Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (далі по тексту - позивач, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1, [PERSON] ), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 2, [PERSON] ) та [PERSON] (далі по тексту - відповідач 3, [PERSON] ) про стягнення заборгованості, у якій позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з відповідача 1 у розмірі 20 498,08 грн., 3% річних у розмірі 811,68 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 3 274,36 грн.; з відповідача 2 у розмірі 4 574,90 грн., 3% річних у розмірі 32,19 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 42,47 грн.; з відповідача 3 у розмірі 22 499,33 грн, 3% річних у розмірі 691,09 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 1 030,55 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» відповідно до Розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації №33 від 30.01.2015 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» за Керуючою компанією на праві господарського відання було закріплено об`єкти комунальної власності територіальної громади міста Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної у місті Києві держаної адміністрації, зокрема і будинок за адресою [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] складається з семи житлових кімнат, загальною площею - 204,90 кв.м., житловою площею - 133,3 кв.м. Вищевказана квартира в період з 05.02.2007 по 17.12.2017 на праві власності належала [PERSON] ; в період з 18.12.2017 по 25.04.2018 на праві власності належала [PERSON] ; в період з 26.04.2018 по 16.03.2020 на праві власності належала [PERSON] . У вказані періоди позивач свої зобов`язання щодо утримання будинку, споруд та прибудинкових територій виконав належним чином, однак відповідачі не належно виконували свої зобов`язання по оплаті таких послуг у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 18 листопада 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідачі не скористались своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» відповідно до Розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації №33 від 30.01.2015 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS] на підставі Договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, який оприлюднено в газеті «Хрещатик» від 14.07.2015 № 99 (4695), який є договором приєднання відповідно до норм статті 634 Цивільного кодексу України, та вважається акцептованим усіма споживачами, які в установленому порядку не надали заперечення щодо умов Договору. Позивач при зверненні до суду з даним позовом зазначає, що квартира [ADDRESS] в період з 05.02.2007 по 17.12.2017 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.02.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В., за реєстровим №121, належала [PERSON] . На підтвердження даного факту позивачем до позовної заяви додано скріншот з бази, відповідно до якого право власності: [PERSON] ; підстави для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, 121 від 05.02.2007. Однак, за [PERSON] у період з 01.05.2015 по 17.12.2017 виникла заборгованість перед позивачем за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 20 498,08 грн. На підтвердження зазначеної заборгованості позивачем до позову додано розрахунок заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , а також розрахунок індексу інфляції та 3% річних на суму боргу, що виникла за період з 01.05.2015 по 17.12.2017 по особовому рахунку № [NUMBER] . Суд дослідивши надані позивачем докази зазначає наступне. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг визначає чинний на даний час Закон «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством, та покладає на балансоутримувача будинку обов`язок здійснювати розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечення управління майном (підпункти 1, 3, 10 пункту 1 частини 1 статті 1). Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються на договірних засадах, а стаття 20 цього Закону зобов`язує споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. За приписами статей 319, 322 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Обов`язок споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території випливає і з положень статті 162 Житлового кодексу України, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. За приписом статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на житлово-комунальні послуги формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядком формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядком розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію, Порядком встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Аналізуючи вищенаведені положення закону та підзаконних актів, суд дійшов висновку, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а отже відсутність оформленого письмового договору на надання таких послуг в даному випадку на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати. Судом встановлено, що Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» відповідно до Розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації №33 від 30.01.2015 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою [ADDRESS] на підставі Договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Згідно з положеннями стст. 526, 530, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Так, в матеріалах справи міститься скріншот з бази, відповідно до якого право власності зареєстровано за [PERSON] ; підстави для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, 121, 05.02.2007, приватний нотаріус Київського міського нотокругу Сень-Силка І.В. Однак, суд критично ставиться до наданого позивачем вищевказаного доказу, як на підставу того, що квартира [ADDRESS] в період з 05.02.2007 по 17.12.2017 належала на праві власності [PERSON] , у зв`язку з тим, що з даного скіншоту не можливо встановити будь яких ідентифікуючих ознак відповідача 1, а також не можливо зрозуміти і встановити з яких джерел позивачем було зроблено даний скріншот. Отже, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з [PERSON] , оскільки позивачем не доведено та документально не підтверджено належними та допустимими доказами факту того, що квартира [ADDRESS] в період з 05.02.2007 по 17.12.2017 належала на праві власності [PERSON] . Що стосується заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з відповідачів 2, 3 суд зазначає наступне. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві особистої приватної власності на підставі Дублікату , виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. 14.03.2017 за реєстровим № 189. Даний факт підтверджується з наданого позивачем договору купівлі-продажу від 26.04.2018, копія якого міститься в матеріалах справи. Так, за [PERSON] у період з 18.12.2017 по 25.04.2018 виникла заборгованість перед позивачем за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 4 574,90 грн. На підтвердження зазначеної заборгованості позивачем до позову додано розрахунок заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , а також розрахунок індексу інфляції та 3% річних на суму боргу, що виникла за період з 18.12.2017 по 25.04.2018 по особовому рахунку № [NUMBER] . Крім того, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 26.04.2018 та договору купівлі-продажу від 17.03.2020, копії яких містяться в матеріалах справи. Так, за [PERSON] у період з 26.04.2018 по 16.03.2020 виникла заборгованість перед позивачем за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у розмірі 22 499,33 грн. На підтвердження зазначеної заборгованості позивачем до позову додано розрахунок заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , а також розрахунок індексу інфляції та 3% річних на суму боргу, що виникла за період з 26.04.2018 по 16.03.2020 по особовому рахунку № [NUMBER] . Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, а відповідно до ст. 7 вказаного Закону - за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Пунктом 3-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про житлово- комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189 визначено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV, який діяв у спірний період, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця. Згідно ч. 2 п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За період з 18.12.2017 по 25.04.2018 заборгованість по квартирі [ADDRESS] перед Керуючою компанією за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій становить 4 574,90 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по особовому рахунку № [NUMBER] . За період з 26.04.2018 по 16.03.2020 заборгованість по квартирі [ADDRESS] перед Керуючою компанією за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій становить 22 499,33 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по особовому рахунку № [NUMBER] . Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання і одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України). Таким чином, відповідач зобов`язаний сплачувати за спожиті послуги, а позивач має право вимагати від боржників виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відповідачі 2, 3 не відмовлялись від надання позивачем житлово-комунальних послуг та отримували їх, разом з тим своєчасно не вносили плату за користування, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість, а саме: - у відповідача 2 у розмірі 4 574,90 грн.; - у відповідача 3 у розмірі 22 499,33 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На суму заборгованості, яка утворилась, позивачем нараховано відповідачу 2 інфляційне збільшення боргу у розмірі 42,47 грн. та нараховано 3 % річних в сумі 32,19 грн. На суму заборгованості, яка утворилась, позивачем нараховано відповідачу 3 інфляційне збільшення боргу у розмірі 1 030,55 грн. та нараховано 3 % річних в сумі 691,09 грн. При визначенні суми боргу, суд бере за основу долучені позивачем розрахунки заборгованості, які складені у повній відповідності з чинним законодавством та перевірені судом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що в період з 18.12.2017 по 25.04.2018 відповідач 2 була власником квартири [ADDRESS] , а в період з 26.04.2018 по 16.03.2020 власником вказаної квартири був відповідач 3, розрахунки боргу надані позивачем не спростували, відзив на позов не надавали, суд дійшов висновку, що позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial