Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

02.11.2022 позивач [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок мав статус колгоспного двору, у якому станом на 15.04.1991 проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] за законом прийняла її донька та одночасно матір позивача [PERSON] , оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Однак [PERSON] не оформила спадкові права на вказане нерухоме майно. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом є позивач та матір позивача [PERSON] . Проте остання відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача. Відтак спадщину після смерті [PERSON] за законом прийняв позивач, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] за законом прийняв позивач, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач подав до органу нотаріату заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] , однак оформити спадкові права на вказане вище нерухоме майно не має можливості через відсутність правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцям. За таких підстав, з урахуванням заяви від 19.12.2022, позивач просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом право власності на 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: на 1/4 частку після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; на 1/4 частку після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; на 1/4 частку після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 07.11.2022 позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку на усунення її недоліків. 21.11.2022 позивач усунув недоліки позовної заяви. 23.11.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 19.12.2022 та визначений учасникам справи строк для подання заяв по суті справи, витребувано від Тернопільської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та від приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 19.12.2022 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог. 19.12.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.01.2023. У судове засідання 16.01.2023 позивач [PERSON] та його представник адвокат Зварич О.Б. не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, позов підтримав та просив позов задовольнити повністю. У судове засідання 16.01.2023 уповноважений представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, питання щодо можливості задоволення позову залишив на розсуд суду. У судове засідання 16.01.2023 уповноважений представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори, належним чином повідомлений про дату, час та місце цього судового засідання, не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, думку щодо можливості задоволення позову не висловив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 31.07.1989, виданого виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований на [ADDRESS] Лозівської сільської ради народних депутатів Тернопільської області, належить колгоспному двору, що складається з чотирьох членів та головою якого є [PERSON] (а.с. 11). Згідно з інформаційною довідкою Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації № 149 від 17.02.2022 станом на 01.01.2013 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами на [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31.07.1989 та записаного в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 68 (а.с. 13). З інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 148 від 17.02.2022, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, вбачається, що по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Раніше будинковолодіння рахувалося на [ADDRESS] (а.с. 15). Згідно з випискою із погосподарської книги Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 82 від 20.05.2021 указаний вище житловий будинок відноситься до суспільної групи господарства - колгоспний двір, станом на 15.04.1991 членами якого були [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - внук (а.с. 14). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак суд встановив, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] станом на 15.04.1991 належало по 1/4 частці спірного нерухомого майна. Суд також встановив, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00033192987 від 18.10.2021 (а.с. 60). Згідно з довідкою відділу «Центр надання адміністративних послуг» Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 260 від 04.10.2022 станом на час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також за вказаною адресою була зареєстрована дочка померлої [PERSON] - [PERSON] (а.с. 21). Той факт, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с. 66) та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00033193075 від 18.10.2021 (а.с. 67). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у тому числі на належну їй 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Стаття 529 ЦК УРСР визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР). Як вбачається з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 66864332 та № 66864346, заповіти/спадкові договори № 66864360) від 18.10.2021, жодна особа з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до органу нотаріату не зверталась та інформація про наявні спадкові справи після смерті [PERSON] чи видані останньою чинні заповіти у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 61, 62, 63). Натомість згідно з довідкою відділу «Центр надання адміністративних послуг» Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 260 від 04.10.2022 (а.с. 21) дочка спадкодавця [PERSON] спільно проживала зі спадкодавцем на момент смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . Так само з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 133/02-31 від 18.10.2021, винесеної приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. (а.с. 17), вбачається, що дочка спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] фактичним шляхом, оскільки проживала у будинку за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин суд доходить висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР та набула право власності на належне спадкодавцю спадкове майно, а саме на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Також суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі на належну йому 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом були його дружина [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджуєтьсяповним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00033193075 від 18.10.2021 (а.с. 67) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 68). Згідно з довідкою відділу «Центр надання адміністративних послуг» Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 239 від 13.09.2022 (а.с. 12) дружина спадкодавця [PERSON] та син [PERSON] станом на 24.05.1998, тобто на момент смерті [PERSON] , спільно проживали зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заяви, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом. Так, з заяви [PERSON] від 17.12.1998 (а.с. 73) вбачається, що остання відмовилась від належної їй частки спадкового майна за законом, яке залишилось після смерті [PERSON] , в користь свого сина [PERSON] . Разом з тим, враховуючи, що така заява подана з пропуском строку, визначеного ч. 1 ст. 553 ЦК УРСР, а [PERSON] на момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала разом з останнім і фактичним шляхом вступила в управління та володіння спадковим майном, суд доходить висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР та набула право власності на належне спадкодавцю спадкове майно, а саме на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Так само і [PERSON] , який був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] на час смерті останнього і фактичним шляхом вступив в управління та володіння спадковим майном, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР набув право власності на належне спадкодавцю спадкове майно, а саме на 1/8 частку вказаного вище житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. При цьому [PERSON] оформив спадкові права на іншу частину спадкового майна після смерті [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.1998 (а.с. 84). Разом з тим отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частку спірного житлового будинку [PERSON] не зміг у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Так, за змістом ст. 12 Закону України «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 Закону України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як: Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст. 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). З урахуванням викладеного суд вважає доведеним, що на момент своєї смерті [PERSON] набула право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , хоча і не встигла здійснити державну реєстрацію такого майна, а тому таке право власності увійшло до складу спадщини після її смерті і було успадковане [PERSON] . Також суд вважає доведеним, що на момент своєї смерті [PERSON] набув право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , хоча і не встиг здійснити державну реєстрацію такого майна, а тому таке право власності увійшло до складу спадщини після його смерті і було успадковане [PERSON] та [PERSON] по 1/8 частці кожним. Поряд з цим суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. 9). Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі на належні їй 5/8 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (1/4 частка як члена колгоспного двору + 1/4 частка після смерті [PERSON] + 1/8 частка після смерті [PERSON] ). Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем останньої за законом є [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 268 від 30.10.2019 (а.с. 10). Разом з тим постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В. від 18.10.2021 (а.с. 17) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю. Так само постановою державного нотаріуса Тернопільська районна державна нотаріальна контора Темнікової Л.Г. від 19.08.2022 (а.с. 18) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи, що суд дійшов висновку, що [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] право власності на 5/8 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , а також успадкував після смерті [PERSON] право власності на 1/8 частку вказаного вище нерухомого майна, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на 1/8 частку вказаного нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а також шляхом визнання за позивачем права власності на 5/8 часток вказаного нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . При цьому суд вважає, що таке право власності на 5/8 часток спірного нерухомого майна позивач набув шляхом спадкування лише після смерті [PERSON] , оскільки саме остання була єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] та успадкувала належне їй майно. Відтак вимога позивача про визнання права власності на 1/4 частку спадкового майна після смерті [PERSON] не є обґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Outcome: partial