Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по позиці від 21.10.2021 року в розмірі 4000,00 дол США та заборгованість по позиці від 20.06.2022 року в розмірі 7900 дол США. В обґрунтування позову вказано, що 21 жовтня 2021 року позивач передав в позику для відповідача [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000,00 доларів США. На підтвердження укладення договору позики між сторонами, його умов та передачі грошей, відповідачем було власноручно складено розписку, яка посвідчує факт передання позивачем для відповідача та отримання ним вказаної грошової суми. Згідно умов розписки від 21.10.2021 року відповідач взяв у позивача в борг вищевказану суму коштів в розмірі 4000 (чотири тисячі доларів США), які зобов`язався повернути 22 листопада 2021 року. Окрім того, 20 червня 2022 року позивач передав в позику для відповідача грошові кошти в розмірі 7900 доларів США і також на підтвердження укладення договору позики між сторонами відповідачем власноручно складено розписку, яка посвідчує факт передання позивачем коштів відповідачу. Згідно умов розписки від 20.06.2022 року відповідач взяв у позивача в борг суму коштів в розмірі 7900 (сім тисяч дев`ятсот доларів США), які зобов`язався повернути протягом двох тижнів, тобто до 05 липня 2022 року. З огляду на те, що сума боргу по позиках від 21.10.2021 року та від 20.06.2022 оку наразі не повернута, існує заборгованість, тому з відповідача підлягає стягненню сума основного боргу в розмірі 4000,00 доларів США та 7900,00 доларів США, що разом складає 11900,00 доларів США. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, про причини неявки неповідомив, відзив на позов не подав. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечував проти такого розгляду. Дослідивши подані\~докази,\~суд прийшов\~до висновку,\~що позов\~ [PERSON] підлягає до задоволення. Підставами для такого висновку суду є наступне. Відповідно до\~\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі статтею 1047 цього Кодексу\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики з [PERSON] , позивач подав копію розписки від 21.10.2021 року. З аналізу змісту цієї розписки встановлено, що відповідач [PERSON] взяв у борг у [PERSON] гроші у сумі 4000,00 доларів США та зобов`язався їх повернути до 22.11.2021 року. Також на підтвердження і ще одного договору позики з відповідачем позивач подав копію розписки від 20.06.2022 року, в якій вказано, що відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача гроші в сумі 7900,00 доларів США та зобов`язався їх повернути до 05.07.2022 року. Отже, усі істотні умови викладені в оглянутих розписках дотримані та узгоджуються із ст. 1046 ЦК України, яка визначає поняття договору позики. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, розписки від 21.10.2021 року та від 20.06.2022 року підтверджує укладення 21.10.2021 року та 20.06.2022 року договору позики між [PERSON] та [PERSON] , за яким [PERSON] отримав у позику гроші у сумі 4000 доларів США та 7900 доларів США та зобов`язався повернути [PERSON] першу позику до 22.11.2021 року, а другу позику до 05.07.2022 року. Статтею 526 ЦК України\~установлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~- прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України). Встановлено, що [PERSON] своїх зобов`язань не виконав, отримані кошти [PERSON] не повернув, а тому суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення суми позики за договором від 21.10.2021 року та від 20.06.2022 року. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю, суд на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду в сумі 4351,66 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved