Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - стягнути з Головного управління Національної поліції у Житомирській області на користь [PERSON] 32 277 грн на відшкодування завданої [PERSON] матеріальної шкоди, 500 000,00 грн на відшкодування завданої [PERSON] моральної шкоди, 25 000,00 грн на відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою гонорару за захист прав та законних інтересів [PERSON] в період проведення досудового розслідування; - стягнути з Прокуратури Житомирської області на користь [PERSON] 100 000,00 грн на відшкодування завданої [PERSON] моральної шкоди; - виконання судового рішення у справі, після набрання ним законної сили, покласти на Державну казначейську службу України. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 лютого 2020 року, близько 15 години 40 хвилин, не порушуючи правил дорожнього руху, керував автомобілем марки Hyundai Matrix, реєстраційний номер [NUMBER] , по Київському шосе в м.Житомирі, та був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Житомирській області. Оскільки зупинку автомобіля здійснено в місці, що створювало перешкоду для великогабаритних автопоїздів під час заїзду і виїзду на територію підприємства, він, попередивши працівників поліції, від`їхав на півметра - метр, щоб не створювати перешкоди руху іншому транспортному засобу. Коли рушив, працівник поліції [PERSON] закричав, що здійснено наїзд колесом на його ногу. Напарник [PERSON] витягнув позивача з автомобіля та надів на нього наручники, внаслідок чого травмував його руку та спричинив садна. Цього ж дня, поліцейським Управління патрульної поліції щодо нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 03.04.2020 у справі №295/2225/20 скасовано постанову про накладення щодо позивача адміністративного стягнення, яке Сьомим апеляційним адміністративним судом 29.04.2020 залишено без змін. Крім того, 12 лютого 2020 року за фактом наїзду на поліцейського [PERSON] щодо позивача було внесено відомості в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №12020060020000556, автомобіль позивача поміщено на штрафмайданчик. Постановою слідчого Наконечного Р.А. від 28.03.2020 кримінальне провадження №12020060020000556 від 12.02.2020 закрито у зв`язку з відсутністю ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України. Така постанова свідчить про незаконне порушення проти нього кримінального провадження. Вказує, що протиправними діями працівників поліції йому було завдано значну моральну шкоду, яку оцінює в 600 000 грн, а саме: позивача ганьбили в присутності десятків людей; незаконно переслідували в кримінальному порядку; йому було спричинено тілесні ушкодження; незаконно застосовано щодо нього фізичне насильство та кайданки; позбавлено права володіння і користування належним йому транспортним засобом; в нього різко погіршився стан здоров`я внаслідок незакінченого реабілітаційного періоду після проведеної операції на серці, внаслідок чого був вимушений проходити тривале лікування. Також [PERSON] завдано матеріальну шкоду на суму 32 277 грн, яка складається з вартості придбаних лікарських засобів та проведених медичних обстежень. 25 000 грн необхідно відшкодувати як витрати, пов`язані із виплатою гонорару за захист прав та законних інтересів [PERSON] в період проведення досудового розслідування. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06 серпня 2021 року у даній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та витребувано докази. 02 вересня 2021 року на адресу суду від представника відповідача ГУНП в Житомирській області - Мельнічука Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення винесено працівником Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції України, яке не є структурним підрозділом Головного управління Національної поліції в Житомирській області, а тому відсутня незаконність дій працівників поліції ГУНП в Житомирській області внаслідок складання постанови про адміністративне правопорушення. Також позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння йому моральної та матеріальної шкоди діями працівників ГУНП в Житомирській області, розмір шкоди, оскільки в межах кримінального провадження №12020060020000556 щодо позивача не вчинено жодної процесуальної дії, внаслідок якої могли бути завдані страждання чи інші негативні наслідки морального характеру. Розмір гонорару адвоката не підтверджений належними доказами. 09 вересня 2021 року на адресу суду від представника відповідача Житомирської обласної прокуратури - Смолевича Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] за безпідставністю позовних вимог. В обґрунтування поданого відзиву представник відповідача зазначив, що [PERSON] не належить до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди згідно положень ст.1176 Цивільного кодексу України та ст.ст.1, 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду". В ході досудового розслідування кримінального провадження органи прокуратури діяли згідно вимог КПК України, при цьому, під час досудового розслідування [PERSON] не повідомлялось про підозру та щодо нього не застосовувались запобіжні заходи. Щодо матеріальної шкоди в сумі 32 277 грн, то позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між погіршенням його стану здоров`я, понесеними витратами на лікування та досудовим розслідуванням кримінального провадження №12020060020000556, діями прокуратури. Розмір витрат на правову допомогу документально не підтверджений. 04 жовтня 2021 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив Житомирської обласної прокуратури в якій додатково вказав, що доводи представника прокуратури про відсутність підстав для задоволення позову вигадані, надумані і повністю спростовуються доданими до позовної заяви матеріалами. Так, рішення Богунського районного суду і постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №295/2255/20 свідчать про безпідставне зупинення працівниками поліції автомобіля під його керуванням та накладення штрафу. З приводу неправомірних дій щодо застосування до нього кайданок та вилучення автомобіля позивач звернувся із заявою про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, однак у відповідь прокуратурою повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей та про законність і правомірність дій поліції. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 15 грудня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, уточнено найменування юридичної особи - відповідача з Прокуратури Житомирської області на Житомирську обласну прокуратуру згідно з актуальними даними ЄДР. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 03 лютого 2022 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Департамент патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Житомирській області. 14 червня 2022 року на адресу суду від представника відповідача Управління патрульної поліції в Житомирській області - Іваненка О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказав, що 12.02.2020 [PERSON] був зупинений працівниками поліції за користування засобами зв`язку, чим порушив п.2.9 «д» ПДР та, на неодноразові прохання поліцейського, відмовився пред`являти посвідчення водія. Надалі, нічого не пояснюючи, позивач раптово розпочав рух заднім ходом, здійснивши наїзд переднім лівим колесом транспортного засобу на ногу молодшого лейтенанта поліції [PERSON] , що зафіксовано на відеозаписі. Кайданки на позивача були одягнуті капітаном поліції [PERSON] без застосування фізичної сили та зняті після поміщення в службовий автомобіль працівників поліції. Також зазначив, що позивачем не доведено факт завдання йому матеріальної шкоди діями працівників Департаменту патрульної поліції, як і не надано доказів на підтвердження причини купівлі ліків та їх взаємозв`язок з подією адміністративного правопорушення. Щодо кримінального провадження №12020060020000556 зазначив, що його було закрито у зв`язку з тим, що під час проведення експертизи у [PERSON] було виявлено синець на лівій стопі, який утворився від дії тупого предмету, що відноситься до легкого тілесного ушкодження. Дії органів досудового розслідування незаконними не визнано. Отже, відсутні підстави для відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Крім того, зауважив, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не може бути доказом заподіяної моральної шкоди. Вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 25 000 грн є необгрунтованими внаслідок неспівмірності із складністю справи, якістю наданих послуг, значення справи для учасників процесу. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 19 липня 2022 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, відмовлено в задоволенні клопотання позивача про призначення психологічної експертизи, а також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Кравчук В.І. в судовому засіданні підтримали позов з підстав, викладених у ньому, в повному обсязі, позовні вимоги просили задовольнити. Представник позивача додатково пояснив, що [PERSON] не вчиняв жодних протиправних дій, а тому у працівників поліції були відсутні правові підстави для застосування кайданок. По даному факту за заявою позивача внесено відомості до ЄРДР у вересні 2022 року. Протиправність дій ГУНП в Житомирській області полягає в тому, що в межах кримінального провадження не було витребувано висновку медичної експертизи щодо завдання тілесних ушкоджень [PERSON] , а саме кримінальне провадження порушено на підставі рапорту Шевчука, який повідомив про наїзд автомобілем позивача на його ногу, чого насправді не було. Представники відповідачів: ГУНП в Житомирській області, Житомирської обласної прокуратури та УПП в Житомирській області в судовому засіданні в задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі з мотивів, викладених у поданих відзивах на позовну заяву. Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Житомирській області також пояснив, що застосування кайданок до позивача здійснювалось працівниками патрульної поліції у відповідності до п. «а», «г» ч.3 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію», як до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та у разі, якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим. Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. Копію ухвали про відкриття провадженні у справі, позовну заяву з додатками уповноважена особа Державної казначейської служби України отримала 25.08.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 12 лютого 2020 року поліцейським Управління патрульної поліції в Житомирській області Шевчуком В.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2099153, якою до [PERSON] застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 03 квітня 2020 року у адміністративній справі №295/2225/20 скасовано постанову, винесену 12.02.2020 поліцейським Управління патрульної поліції в Житомирській області Шевчуком Вячелавом Володимировичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК№2099153, якою до [PERSON] застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі №295/2225/20 апеляційну скаргу поліцейського роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Богунського районного суду м.Житомира від 03 квітня 2020 року - без змін. 12 лютого 2020 року, на підставі усної заяви (повідомлення) працівника поліції [PERSON] про кримінальне правопорушення, в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за №12020060020000556 та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо наступного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (короткий виклад обставин): «12.02.2020, близько 15 години 47 хвилин, водій [PERSON] , [INFO] , починаючи рух на автомобілі марки "Hyundai" моделі "Matrix", реєстраційний номер [NUMBER] , допустив наїзд на співробітника Управління патрульної поліції в Житомирській області [PERSON] , який перебував при виконанні службових обов`язків. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був доставлений каретою швидкої медичної допомоги до лікувального закладу міста Житомира.» У відповідності до рапортів, наявних в матеріалах кримінального провадження №12020060020000556, 12.02.2020 о 15:48 надійшло повідомлення від працівника УПП [PERSON] про те, що 12.02.2020 о 15:47 за адресою: м.Житомир, шосе Київське 2, екіпажем 151 зупинено авто марки хюндай під керуванням [PERSON] для перевірки документів, який відмовився надати документи та розпочав рух, наїхавши працівнику поліції на ногу (зареєстровано ЄО № 6223). За повідомленням ТМО № 1 від 12.02.2020 о 20:04, на працівника УПП м.Житомир [PERSON] при затриманні наїхало авто хундай днз жзл 955, діагноз «забій склепіння лівої стопи» (зареєстровано ЄО № 6251). Згідно пояснень працівників УПП в Житомирській області Данилюка Олексія Борисовича та [PERSON] від 12.02.2020, протоколу допиту потерпілого [PERSON] від 13.02.2020, водій автомобіля марки Hyundai Matrix, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , під час з`ясування його особи, не переконавшись в безпечності маневру, розпочав рух заднім ходом, здійснивши наїзд лівим переднім колесом на ногу [PERSON] . Водія було затримано та на місце події викликано слідчо-оперативну групу, карету швидкої допомоги. В рапорті [PERSON] від 12.02.2020 ним зазначено, що [PERSON] після наїзду вивів водія [PERSON] з його автомобіля та застосував спецзасіб кайданки відповідно до п. «а», «г» ст.45 Закону України «Про національну поліцію». Після зняття кайданок видимих тілесних ушкоджень не виявлено, скарг не надходило, швидкої не потребував. Згідно акту судово - медичного обстеження (дослідження) №362 від 21.02.2020, при судово - медичному обстеженні, враховуючи записи представлених медичних документів, у гр. [PERSON] виявлено синці та садна на обох верхніх кінцівках, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено в термін та за обставин, вказаних обстеженим, і відносяться до легких тілесних ушкоджень. У вказаному вище акті №362 викладено наступні обставини, вказані позивачем: 12.02.2020 близько 16.20 год двоє працівників поліції витягнули [PERSON] з легкового автомобіля, одягнули на руки кайданки (в яких знаходився близько 40 хвилин), викручували руки. За медичною допомогою звертався в ТП "Лікарня №1" ЖМР, де був оглянутий 12.02.2020 о 19.30 год та встановлений діагноз: "Забій, садна правої кисті, нижньої третини правого передпліччя. " За змістом наявного в матеріалах кримінального провадження №12020060020000556 протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12 лютого 2020 року вбачається, що у зв`язку з наїздом транспортного засобу на пішохода, оглянуто ділянку дороги в м.Житомирі від вулиці Новогоголівська до вул.Київське шосе, в ході якого на транспортному засобі Hyundai Matrix, д.н.з. [NUMBER] , не виявлено наявних (видимих) пошкоджень, після огляду вказаний вище транспортний засіб поміщено на майданчик утримання ТЗ. Постановою слідчого від 12.02.2020 транспортний засіб марки «Hyundai» моделі «Matrix», реєстраційний номер [NUMBER] , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №12020060020000556. Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 10 березня 2020 року у справі №296/2889/20 відмовлено в задоволенні клопотання про арешт автомобіля марки Hyundai Matrix, д.н.з. [NUMBER] , та зобов`язано слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області Наконечного Р.А. або іншого слідчого Житомирського ВП, який уповноважений здійснювати розслідування в рамках кримінального провадження №12020060020000556 від 12.02.2020, повернути вказаний автомобіль, вилучений під час огляду місця події 12.02.2020, особі, у якої його було вилучено. Ухвалу мотивовано тим, що слідчим пропущено процесуальний строк на звернення із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна - автомобіля марки Hyundai Matrix, д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до наявної в матеріалах справи відповіді начальника Управління патрульної поліції в Житомирській області Олександра Гуменюка від 13 березня 2020 року №3752/41/28/01-2020, наданої на заяву [PERSON] , проведеною службовою перевіркою встановлено, що дії окремих працівників УПП в Житомирській області ДПП, а саме заступника командира роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП капітана поліції [PERSON] , поліцейського взводу №2 роти №4 УПП в Житомирській області ДПП молодшого лейтенанта поліції Вячеслава Шевчука, визнані такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Постановою слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Наконечного Романа Анатолійовича від 23 березня 2020 року, у зв`язку з допущенням 12.02.2020 близько 15 год 47 хв водієм [PERSON] наїзду на співробітника УПП в Житомирській області [PERSON], в межах кримінального провадження №12020060020000556 від 12.02.2020 призначено судово - медичну експертизу з метою встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень отриманих [PERSON] . Згідно висновку експерта №604 від 25.03.2020 у гр. [PERSON] виявлено синець на лівій стопі, який утворився від дії тупого предмету, не виключено внаслідок наїзду колесом легкового автомобіля, перебуваючи на позиції пішохода, можливо в термін та за обставин, вказаних потерпілим, як зазначено в постанові про призначення судово-медичної експертизи, відноситься до легкого тілесного ушкодження. В ході досудового розслідування кримінального провадження №12020060020000556 від 12.02.2020 жодній особі не повідомлено про підозру. Постановою слідчого ВР ЗСТ СВ Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Наконечного Романа Анатолійовича від 28 березня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020060020000556 від 12.02.2020, закрито у зв`язку з відсутністю в діях учасників події ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. 05 вересня 2022 року на підставі заяви [PERSON] в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за №42022060000000057, та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо наступного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України (короткий виклад обставин): «12.02.2020 близько 15:30 год. [PERSON] був зупинений на власному автомобілі працівниками патрульної поліції [PERSON] та [PERSON] , які під час складання адміністративних матеріалів за фактом порушення правил дорожнього руху, перевищуючи службові повноваження, безпідставно застосували до нього спеціальні засоби "кайданки", внаслідок чого завдали тілесні ушкодження у вигляді синців на зап`ястках обох рук. Крім того, працівниками патрульної поліції був вилучений автомобіль, яким керував [PERSON] під час його зупинки.» Вважаючи, що відповідачами допущено протиправні та незаконні дії, що пов`язано із притягненням позивача до адміністративної відповідальності, кримінальним провадженням, останній звернувся до суду із вимогами про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2 ст.1176 ЦК України). Таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон). За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України). У відповідності до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. За змістом статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20 (провадження № 61-2647св21) зазначено, що: «У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18)». Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21). Як слідує зі змісту рішення Богунського районного суду м.Житомира від 03 квітня 2020 року у адміністративній справі №295/2225/20, у відповідності до оскаржуваної постанови ЕАК №2099153, [PERSON] 12 лютого 2020 року о 15:30 у м.Житомирі, просп.Незалежності, 184, керуючи автомобілем марки Hyundai Matrix, реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху транспортного засобу користувався засобом зв`язку, тримаючи його у руці, не пред`явив посвідчення водія для повного ознайомлення, чим порушив п.2.9.д правил дорожнього руху України. Судом було встановлено недоведеність факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП. В постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі №295/2225/20 зазначено про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за яке [PERSON] було піддано адміністративному стягненню. Таким чином, скасована судом постанова, винесена поліцейським Управління патрульної поліції в Житомирській області Шевчуком Вячеславом Володимировичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» вказує на її протиправність, що є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки скасування судом постанови про накладення адміністративного стягнення через відсутність (недоведеність) складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, та відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини посадових осіб, якими її було завдано. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань внаслідок незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та що відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини посадових осіб, якими її було завдано, та стягує за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача 2000 грн на відшкодування моральної шкоди, виходячи з вимог розумності та справедливості. Наданими суду документами позивачем не доведено такого обсягу моральних та фізичних страждань, який би відповідав заявленим у позові вимогам щодо стягнення з держави моральної шкоди у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності понад зазначену суму. Щодо наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок застосування до позивача кайданок, порушення кримінального провадження щодо позивача та його кримінального переслідування, позбавлення права володіння та користування транспортним засобом. У відповідності до ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» , відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ст.13 Закону). Застосований у Законі термін «перебування під слідством і судом» включає період з моменту набуття статусу підозрюваного та до настання обставин, визначених статтею 2 Закону. Як вбачається із досліджених матеріалів справи, позивач не був незаконно засуджений, незаконно притягнений до кримінальної відповідальності, незаконно затриманий, йому не повідомлялось про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, до нього не застосувався запобіжний захід, не накладалося адміністративне стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, не накладався арешт на його майно. Щодо [PERSON] відсутній виправдувальний вирок, обвинувальний вирок суду чи інше рішення суду, в якому встановлено факт незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи позивача, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач, як фізична особа, не має право на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок застосування кайданок, порушення та закриття кримінального провадження №12020060020000556, позбавлення права володіння та користування транспортним засобом, на підставі ст.1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Щодо наявності постанови від 28.03.2020 про закриття кримінального провадження №12020060020000556 у зв`язку з відсутністю в діях учасників події ознак складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, то суд зазначає, що закриття провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України здійснюється у разі, якщо в кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру (абз.2 ч.4 ст.284 КПК України), а отже наявність такої постанови не свідчить про наявність статусу підозрюваного [PERSON] у кримінальному провадженні №12020060020000556 та про притягнення його до кримінальної відповідальності, кримінальне переслідування. Разом з тим, як зазначено вище, за відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду діють правила частини шостої цієї статті, відповідно до яких така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами. У відповідності до ч.1 ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ч.1 ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди відповідно до цих норм матеріального права, є незаконне рішення, дії чи бездіяльність, що включає як складові елементи: протиправне діяння особи, яка її завдала, шкоду від такого діяння та причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. З оглянутого в судовому засіданні диску з відеофайлами встановлено, що до [PERSON] було застосовано кайданки працівником патрульної поліції 12.02.2020 о 15:35: працівник поліції вивів [PERSON] з його автомобіля та вони підійшли до автомобіля патрульної поліції (відеофайл 20200212200128000061). На наступному відеофайлі 20200212200303000063, запис відео розпочато о 15:53, кайданки у [PERSON] , який перебував в автомобілі поліцейського, вже відсутні. Учасниками процесу не заперечувались вказані обставини. Таким чином, [PERSON] міг перебувати у кайданках близько 13 хвилин. Скарг чи інших заяв щодо застосування кайданок, спричинення тілесних ушкоджень (поранення, каліцтво) від позивача на відеофайлах не зафіксовано. З наданого диску з відеофайлами вбачається, що позивач, після зняття з нього кайданок, вільно рухав обома руками. Зміст вищедосліджених судом рапортів, пояснень працівників УПП в Житомирській області Данилюка Олексія Борисовича та [PERSON] , протоколу допиту потерпілого [PERSON] , висновку експерта №604 від 25.03.2020, які містяться в матеріалах кримінального провадження №12020060020000556, а також акту судово - медичного обстеження (дослідження) №362 від 21.02.2020, диску з відеофайлами, дає суду підстави для висновку, та відповідачем - представником УПП в Житомирській області не заперечувалось в судовому засіданні, - про факт застосування 12.02.2020 до [PERSON] кайданок. Разом з тим, позивачем не доведено незаконність таких дій працівників поліції. У відповідності до п.1 ч.3 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію», кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються: а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти; б) під час затримання особи; в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого; г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим; ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі. Згідно п.6 ч.4 ст.45 Закону України «Про Національну поліцію», поліції (поліцейському) заборонено застосовувати кайданки більше ніж 2 години безперервного використання або без послаблення їх тиску. Як вбачається із встановлених судом обставин, кайданки до [PERSON] були застосовані у зв`язку із тим, що позивач, перебуваючи в автомобілі марки Hyundai Matrix, д.н.з. [NUMBER] , розпочав рух заднім ходом, здійснивши наїзд лівим переднім колесом на ногу патрульного поліцейського [PERSON], за фактом чого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 12.02.2020 зареєстровано кримінальне провадження №1202006002000556 з кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.286 КК України. При цьому посилання позивача на те, що наїзду не відбулось, а тому, в тому числі, були відсутні підстави для застосування кайданок (у відповідності до ст.45 Закону України «Про Національну поліцію»), є недостатньо необгрунтованим, оскільки спростовується матеріалами кримінального провадження №12020060020000556 від 12.02.2020, висновком експерта №604 від 25.03.2020. Крім того, постанова про закриття кримінального провадження мотивована тим, що за результатами проведених процесуальних дій та експертизи (завдане потерпілому [PERSON] ушкодження відноситься до легкого тілесного ушкодження), слідчий дійшов висновку про відсутність в діянні складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження - прим. суду), що не може свідчити про безпідставність (незаконність) порушення кримінального провадження №12020060020000556. Щодо посилання позивача на порушене за його заявою кримінальне провадження №42022060000000057 з приводу протиправних дій працівників патрульної поліції, суд звертає увагу на те, що досудове розслідування в межах вказаного кримінального провадження ще триває, докази щодо протиправності дій працівників поліції відсутні. Також, згідно наявних в матеріалах справи листів (повідомлень), за результатами проведення службового розслідування, встановлено відсутність протиправних дій працівників патрульної поліції щодо [PERSON] . Таким чином, з огляду на вищенаведене, обставини, при яких відбулося застосування до позивача спеціальних засобів - кайданок, час перебування у них, відсутність результатів досудового розслідування кримінального провадження №42022060000000057, встановлену відсутність протиправних дій працівників патрульної поліції щодо [PERSON] за результатами проведеного УПП в Житомирській області ДПП Національної поліції України службового розслідування, відсутність доказів протиправності порушення кримінального провадження №1202006002000556 та проведених в його межах процесуальних дій, в тому числі тимчасового вилучення автомобіля позивача, суд вважає факт незаконності дій працівників поліції за досліджених обставин недоведеним та не підтвердженим належними і достатніми доказами, та відсутність підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди. Щодо завдання позивачу моральної шкоди незаконними діями, бездіяльністю, рішеннями Житомирської обласної прокуратури, то відсутні будь-які докази на підтвердження таких доводів [PERSON] . З приводу вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 32 277 грн, суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи вказану вимогу, позивач посилається на погіршення стану здоров`я, тривале лікування внаслідок неправомірних дій відповідачів, що спричинило купівлю значної кількості ліків та підтверджується оригіналами чеків, замовленням на МРТ дослідження відділу шийного хребта. Разом з тим, наявні в матеріалах справи чеки про придбання ліків не містять інформації про покупця таких ліків, не доведено зв`язок між необхідністю придбання ліків та шкодою, завданою внаслідок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано доказів тривалого лікування позивача, необхідності дослідження відділу шийного хребта внаслідок подій, що мали місце 12.02.2020. Крім того, матеріальна шкода не підлягає відшкодуванню, оскільки судом встановлено відсутність незаконних дій (рішень, бездіяльності) відповідачів, Головного управління Національної поліції у Житомирській області, в контексті правових підстав відшкодування шкоди за ст.ст.1173, 1174 ЦК України. Отже, вимога позивача про стягнення на користь [PERSON] 32 277 грн на відшкодування завданої [PERSON] матеріальної шкоди, є необгрунтованою та задоволенню не підлягає. Вимога позивача в частині відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою гонорару за захист прав на досудовому розслідуванні, також задоволенню не підлягає, оскільки не охоплюється підставами та випадками, передбаченими Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» з огляду на встановлені судом у цій справі обставини. Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з держави України за рахунок Державного бюджету на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

Outcome: partial