Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 листопада 2014 року Виконавчим комітетом Довгалівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області за актовим записом № 2. Позов мотивовано тим, що 15.11.2014 року він уклав шлюб із відповідачкою [PERSON] , який був зареєстрований Виконавчим комітетом Довгалівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15 листопада 2014 року. Від даного шлюбу мають двох спільних малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час між ними існує спір щодо місця проживання старшого сина, тому в подальшому до суду буде подано відповідний позов. Спір щодо спільного майна відсутній. Підставою для звернення до суду із вказаним позовом стало те, що з вересня 2022 року подружжя спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, фактичні шлюбні відносини між ними припинено, спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, мають різні погляди на життя, між ними постійно виникають суперечки. Спільне життя подружжя є неможливим, та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. 12.12.2022 року суддею Погребищенського районного суду Вінницької області ухвалено відкрити провадження у даній цивільній справі та розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. 04.01.2023 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій він позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 17). 04.01.2023 року через канцелярію суду від відповідачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, в якій вона позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити (а.с.18). Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання відповідачкою позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони 15 листопада 2014 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Довгалівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15 листопада 2014 року (а.с.5). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього кодексу. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, встановивши, що сторони припинили подружні стосунки, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, то із неї на користь позивача необхідно стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. Крім того, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved