Його батьком у свідоцтві про народження вказано позивача, тобто колишнього чоловіка матері дитини. Проте позивач не є біологічним батьком дитини. Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при реєстрації та заповненні відомостей про батька дитини не врахував рішення суду про розірвання шлюбу та не отримав згоду позивача на запис його батьком дитини, а керувався виключно частиною 2 статті 122 СК України, згідно з якою дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Позивач не визнає свого батьківства, адже в момент реєстрації дитини взагалі не знав про вагітність колишньої дружини, сторони давно припинили спілкування і дитина була народжена після розірвання шлюбу, а факт зачаття дитини мав місце вже після припинення будь яких сімейних стосунків між сторонами. З позовом про розірвання шлюбу відповідач звернулася до суду в березні 2020 року, проте через тривалий розгляд справи, в силу положень частини 2 статті 114 СК України, шлюб вважається припиненим з 14 вересня 2020 року, тобто після набрання рішенням суду законної сили. Дитина народилася [INFO] , відповідно зачата за 39-40 тижнів, тобто на початку вересня 2020 року. У вказаний період позивач перебував поза межами України, а відповідачка не перетинала державного кордону України. Оскільки позивач записаний батьком дитини, а дитині присвоєно прізвище та по батькові особи, яка не є біологічним батьком, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 08 лютого 2022 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01 березня 2022 року. Ухвалою суду від 01 березня 2022 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 198 ЦПК України підготовче засідання було відкладено та призначено нове підготовче засідання на 15 березня 2022 року. 15 березня 2022 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено нове підготовче засідання на 16 травня 2022 року. 16 травня 2022 року підготовче засідання було відкладено на 03 червня 2022 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 198 ЦПК України за клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 03 червня 2022 року призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу встановлення суперечного батьківства та зупинено провадження у справі. 25 листопада 2022 року до суду від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи надійшов лист №100-255/1133 від 09.11.2022, в якому повідомлено про неможливість проведення судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації згідно з ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 03 червня 2022 року у цивільній справі №377/86/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , оскільки на неодноразові призначення дати відбору вказані особи на відбір зразків крові не з`явились, тому вказану ухвалу суду повернуто без виконання. Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 19 грудня 2022 року. 07 грудня 2022 року на електронну адресу суду від відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій вона позовні вимоги визнала в повному обсязі та підтвердила, що [PERSON] не є біологічним батьком народженого нею [INFO] сина [PERSON] (т.1 а.с. 183-184). У підготовчому засіданні протокольною ухвалою суду від 19 грудня 2022 року відмовлено в прийнятті визнання позову відповідачем в частині позовних вимог про зобов`язання Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) та видання нового свідоцтва з урахуванням внесених змін та продовжено розгляд справи. Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 грудня 2022 року. 28 грудня 2022 року на електронну адресу суду від позивача в особі його представника надійшла заява про відмову від позову в частині позовних вимог про зобов`язання Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням внесених змін. Позивач у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином у порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Представник позивача в судовому засіданні просила прийняти заяву позивача про відмову від позову в частині позовних вимог про зобов`язання Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням внесених змін та закрити провадження у справі в цій частині. В іншій частині позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 серпня 2020 року, що набрало законної сили 14 вересня 2020 року. Позовну заяву про розірвання шлюбу відповідачка подала до суду ще 26 березня 2020 року. Сторони припинили фактичні шлюбні стосунки з березня 2020 року та спільних дітей не мали. [INFO] у відповідачки народився син [PERSON] . В актовому записі про його народження № 1277 від 18.06.2021 батьком дитини було вказано позивача, оскільки дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу. Відповідачка була здивована тим, що батьком дитини в актовому записі було вказано позивача, тому після реєстрації народження дитини телефоном повідомила останнього про цю обставину. Позивач не визнає свого батьківства стосовно [PERSON] , оскільки не є біологічним батьком дитини та не надавав свою згоду на запис його батьком дитини під час реєстрації її народження. Відповідно до наданої суду виписки про новонародженого відповідачка народила сина [PERSON] [INFO] від вагітності зі строком 39-40 тижнів, а тому періодом зачаття дитини, відповідно, є кінець серпня - початок вересня 2020 року. Саме в цей період позивач перебував за кордоном у Фінляндії на роботі. Відсутність його в цей період на території України підтверджена інформацією Державної прикордонної служби України. Відповідачка у вказаний період знаходилася на території України, кордон України не перетинала, що також підтверджено інформацією Державної прикордонної служби України. За цих обставин зачаття [PERSON] , який народилася [INFO] , між позивачем та відповідачем виключається, оскільки була відсутня можливість їхнього спілкування взагалі. Просила виключити відомості про позивача як про батька дитини з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , та врахувати, що відповідачка позов визнала, про що подала до суду відповідну заяву. Відповідач у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. У поданій до суду заяві про визнання позову просила розглядати справу за її відсутності. Третя особа Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у призначене судове засідання свого представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. У матеріалах справи знаходяться заяви начальника та заступника начальника Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Ю. та Пилипенко О., в яких вони просили розглядати справу за відсутності представника відділу та зазначили, що згідно з актовим записом про народження № 1277 від 18.06.2021, складеного їхнім відділом, реєстрація народження дитини [PERSON] , [INFO] , була проведена відповідно до статті 133 СК України. Ухвалою суду від 29 грудня 2022 року було прийнято відмову позивача в особі його представника від позову в частині позовних вимог про зобов`язання Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) видати нове свідоцтво про народження дитини з урахуванням внесених змін та закрито провадження у справі в частині цих позовних вимог. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 20 вересня 2018 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2548, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, копія якого долучена до матеріалів справи ( т.1 а.с.32). Згідно з рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 13 серпня 2020 року у справі №694/404/20 ( провадження № 2/694/227/20), яке набрало законної сили 14 вересня 2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як вбачається з мотивувальної частини вказаного рішення, судом було встановлено, що сторони проживають окремо та спільних дітей не мають (т.1 а. с. 34-35). [PERSON] народився [INFO] в місті Києві, Україна, про що 18 червня 2021 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено відповідний актовий запис за № 1277 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копія якого долучена до матеріалів справи. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (т.1 а. с. 33, т.2 а.с.3). Як убачається із заяв начальника та заступника Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко Ю. та Пилипенко О. , згідно з актовим записом №1277 від 18.06.2021, складеного їхнім відділом, реєстрація народження дитини [PERSON] , [INFO] , була проведена відповідно до статті 133 СК України. Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Встановлено, що [PERSON] народила сина [PERSON] [INFO] , після того, як вона розлучилася з [PERSON] , але до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу. Походження дитини згідно з вимогами частини 2 статті 122 СК України було визнано на підставі актового запису про шлюб № 1277 від 18.06.2021, складеного Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ). Державна реєстрація народження дитини [PERSON] проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. За змістом частин першої, другої та третьої статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за 14 січня 2011 року за № 55/18793, встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 передбачено, що судам слід ураховувати, що відповідно до статті 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (статті 136 СК України, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування у такій справі є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини, суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей, а саме про особу як батька дитини, з актового запису про її народження. Як вбачається з витягу, наданого Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України адвокату Трегуб О. на адвокатський запит б/н від 10.01.2022, відповідно до пункту 23 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.2007 № 472, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.07.2007 за № 765/14032, за наявною у цій базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях та тимчасово окупованою територією АР Крим, [PERSON] , [INFO] , у період з 01.06.2020 по 01.06.2021 перетинав державний кордон України: 07.12.2020 - в`їзд через пункт пропуску Бориспіль -D; 06.02.2021 - виїзд через пункт пропуску Ягодин (т.1 а.с.38). Згідно з інформацією, наданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на виконання ухвали суду від 08 лютого 2022 року, відповідно до пункту 23 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.06.2007 № 472, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.07.2007 за № 765/14032, відомості щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях та тимчасово окупованою територією АР Крим, у період з 01.06.2020 по 01.06.2021 [PERSON] , [INFO] , в базі даних відсутні (т.1 а. с. 86). Також копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] , [INFO] , № [NUMBER] , виданого 11.06.2019, орган що видав 8102, підтверджується, що у період з 01.06.2020 по 01.06.2021 остання державний кордон України не перетинала та перебувала на території України, про що свідчить відсутність у паспорті відповідних відміток про перетин державного кордону (т.1 а. с. 15-31, 104-110). Відповідно до виписки про новонародженого від 06.06.2021, виданої КНП «Київський медичний центр «Академія здоров`я людини», код ЄДРПОУ 40032148, копія якої долучена до матеріалів справи, у породіллі [PERSON] відбулися пологи [INFO] зі строком вагітності 39-40 тижнів (т.1 а.с. 36-37, 223-224, 226-228). Отже, з наведеного вбачається, що в період імовірного зачаття дитини у серпні - вересні 2020 року позивач знаходився за кордоном, а відповідач у вказаний період знаходилася на території України та державний кордон України не перетинала. Частиною 1 статті 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статтями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами доказування: письмовими. Речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази. Які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на частини 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, дослідивши в судовому засіданні докази, які є належними та допустимими і достатніми та, враховуючи, що відповідач визнала позов і визнання позову в частині позовних вимог, за якими було продовжено розгляд справи, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що [PERSON] не є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки в період імовірного зачаття дитини у серпні-вересні 2020 року позивач знаходився за кордоном, а відповідач у вказаний період знаходилася на території України та державний кордон України не перетинала, тому необхідно виключити відомості про [PERSON] як про батька дитини з актового запису, складеного Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1277 від 18 червня 2021 року про народження дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Київ, Україна. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При цьому, згідно з частиною 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ураховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то, виходячи зі змісту статей 141- 142 ЦПК України, на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 496 гривень 20 копійок, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved