Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №21629, вчинений 16 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з позивача заборгованості в сумі 31209,26 грн на користь відповідача. В обґрунтування позову посилається на те, що 16 серпня 2021 року приватним нотаріусом Бригіда В.О. із грубим порушенням діючого законодавства, нехтуючи вимоги Цивільного кодексу України було вчинено оскаржуваний виконавчий напис, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. було відкрито виконавче провадження №66827660. Вказаний виконавчий напис нотаріуса позивач вважає таким, що не підлягає виконанню з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису та з підстав неправомірності вимог стягувача. Позивач не отримував від приватного нотаріуса та від відповідача будь-яких повідомлень про наявність у позивача заборгованості перед відповідачем на зазначену у виконавчому написі суму. Крім того, позивач продовжує сплачувати заборгованість по кредиту. Заборгованість, зазначена у виконавчому написі, на момент його вчинення була спірною. Позивач не визнає розмірів заборгованості, нарахованих відповідачем, у тому числі відсотків, пені та комісії. Вказує, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року заяву позивачки [PERSON] про забезпечення позову\~задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого документа\~- виконавчого напису № 21629, вчиненого 16 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з\~\~ [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний банк» заборгованості в сумі 31209 грн. 26 коп.,\~за яким 15.09.2021 року відкрито виконавче провадження приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. № 66827660 - до набрання законної сили рішенням по справі. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній цивільній справі, призначено цивільну справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 січня 2022 року зазначену цивільну справу передано на розгляд за підсудністю Дзержинському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 березня 2022 року матеріали позовної заяви\~\~ [PERSON] до Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повернуто до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, для виправлення описки в судовому рішенні. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2022 року виправлено описку в ухвалі Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 січня 2022 року та у резолютивній частині ухвали зазначено вірно назву суду, до якого буде передано справу для розгляду за підсудністю як «Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська». Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2022 року прийнято до свого провадження дану цивільну справу та задоволено клопотання позивача про витребування доказів частково. 24 листопада 2022 року на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог, у якій представник відповідача [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. В порядку частини першої статті 82 ЦПК України судом встановлено, що 30 липня 2019 року між позивачем та Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», укладено кредитний договір №2001368689601 шляхом підписання заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.55). 16 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №21629, яким пропонує звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №2001368689601 від 30 липня 2019 року, укладеним між нею із АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Стягнення заборгованості проводиться за період з 30 грудня 2020 року по 13 липня 2021 року. Сума заборгованості складає 30959,26 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5042,75 грн; прострочена заборгованість за процентами 6366,99 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту 18588,55 грн; строкова заборгованість за процентами 960,97 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 250 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 31209,26 грн (а.с.55 зворотна сторона). 15 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. розглянуто заяву стягувача про примусове виконання та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66827660 з виконання виконавчого напису №21629, виданого 16 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. (а.с.18-19, 54 зворотна сторона, 56). В рамках виконавчого провадження №66827660 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. також винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15 вересня 2021 року, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 15 вересня 2021 року (а.с.14-17, 57-58). Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із наступного. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року та Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4\~ст.254 КАС України\~(в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Укладений між сторонами кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі N 757/24703/18-ц (провадження N 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі N 158/2157/17 (провадження N 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі N 172/1652/18 (провадження N 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі N 910/10374/17 (провадження N 12-5гс21). За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач під час подання 29 жовтня 2021 року позову до суду посилалася на те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору, що було враховано Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області під час вирішення питання про відкриття провадження у справі. Отже, враховуючи вимоги частини першої статті 141, частини першої статті 142 ЦПК України та ту обставину, що позивачем не було сплачено судовий збір під час подання позову та заяви про забезпечення позову до суду, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору за подання до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову у розмірі 681 грн ((908+454)*0,5).

Outcome: approved