Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , про визначення місця проживання дитини, на підставі положень ст. 161, 163 СК України. Свої вимоги мотивує тим, що з 16 липня 2011 року вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2015 року. У цьому шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з матір`ю. Позивач сплачує аліменти на утримання сина та підтримує спілкування з дитиною. Однак у 2018 році відповідачка потрапила в дорожньо-транспортну пригоду та була госпіталізована в лікарню, де встановлено діагноз: «Важка сполучена травма тіла. Відкрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку важкого ступеню. Перелом кісток склепіння з переходом на основу черепа. Скальпована рана правої тім`яної ділянки. Пневмоцефалія. Перелом кісток тазу.» Внаслідок перенесених травм відповідачці встановлена інвалідність 1-А групи. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 грудня 2021 року [PERSON] визнано недієздатною та над нею встановлено опіку, її опікуном призначено [PERSON] . Позивач також зазначає, що у листопаді 2021 року під час обстеження відповідача було виявлено в останньої порушення свідомості по типу апалічного синдрому, недоступність її контакту, дезорентація у власній особі, часі, місці перебування, ситуації, непродуктивність психічної діяльності, відсутність критики. Крім того, тривалий час відповідачка знерухомлена та знаходиться у безпорадному стані, потребує стороннього догляду. При цьому, відповідачка, батьки останньої, син сторін та інші особи проживають в одній кімнаті у гуртожитку. Натомість він не має шкідливих звичок, психічних захворювань, аморальну поведінку не веде, працює, має стабільний дохід, приймає участь у виховані сина, останній залишається у позивача з ночівлею за місцем його проживання, а саме в приватному будинку по [ADDRESS] . Будинок має два окремі входу та поділено на дві окремі частини, які мають окремі адреси. Ѕ частини будинку належить на праві власності [PERSON] , який є батьком позивача, що в свою чергу надає можливість виділити окрему кімнату для сина позивача та забезпечити останньому комфортні умови проживання разом із батьком. Батьки позивача - [PERSON] та [PERSON] є рідним дідусем та бабусею [PERSON] , підтримують спілкування з останнім та не заперечують щоб онук проживав разом з ним. Крім того, [PERSON] під час розмови з позивачем теж виявив бажання проживати разом з ним. Зважаючи на дані обставини, а також те, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними, позивач просив визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком - позивачем у справі (а.с.1-4). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, до участі у справі залучений Орган опіки та піклування Вінницької міської ради та зобов`язано його надати письмовий висновок щодо заявлений позовних вимог (а.с.32). 08 серпня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] з пропуском встановленого строку (а.с.67-70). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2022 року (без винесення окремого процесуального документа) суд відмовив у прийнятті відзиву на позов, так як він поданий з пропуском встановленого строку, процесуальним наслідком чого є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії. Розглянув клопотання про долучення доказу та виклик свідків, задовольнив клопотання про з`ясування думки дитини щодо предмета спору та надав можливість позивачу надати висновок спеціаліста (психолога)(а.с.101). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Федчук Т. М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому звертали увагу, що з серпня 2022 року дитина проживає разом з батьком, дитина навчається в приватній школі, для неї створені всі необхідні умови. Позивач не заперечує щодо спілкування дитини з бабусею та дідусем, навідування матері, яка сама наразі не може забезпечити виховання та догляд дитини. [PERSON] , яка діє в інтересах відповідачки [PERSON] , та її представник - адвокат Думанський В. О. у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, мотивуючи тим, що позивач неналежним чином виконує свої обов`язки щодо сплати аліментів і утримання своєї дитини, про що свідчить наявна у минулому заборгованості. Також вказували, що позивач не брав активної участі у вихованні сина та його розвитку, вихованням дитини займається опікун відповідача [PERSON] , остання влаштувала дитину в навчальний заклад та приймає активну участь у навчанні онука. Крім того, спільна дитина сторін у справі ніколи не проживала з батьком, а його проживання з серпня 2022 року з позивачем сталося внаслідок обману, адже позивач зазначав, що піде з ним на рибалку. Представник Органу опіки та піклування Вінницької міської ради підтримала висновок вказаного органу від 04 серпня 2022 року. Допитаний як свідок [PERSON] показав, що він є батьком позивача та дідусем [PERSON] та вказував, що мати [PERSON] тривалий час перебуває у безпорадному стані та потребує стороннього догляду. Крім того, проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] та іншими особами в одній кімнаті. На даний час внук [PERSON] проживає з батьком, повертатись жити до бабусі [PERSON] не має бажання, в телефонному режимі розмовляти з бабусею теж не хоче. На неодноразові пропозиції свідка поїхати в село до [PERSON] онук відмовляється. Свідок не заперечує, щоб онук проживав в їхньому будинку, а також запевнив, що для онука та сина виділено окрему велику кімнату. Про свого сина свідок повідомив, що останній працює приватним підприємцем, а саме ремонтує транспортні засоби. Онук до звернення до суду з даним позов проживав в [PERSON] , однак приїжджав до свідка у гості. Допитана як свідок [PERSON] показала, що вона є матір`ю позивача та бабусею [PERSON] . Зазначила, що на даний час онук проживає разом з нею, її чоловіком та сином в приватному житловому будинку, Ѕ частина якого належить їм на праві власності. В цьому будинку наявні три житлові кімнати, в одній проживає її син - позивач, в іншій вона з чоловіком, а третя кімната вільна. В будинку є всі умови для комфортного проживання. Щодо переїзду онука на постійне проживання в будинок вона не заперечує та запевнила, що для проживання та навчання повністю облаштована кімната (ліжко, стіл, комп`ютер та інше). Крім того повідомила, що онукові подобається проживати з ними, [PERSON] відвідує школу, повертатися до бабусі не має бажання, спілкуватися в телефонному режимі з бабусею [PERSON] теж не хоче, на її дзвінки не відповідає, незважаючи на те, що в нього є особистий телефон. До переїзду [PERSON] до них, останній приїжджав рідко та на короткий час, оскільки родичі із сторони його матері дитини заперечували такі візити. Допитаний як свідок [PERSON] показав, що він перебуває в дружніх відносинах з позивачем близько 10 років. [PERSON] характеризував як порядну людину та гарного батька. Крім того повідомив, що на даний час син [PERSON] проживає разом з батьком, відвідує приватну школу, де в нього багато нових друзів. Відносини між ними є теплими та взаємними. [PERSON] дуже любить свого сина, турбується про нього. Коли [PERSON] не проживав разом з батьком, [PERSON] навідував його, привозив подарунки. Декілька раз [PERSON] був свідком цих подій. Свідок запевняє, що були певні обмеження у спілкуванні [PERSON] із сином, коли вони приїжджали в село в Немирівському районі, [PERSON] спілкувався з батьком через огорожу, так як йому не можна було виходити за межі подвір`я. Що стосується матері [PERSON] , то повідомив, що після розлучення з [PERSON] вона познайомилась із іншим чоловіком від якого має дитину. Після того як [PERSON] потрапила в ДТП [PERSON] їй допомагав. Допитана як свідок [PERSON] показала, що вона працює вчителем молодших класів у КЗ «Вінницький ліцей №27» та була класним керівником в 3 та 4 класі, в якому навчався [PERSON] , а також займалась з ним індивідуально (підготовка до школи). За час навчання [PERSON] в школі, батько жодного разу не прийшов до школи, не телефонував до неї та не цікавився навчанням сина. В останній рік навчання, [PERSON] розповідав її про те, що вихідні дні проводив з батьком, однак після такого візиту домашні завдання були невиконанні. Крім того, суду повідомила, що на її думку, [PERSON] має більшу прихильність до бабусі, остання приділяє більше уваги навчанню, а тому вважає, що місце проживання малолітньої дитини необхідно визначити разом із бабусею. Допитаний як свідок [PERSON] показав, що він з 2015 року перебуває в цивільному шлюбі з [PERSON] та вони мають спільну дитину. З 2016 року вони орендували квартиру в [ADDRESS] в якій проживали разом з [PERSON] . Сім`я перебувала на його утриманні. В цей період часу [PERSON] приїжджав до сина рідко, купив лише декілька речей. Після ДТП [PERSON] разом із батьками та дітьми проживали в гуртожитку. Місце проживання свідка було не визначено, він проживав то спільно зі своїми батьками, то в гуртожитку. З лютого 2022 року сім`я [PERSON] переїхали жити в с. Стріченці, а свідок продовжив проживати зі своїми батьками в селі Никифорівці. [PERSON] після ДТП до переїзду до батька знаходився на утриманні бабусі [PERSON] . Свідок запевняє, що [PERSON] почав більше спілкувати з сином лише після звернення до суду з даним позовом. На даний час [PERSON] проживає разом із батьком та знаходиться на його утримані. Допитана як свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою [PERSON] . Вказувала, що після дорожньо-транспортної пригоди, з 2018 року до початку війни [PERSON] проживав в сім`ї [PERSON] в кімнаті в гуртожитку, де окрім нього проживали також [PERSON] , її чоловік [PERSON] , діти останніх - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та онука (донька [PERSON] ) - [PERSON] . Всього в одній кімнаті проживало семеро чоловік. Всі жили дружньо та дітей не ображали. Коли почалась війна, переїхали жити в село. Із розповідей [PERSON] , свідку відомо про те, що батько [PERSON] приїжджав до останнього та забирав його. Допитана як свідок [PERSON] показала, що вона є прабабусею [PERSON] та бабусею [PERSON] . В 2011 року [PERSON] одружилась із [PERSON] , у них родився син [PERSON] . У 2015 році шлюб між ними було розірвано, [PERSON] залишилась проживати разом із [PERSON] у свідка, а [PERSON] повернувся жити до свої батьків. Через деякий проміжок часу [PERSON] познайомилась із [PERSON] , вони почали спільно з ним проживати, орендували квартиру, в них народилась дівчинка. [PERSON] коли навчався в першому та другому класі проживав у свідка. За цей час позивач приїжджав до останнього десь один-два рази на місяць, привозив йому гостинці. З часом, свідок та її чоловік не могли впоратись з правнуком, а тому [PERSON] переїхав жити до бабусі [PERSON] в гуртожиток, де також проживали чоловік та діти останньої. Окремого спального місця [PERSON] не мав, спав разом дідусем та бабусею на одному дивані, а інші - на матрацах на підлозі. Під час розмови із [PERSON] , коли останній повертався від батька, свідок запитувала його про те, як йому було у батька, на що останній відповідав, що йому сподобалось. Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що сторони у справі з 16 липня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2015 року (а.с.7). У даному шлюбі сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 квітня 2017 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 вересня 2015 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні №498541131 за період з 01 травня 2019 року по 25 травня 2022 року слідує, що станом на 25 травня 2022 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів відсутня (а.с.17). [INFO] відповідачка народила доньку [PERSON] , батьком якої є [PERSON] . Вказані обставини сторона відповідача не заперечує. З 13 грудня 2018 року по 28 лютого 2019 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та реанімації № 1 КНП «Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги» з діагнозом: «Важка сполучна травма тіла. Відкрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку важкого ступеню. Перелом кіток склепіння з переходом на основу черепа. Скальпована рана правої тім`яної ділянки Пневмоцефалія. Перелом кісток тазу», що підтверджується довідкою КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 07 лютого 2019 року № 01-8/27 та випискою з історії хвороби № 500 (а.с.19,20). Внаслідок отриманих травм [PERSON] визнано інвалідом 1-А групи, безтерміно, причина інвалідності - загальне захворювання, висновок про умови та характер праці - потребує стороннього догляду та допомоги, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с.87). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 грудня 2021 року в цивільні справі № 127/16975/21 [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатною та встановлено над нею опіку. Призначено опікуном [PERSON] (а.с.21-22). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою станом на 13 липня 2022 року також зареєстровані та фактично проживають окрім неї, ще 6 осіб, а саме: власник [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] (довідка про склад сім`ї ОСББ «Спільнота-34» від 13 липня 2022 року № 035 та довідка про реєстрацію місце проживання особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 04 липня 2022 року № 27142, а.с.78-79). Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (довідка про реєстрацію місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг від 28 лютого 2020 року № 13277, а.с.16.). За місцем реєстрації та проживання [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, що підтверджується характеристикою КК «Соняшник» від 11 червня 2022 року № 201(а.с.23). Позивач [PERSON] психічних захворювань не має, на диспансерному обліку в КНП ЦТЗ «Соціотерапія» не перебуває, за медичною допомогою до лікаря нарколога КНП ЦТЗ «Соціотерапія» не звертався, що підтверджується медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричного оглядів 2 серії ААН № 493996 від 27 травня 2022 року та довідкою КНП ЦТЗ «Соціотерапія» (а.с.8-9). Позивач є фізичною особою - підприємцем та має певний дохід, про що свідчать податкові декларації платника єдиного податку. З довідки КК «Соняшник» від 14 червня 2022 року № 200 слідує, що за адресою: [ADDRESS] , окрім [PERSON] , також проживають та зареєстровані його батько - [PERSON] , [INFO] , та мати - [PERSON] , [INFO] . Крім того, за вказаною адресою проживає син - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.24). Власником Ѕ частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є батько позивача - [PERSON] (договір купівлі - продажу від 14 листопада 1988 року, посвідчений державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Демчуковою К. М., зареєстрований в реєстрі за № 2-2507, а.с.14-15,10). Будинок садибного типу, в користуванні [PERSON] перебуває 70,7 кв.м. загальної площі, з яких: 39,9 кв.м.- житлова площа, 30,8 кв.м. - допоміжна, та до складу якого входить: два коридори, санвузол, три кімнати, кухня (а.с.11-12). Малолітній [PERSON] навчався в Комунальному закладі «Вінницький ліцей №27», за адресою: м. Вінниця, вул. Ватутіна, 42, на час розгляду справи проживає разом з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та навчається в Приватній гімназії « Дельфін». З довідки практичного психолога [PERSON] , яка діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ФОП серії В02 № 815748 слідує, що психологом при проведення діагностики емоційного стану та сприйняття [PERSON] реальної родинної ситуації було обрана методика з пісочної терапії «Мій світ». Під час проведення якої [PERSON] своє місце визначив біля батька, що свідчить про його тісний емоційний зв`язок з ним. [PERSON] під час розмови з психологом висловлює чітке бажання проживати постійно з батьком, обґрунтовуючи відсутністю галасу і тісноти, а також тим, що він не бачить страждань своє матері та має велику кімнату на двох з батьком. На підставі викладеного, психологом наданий висновок про те, що проживання [PERSON] з батьком [PERSON] буде позитивно впливати на стан та подальший розвиток [PERSON] (а.с.115). Органом опіки та піклування Вінницької міської ради був наданий суду висновок від 04 серпня 2022 року №01/00/011/139093, за яким останній вважає не доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , обґрунтовуючи тим, що батько не надав рекомендовані документи, які підтверджують наявність у нього самостійного доходу, тривалий час не сплачував аліменти на утримання дитини, що вказує на неналежне виконання ним батьківських обов`язків. В ході судового розгляду відповідно до положень ст.171 СК України судом з`ясована думка дитини щодо предмету спору. В судовому засіданні дитини пояснила, що бажає проживати разом з батьком. При цьому відмітив, що зараз він навчається в приватній гімназії, навчання йому подобається, воно проходить в очному режимі, у нього є друзі, в дні коли не має групи самопідготовки з уроками допомагає батько. В будинку вони з батьком мають окрему облаштовану кімнату, у нього є все необхідне, батько піклується про нього. В бабусі вони всі жили разом в одній кімнаті та він спав або разом з бабусею, дідусем та сестричкою на дивані, або ж на матраці на полу. Батько його привозив до бабусі, щоб він провідав маму. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В силу положень ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Оскільки Сімейний кодекс України не визначає зміст категорії «інтереси дитини», то розкрити зміст цього поняття можна через підхід, що застосовує Європейський суд з прав людини. Так, при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: 1) у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; 2) у найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному середовищі, що не є неблагополучним (пункти 78, 100 рішення ЄСПЛ у справі «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги як першочергове міркування при прийнятті відносно неї будь-яких дій або рішень як у державній, так і у приватній сфері. Найкраще забезпечення інтересів дитини - це право, принцип і правила процедури, які засновані на оцінці усіх елементів, що відображають інтереси дитини у конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти наступним порядком: 1) з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них у співвідношенні з іншими; 2) з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечують юридичні гарантії та належну реалізацію цього права. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту. З аналізу практики Європейського суду з прав людини слідує, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначив, що «тлумачення ч.1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як встановлено в ході судового розгляду спір фактично виник щодо місця проживання сина з батьком з тих підстав, що мати дитини [PERSON] є особою з інвалідністю першої А групи, у зв`язку з чим рішенням суду за заявою її матері, вона була визнана недієздатною та її опікуном призначено її матір - [PERSON] . Син позивача [PERSON] до переїзду до батька мешкав в сім`ї бабусі разом з хворою матір`ю, однак вона внаслідок захворювання не може виконувати батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини, тоді як фактично догляд за дитиною здійснювала бабуся [PERSON] . Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] не позбавлений батьківського піклування, оскільки у нього обидва батьки живі, вони не позбавлені батьківських прав, опіка над дитиною не встановлювалася, на даний час [PERSON] проживає разом з батьком. Із матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] зареєстрований, має постійне місце проживання, де позитивно характеризується, має самостійний стабільний дохід, забезпечений придатним для нормального виховання та розвитку дитини житлом, за станом здоров`я може виховувати дитину та бажає визначити місце проживання дитини з собою, яка на даний час проживає разом з ним. Таке ж бажання виявляє і дитина. За час проживання дитини у батька, ним створені всі умови, він здійснює опіку над ним, доглядає, утримує та піклується про стан здоров`я. Обставини, які суперечить інтересам дитини під час проживання останнього з батьком, судом не встановлені. Крім того, визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Такі висновки висловлював і Верховний Суд у справах про визначення місця проживання дітей (постанова Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі №404/3499/17). Твердження представників відповідачки з приводу того, що позивач не належним чином виконує свої обов`язки щодо сплати аліментів і утримання своєї дитини, про що свідчить наявна у минулому заборгованості, суд оцінює критично, оскільки станом на даний час заборгованість відсутня, дитина проживає разом з батьком та перебуває на його утримані. Висловлені в ході розгляду справи доводи законного представника відповідачки зводяться до негативної характеристики батька, зрештою власних негативних відносин з ним, проте вже певний час дитина залишається проживати разом з ним, окремо від матері. У ході розгляду справи стороною відповідача не доведені обставини, які б свідчили про здійснення позивачем неналежного догляду чи виховання дитини, або обставини, які б давали підстави стверджувати, що проживання дитини з матір`ю буде для неї кращим. Як уже зазначалося, всі міжнародно-правові акти щодо прав дитини будуються за принципом першочергового врахування інтересів дитини. Однак у матері малолітньої дитини не має бути переваг перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, з огляду на рівність прав обох батьків щодо дитини. Сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, за яких дитині краще проживати з батьком, ніж з матір`ю. Але найкращі інтереси дитини не завжди співпадають з інтересами батька або матері, за винятком і настільки, наскільки вони неминуче мають спільні різноманітні критерії оцінки, пов`язані з індивідуальною особистістю дитини, загальною та конкретною ситуацією. Що стосується висновку Органу опіки та піклування Вінницької міської ради про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] , то суд з даним висновком не погоджується та вважає його недостатньо обґрунтованим, вбачає підстави для його відхилення. Так органом не надано оцінки умовам проживання та виховання [PERSON] за місцем проживанням та реєстрації останнього, а саме за адресою: [ADDRESS] , а також не надано оцінку емоційному стану та сприйняття Даниілом реальної родинної ситуації, зокрема і те, що він кожний день бачить страждання своєї матерії, відсутність розмовного контакту з нею, оскільки через отримані травми в останньої виявлено порушення свідомості, недоступність її контакту. Крім того, не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення позивача від виконання свої батьківських обов`язків щодо виховання сина, не зазначено обставини, які суперечить інтересам дитини під час проживання останнього з батьком. Фактично обґрунтування недоцільності визначення місця проживання дитини з позивачем обґрунтоване лише на несплаті аліментів, а також ненаданні ряду документів щодо доходів позивача, ненаданням рекомендованих органом документів. Натомість такі докази надані суду, заборгованість зі сплати аліментів відсутня, а розмір доходів, як вказувалося, є достатнім для забезпечення належного та повноцінного утримання дитини. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком підлягають задоволенню, таке рішення відповідатиме найвищим інтересам дитини. При цьому суд знову звертає увагу, що в даному випадку йде не про розлучення дитини з матір`ю, а про визначення місця проживання дитини, при тому, що дитина на даний час проживає з батьком та виявила бажання проживати з ним. Мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не має бути обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у її вихованні, на скільки це можливо за обставин, що мають місце у даному випадку. Не можуть бути і обмежені у такому праві й бабуся з дідусем. На підставі викладеного,

Outcome: approved