Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

Позивач, через свого представника, звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою про визнання договору недійсним та витребування майна. Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказала наступне. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками (по Ѕ частки кожен) земельної ділянки площею 1,0000 га, яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирські район, Левківська сільська рада, хутір «Гостинний двір», кадастровий номер 1822084100:01:000:1282. У 2017 році позивачем, було куплено два приміщення (МАФ) - побутове приміщення 7000 мм*4200 мм*3200мм та побутове приміщення 3000 мм*5000*3000 мм, які належали [PERSON] , та [PERSON] , відповідно. Під час підписання договору купівлі-продажу була присутня сестра позивача - [PERSON] . Зазначені МАФи були встановлені на вищевказаній земельній ділянці. Крім того, на ім`я позивача було отримано всі дозвільні документи на користування МАФами та підключення всіх комунікацій до них. У липні\~2020\~року [PERSON] \~попросила позивача\~надати їй\~оригінал вищевказаного\~договору,\~нібито для\~оформлення якихось\~документів,\~пов`язаних з\~земельною ділянкою. В подальшому [PERSON] , зазначені документи позивачу не повернула, та на її прохання їх повернути цинічно зазначаючи, що вона не знає про жодні документи. У червні 2021 року позивач дізналась, що [PERSON] (у березні 2021 року), оформила договір купівлі-продажу МАФів (які були придбані позивачем) минулою датою - 01.03.2017 року. Крім того, договір купівлі - продажу МАФів оформлено з [PERSON] , який був власником лише одного МАФу - побутове приміщення 3000 мм*5000*3000 мм. У телефонній розмові [PERSON] (колишній власник/продавець побутового приміщення 7000 мм*4200 мм*3200мм), повідомив, що в березні 2021 року до [PERSON] приїхала [PERSON] сказала, що вона втратила договори купівлі-продажу МАФів (за 2017 рік) і їй необхідно виписати новий. У березні 2021 року [PERSON] (враховуючи значний проміжок часу, який минув з 2017 року, пам`ятаючи, що [PERSON] була присутня разом з позивачем) - виписав їй нові договори, але датовані 01.03.2017 роком. На даний час, посилаючись на даний договір [PERSON] , позбавила позивача права користуватись, володіти та розпоряджатись майном, мотивуючи це тим, що вона є власником вищевказаних приміщень. Отже [PERSON] на підставі недійсного правочину заволоділа майном позивача. Позивач, зі своєї сторони, не може користуватись своїм майном, оскільки, на підставі зазначеного договору [PERSON] стала, нібито, власником зазначених МАФів. У зв`язку з вище викладеним позивач просить суд: - визнати недійсним договір купівлі-продажу МАФів (побутове приміщення 7000 мм*4200 мм*3200 мм та побутове приміщення 3000 мм*5000 мм*3000 мм), № 01/03/2017-М укладеного, нібито 01.03.2017 року, між фізичною особою-підприємцем [PERSON] ; - витребувати від фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] МАФи (побутове приміщення 7000 мм*4200 мм*3200 мм та побутове приміщення 3000 мм*5000 мм*3000 мм), розташовані за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Левківська сільська рада, хутір «Гостинний двір». Представником відповідача [PERSON] адвокатом Касянчуком С. В. 11.10.2021 року подано відзив на позовну заяву (а.с. 56-58), де просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Відповідачем [PERSON] також подано відзив на позовну заяву (а.с. 64-65), у якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі; розгляд справи просить проводити за його відсутності. 09.09.2022\~року суд постановив ухвалу про призначення судової технічної експертизи документа (експертизу давності документа) та про зупинення провадження (а.с. 153-154). 08.11.2022\~року справа\~повернулась на\~адресу суду із експертної установи разом з клопотанням експерта про надання у визначений експертом строк додаткових матеріалів (а.с. 158). Представником відповідача [PERSON] адвокатом Касянчуком С. В. подано заяву про проведення судового засідання без їх участі; у задоволенні позовних вимог просить відмовити (а.с. 181). У судове засідання сторона позивача повторно не з`явилась; попередні підготовчі судові засідання декілька разів поспіль відкладались за клопотанням сторони позивача (а.с. 165, 168-169, 172-173), судом вживались всі заходи щодо сприяння розгляду справи, однак ініціатором проведення експертизи на виконання вимог експерта про надання додаткових матеріалів, які викладені у його клопотанні, та ухвали суду від 09.11.2022 року, стороною позивача станом на 05.01.2023 року не вчинено будь-яких дій. Згідно із ч. 3\~ст. 27 ЦПК\~особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. З огляду на наведене, враховуючи стадію розгляду справи розгляд по суті, для забезпечення дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечення інтересів інших учасників справи, які вимушені витрачати час, кошти, та забезпечувати свою чи свого представника явку в судові засідання, суд вважає за потрібне провести розгляд справи за відсутності сторони позивача за наявними матеріалами справи. Фактичні обставини справи, які встановлені судом. 01.03.2017 року між ФОП [PERSON] (продавець) та ФОП [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 01/03./2017-М (а.с. 26-27), оригінал якого було оглянуто в судовому засіданні. Відповідно до п. 1.1. розділу 1 продавець зобов`язується передати у власність покупцю наступну продукцію: побутове приміщення 7000мм х 4200мм х 3200мм 1 (одна) шт. вартістю 217365,00 грн, побутове приміщення 3000мм х 5000 мм х 3000 мм 1 (одна) шт. вартістю 117700,00 грн Ціна договору становить суму поставленої продукції і складає: 335065,00 грн. Вартість доставки та установки входить до договірної ціни (п. 3.1. розділ 3 договору). З п. 3.3. вбачається, що продукція, зазначена в п.п. 1.1. цього договору є власністю продавця. При передачі продукції відписується сторонами акт приймання-передачі, який свідчить про факт передачі продукції покупцю. Після повної оплати побутове приміщення переходить у власність покупця. Договір набуває чинності з моменту його підписання договірними сторонами і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 8.1. розділу 8). Згідно копії акту приймання-передачі № 1 до договору № 01/03/2017-М від 01.03.2017 року від 17.03.2017 року (а.с. 28), оригінал якого було оглянуто в судовому засідання, ФОП [PERSON] і ФОП [PERSON] даним актом підтверджують, що продавець передав, а покупець прийняв наступний товар: побутове приміщення 7000мм х 4200мм х 3200мм, побутове приміщення 3000мм х 5000 мм х 3000 мм. 17.03.2017 року ФОП [PERSON] виготовив технічні паспорти на побутове приміщення 7000мм х 4200мм х 3200мм та побутове приміщення 3000мм х 5000 мм х 3000 мм (а.с. 29-30, 31-32), оригінали яких було оглянуто в судовому засіданні. Відповідно довідки ПАТ КБ «Приват Банк» від 16.03.2021 року [PERSON] 21.02.2017 року перерахувала [PERSON] 100000,00 грн, 22.02.2017 року 108000,00 грн, 07.03.2017 року 50000,00 грн та 14.03.2017 року 72865 грн. 21.02.2017 року [PERSON] уклала договір з ПАТ «ЕК «Житомиробленерно» про приєднання до електричних мереж № 14142-с/076/530 (а.с. 36-38); місце розташування об`єктазамовника: Житомирська область, Житомирський район, територія Левківської сільської ради, за межами населених пунктів (біля с. Калинівка), хутір «Гостинний двір» (п. 1.1. родділу 1 договору). Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203 ЦК України). Згідно з вимогами статей 202-204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За нормами ст. 328 ЦК України право власності\~набувається на\~підставах,\~що не\~заборонені законом,\~зокрема із\~правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсно\-сті буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий пра\-вочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 80, 81 ЦПК України). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Суд не бере до уваги довідку АТ КБ «Приватбанк» від 16.03.2021 року, оскільки така підтверджує лише факт здійснення чотирьох платежів [PERSON] та не дає можливим встановити з якою метою та з яким цільовим призначенням вони були здійснені на користь [PERSON] . Окрім того, отримувачем платежів вказано фізичну особу [PERSON] , а не фізичну особу-підприємця. Разом з тим ФОП [PERSON] має р/р № [NUMBER] , згідно ж довідки АТ КБ «Приват Банк» наведено реквізити картки отримувача: чотири початкові цифри 5168 та останні дві 48. Суд також критично ставиться до наданого позивачем копії договору щодо приєднання до електричної мережі, оскільки такий не має значення для даної справи, так як не містить інформації щодо недійсності спірного договору купівлі-продажу. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд дійшов висновку про те, що позивач не довів своїх позовних вимог, оскільки всупереч вимог статті 81 ЦПК України не надав належних та допустимих доказів того, що оспорюваний ним правочин купівлі-продажу нерухомого майна вчинений з порушенням вимог ст. 203 ЦК України. Щодо вимоги про витребування спірних МАФів у ФОП [PERSON] суд дійшов наступного висновку. Згідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки у позовній вимозі щодо визнання недійсним спірного договору купівлі продажу від 01.03.2017 року судом відмовлено, а вимога щодо витребування майна із володіння є похідною, відтак відсутні підстави для задоволення такої вимоги до ФОП [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог судом відмовлено, судовий збір залишається за рахунок позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed