Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

13.01.2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований її онук - [PERSON] , який більше року не мешкає у спірній квартирі. Реєстрація відповідача в квартирі створює перешкоди в реалізації позивачем своїх прав, як власника майна, тому вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладання судового розгляду не надав. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, без участі сторін та, відповідно до вимог 280 ЦПК України, проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне. З договору купівлі-продажу № 7507 від 11.12.2011 року та витягу з державного реєстру правочинів № 10778460 від 10.12.2011 року вбачається, що [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] З довідки про зареєстрованих у житловому приміщені № 027 від 12.05.2021 року, виданої керівником ОСББ «Барвінок» Вовк В.О., вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] З акту № 148, виданого комітетом ОСББ «Барвінок» від 24.12.2021 року, вбачається, що [PERSON] не мешкає у вищевказаній квартирі з 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Згідно ст. 405 ЦК «України» Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не мешкає у спірній квартирі понад встановлені законом строки, самостійно покинув зазначену квартиру та перестав у ній мешкати. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідач [PERSON] має бути визнаний таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, оскільки не мешкає у спірній квартирі понад встановлені законом строки та його право користування квартирою перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд. Позивач не наполягає на стягнення з відповідача судового збору, який суд покладає на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved