Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

У січні 2023 року представник заявниці звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або АТО, в якому просить встановити факт смерті громадянина України, - [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Рубіжне, Климовського району Брянської області, що померла [INFO] , місце смерті: Україна, Запорізька область, село Воскресенка (до перейменування - [ADDRESS] , вік померлої [INFO] , причина смерті: хронічне порушення кровообігу, ішемічна хвороба серця. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що [INFO] в с. Вокресенка (до перейменування с. Чапаєвка), Пологівського району, Запорізької області у віці 81 років від хронічного порушення кровообігу, ішемічна хвороба серця померла громадянка України [PERSON] , [INFO] , що на момент смерті була проживала за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 64 від 23 листопада 2022 року, що видано лікарем КОМУНАЛЬНОГО НЕКОМЕРЦИЙНОГО ПИДПРИЕМСТВА ВОСКРЕСЕНСЬКИЙ ЦЕНТР ПЕРВИННОИ МЕДИЧНОИ ДОПОМОГИ ВОСКРЕСЕНСЬКОЙ СИЛЬСЬКОЙ РАДИ ПОЛОГИВСЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРИЗЬКОЙ ОБЛАСТИ (Скорочена назва - КНП "ВЦПМД") [PERSON] . Заявник приходиться рідною сестрою [PERSON] , що за життя був чоловіком померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та про шлюб заявника, та свідоцтвом про народження та шлюб померлої. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституціїта законів України. Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введенийвоєнний стан строком на ЗО діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні». З початку військового вторгнення російської федерації на територію України м. Пологи, та прилеглі села Пологівського району Запорізької області, у тому числі с. Воскресенка потрапило в зону ведення активних бойових дій, та знаходиться під постійними обстрілами, наразі з початку березня 2022 є тимчасово окупованою територією, що є загально відомою обставиною. Встановлення факту смерті [PERSON] , породжує юридичні наслідки для заявника, при цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті, отже документи видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статтею 317 ЦПК України. При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Заявник є близьким родичем (сестрою) чоловіка померлої, встановлення факту смерті дружини рідного брата заявнику потрібно для подальшого отримання свідоцтва про її смерть та звернення до органів нотаріату для відкриття спадкової справи, так як спадкоємців померла не має (власних дітей за життя не мала, чоловік на даний час померла), адже померла за життя неодноразово вказувала, що залишить на її користь заповіт. Крім того, заявниця організовувала поховання померлої, а тому має право на отримання грошових коштів на поховання. Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі, прросять задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву з проханням справу розглядати за його відсутності. Заперечень проти встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території не надано. Згідно вимог ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно до Лікарського свідоцтва про смерть №64 від 23.11.2022 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Воскресенське Пологівського району Запорізької області. Відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 12.11.1968 року, [PERSON] , 1941 р.н. уклав шлюб із [PERSON] , 1941 р.н., після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища « [PERSON] та [PERSON] ». Згідно до Лікарського свідоцтва про смерть №37 від 15.06.2022 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Воскресенське Пологівського району Запорізької області. Відповідно до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] в графі мати зазначено - [PERSON] , в графі батько [PERSON] , місце народження с. Чапаївка, Пологівського району, Запорізької обл.. Згідно Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 12.11.1968 року, [PERSON] , [INFO] в графі мати зазначено - [PERSON] , в графі батько [PERSON] , місце народження с. Чапаївка, Пологівського району, Запорізької обл.. Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 03.03.1973 року, [PERSON] , [INFO] уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , після укладання шлюбу присвоєно прізвища « [PERSON] ». Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ст.317\~ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.\~\~Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.\~\~Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.\~\~Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.\~\~Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.\~\~Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після його ухвалення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. У відповідності до положень ч.2\~ст.319 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з вимогами ч.1\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Відповідно до п. 13\~постанови № 5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи [INFO] у місті с. Воскресенка Пологівського району Запорізької області померла [PERSON] , [INFO] , яка була дружиною рідного брата заявниці у справі. Родинні відносини заявниці [PERSON] з [PERSON] , яка є дружиною її рідного брата, підтверджуються копією паспорта Серії [NUMBER] , копією паспорта Серії [NUMBER] , копією пенсійного посвідчення Серії [NUMBER] , копією свідоцтвами про народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] від 12.11.1968 року, свідоцтвами про шлюб Серії [NUMBER] від 12.11.1968 року та Серії [NUMBER] від 03.03.1973 року. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасового окупованих територій України від 25.05.2022 року № 100, оновлено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75, зареєстрованим у Міністерстві Юстиції України 25 квітня 2022 року за № 453/37789 (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 20 травня 2022 року № 98). Суд враховує, що відповідно до Додатку до вказаного Наказу (який постійно оновлюється) Воскресенську сільську територіальну громаду віднесено до територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або, які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно, документи про смерть, видані на тимчасово окупованій території України, є недійсними та не створюють правових наслідків. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт смерті дружини рідного брата [PERSON] у встановленому чинним законодавством України порядку. Відповідно до ст. З, 8, 9\~Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996, параграф 45), ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016, §142). Таким чином, названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливості збору доказів смерті особи на окупованій території істотно обмежені. Оцінюючи у сукупності надані докази, суд дійшов висновку, про задоволення заяви [PERSON] з метою забезпечення її права на отримання свідоцтва про смерть дружини рідного брата, відповідно до норм чинного законодавства України. Відповідно до правил ст.317, п. 8 ч. 1 ст.430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved