Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.05.2022 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, яким з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в розмірі 122961,28 грн., з яких 56911,00 грн. розмір сплаченого авансу за попереднім договором, 56911,00 грн. розмір штрафу за порушення зобов`язань за попереднім договором, 3 % річних у розмірі 659,54 грн., інфляційні нарахування у розмірі 8479,74 грн. та судові витрати по справі. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 01.02.2022 року, між [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. було посвідчено попередній договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до умов попереднього договору сторони домовились про укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] у термін до 15.02.2022 року. У день підписання попереднього договору позивачем було сплачено відповідачу в якості авансового платежу за основним договором грошові кошти у сумі 56911,00 грн. Зазначила, що у відповідності до п. 9 попереднього договору купівлі-продажу сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору купівлі-продажу, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані прострочення, а саме: у разі односторонньої відмови продавця від укладення основного договору, неподанням ним документів, необхідних для нотаріального посвідчення основного договору, неприбуття до нотаріуса для укладення основного договору, та за наявності інших обставин, внаслідок яких основний договір не буде укладений з вини продавця, продавець повинен повернути покупцю авансову суму, що передбачена п. 2 цього договору, а саме суму у розмірі 56911,00 грн. та сплатити штраф у розмірі 56911,00 грн. Крім того, вказала, що 15.02.2022 року вона прибула до офісу приватного нотаріуса КМНО за адресою м. Київ, вул. Саксаганського, 119, оф. 12 для укладення основного договору купівлі-продажу квартири, однак договір так укладено не було оскільки відповідачем не було надано документів необхідних для нотаріального посвідчення основного договору, а саме нотаріально посвідченої згоди іншого співвласника квартири [PERSON] 18.02.2022 року вона звернулась до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів сплачених на підставі попереднього договору в якості авансу за основним договором а також сплатити штраф у розмірі 56911,00 грн. Проте станом на дату звернення до суду відповідачем не повернуто грошових коштів та не сплачено штраф за порушення умов попереднього договору. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.06.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду 11.08.2022 року відзиві. Вислухавши позивача, відповідача, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.02.2022 року, між [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. було посвідчено попередній договір купівлі-продажу квартири (а.с. 6-7). Відповідно до умов попереднього договору сторони домовились про укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] у термін до 15.02.2022 року. Відповідно до пункту 2 попереднього договору купівлі-продажу, у день підписання попереднього договору позивачем було сплачено відповідачу в якості авансового платежу за основним договором грошові кошти у сумі 56911,00 грн. Відповідності до п.9 попереднього договору купівлі-продажу сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору купівлі-продажу, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані прострочення, а саме: у разі односторонньої відмови продавця від укладення основного договору, неподанням ним документів, необхідних для нотаріального посвідчення основного договору, неприбуття до нотаріуса для укладення основного договору, та за наявності інших обставин, внаслідок яких основний договір не буде укладений з вини продавця, продавець повинен повернути покупцю авансову суму, що передбачена п. 2 цього договору, а саме суму у розмірі 56911,00 грн. та сплатити штраф у розмірі 56911,00 грн. Як зазначає позивач, прибувши 15.02.2022 року до офісу приватного нотаріуса КМНО за адресою м. Київ, вул. Саксаганського, 119, оф. 12 для укладення основного договору купівлі-продажу квартири, відповідачем не було надано необхідних документів для нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу, а саме нотаріально посвідченої згоди іншого співвласника квартири [PERSON] , колишньої дружини відповідача по справі. З матеріалів справи вбачається, що позивачем 18.02.2022 року на адресу відповідача було направлено письмову вимогу про повернення грошових коштів в сумі 113822,00 грн. в зв`язку з порушенням умов попереднього договору купівлі-продажу квартири від 01.02.2022 року (а.с. 16-19). Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, є, серед іншого, договори та інші правочини. Згідно із вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/1084/18, який є обов`язковим на підставі положень ч.4ст. 263 ЦПК України, аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Крім того, слід зазначити, що аналогічний правовий висновок викладено і у постанові Верховного Суду України від 13.02.2013 року в справі №6-176цс12. Зокрема, Судова палата в цивільних справах Верховного Суду України зазначає, що згідно із ч. 2ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника за попереднім договором платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Законом не передбачено, що якщо аванс згідно з умовами попереднього договору був переданий, а зобов`язання не виконано, тобто основний договір у визначений попереднім договором строк не укладений, то аванс залишається у сторони, яка його отримала. Така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства. В ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 березня 2012 року, від 14 березня 2012 року, від 27 липня 2011 року у справах про стягнення авансових платежів, сплачених за попередніми договорами і розірвання таких договорів суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що в разі не укладення сторонами основних договорів у строк, визначений попередніми договорами, передані позивачами в рахунок оплати за основними договорами грошові кошти є відповідно до ст. 570 ЦК України не завдатком, а авансом і підлягають поверненню особам, які їх сплатили. Відповідно до ч.ч. 1, 3ст. 546 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до вимог ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку ( у певний термін ) укласти договір в майбутньому ( основний договір ) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Отже, таким чином між позивачем та відповідачем була укладено саме нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу квартири, що відповідає вимогам наведених норм ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 635 ЦК України, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Крім цього, відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона /продавець/ передає або зобов`язується передати майно /товар/ у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно /товар/ і сплатити за нього певну грошову суму. Оскільки договір купівлі-продажу квартири між позивачем та відповідачем укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передані ним відповідачці гроші в розмірі 56911,00 грн. є авансом, який підлягає поверненню. Крім цього, слід зазначити, що у попередньому договорі, укладений між нею та відповідачем прямо вказане, що «Покупець» передав, а «Продавець» прийняв в рахунок належних майбутніх платежів саме авансу (п. 2 Договору). Відповідності до п.9 попереднього договору купівлі-продажу сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору купівлі-продажу, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані прострочення, а саме: у разі односторонньої відмови продавця від укладення основного договору, неподанням ним документів, необхідних для нотаріального посвідчення основного договору, неприбуття до нотаріуса для укладення основного договору, та за наявності інших обставин, внаслідок яких основний договір не буде укладений з вини продавця, продавець повинен повернути покупцю авансову суму, що передбачена п. 2 цього договору, а саме суму у розмірі 56911,00 грн. та сплатити штраф у розмірі 56911,00 грн. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 635 ЦК України, сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в даному випадку предметом неустойки є саме грошова сума, розмір якої прямо встановлено сторонами попереднього Договору у сумі 100% авансу, що еквівалентно 56911,00 грн. Одночасно у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що, зокрема [PERSON] відповідно до умов укладеного між сторонами попереднього договору ухилявся від укладання основного договору шляхом неявки до визначеної сторонами нотаріальної контори у запропоновану дату. За таких обставин у суду немає підстав вважати, що [PERSON] допустив безпідставне ухилення від укладення основного договору та зобов`язана сплатити передбачений попереднім договором штраф. Отже, у цій частині позовних вимог належить відмовити. Враховуючи що позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних, є похідними від позовних вимог стягнення штрафу за порушення зобов`язань за попереднім договором, вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню. Варто наголосити, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. До того ж, суд звертає увагу, що предметом спору у цій справі не є умови укладення попереднього договору, його дійсність чи недійсність, з огляду на те, що відповідач не подавала до суду зустрічного позову, в якому б зазначала про недійсність попереднього договору, чинення на неї тиску при його укладенні тощо. А тому, суд критично також ставиться до і до цих доводів та не приймає їх при вирішенні цього спору. Таким чином, суд вважає, що оскільки договір купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, передана позивачем відповідачу грошова сума не має обов`язкових ознак, характерних завдатку, а тому вона є авансом, який підлягає поверненню позивачу, із зазначених підстав. За таких підстав позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі становлять 992,40 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial