Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Височанської селищної\~ради Харківського\~району Харківської\~області про\~встановлення факту\~прийняття спадщини\~та визнання\~права власності\~на майно\~в порядку\~спадкуваннята просив суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , встановити факт прийняття спадщини за законом [PERSON] після смерті [PERSON] , встановити факт прийняття спадщини за законом [PERSON] після смерті [PERSON] та визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У судове засідання\~\~позивач не з`явився, попередньо надавши заяву, у якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] 26.02.2016 року звернувся до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька - [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим 14.12.2015 серії [NUMBER] . Вказана Заява була зареєстрована в Книзі обліку спадкових справ за №371. За результатами розгляду поданої заяви була заведена спадкова справа за № 173/2016, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.02.2016 за № 43083576. 09.08.2019 позивачем було отримане свідоцтво про право на спадщину за законом після [PERSON] на грошові вклади. 27 січня 2021 року [PERSON] звернувся до Державного нотаріусу Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Ольховської Л.М. з заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом по спадковій справі № 173/2016 на '/2 частку в праві спільної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Постановою від 27.01.2021 року вих. № 193/02-31 нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстави відсутності у заявника документів, що підтверджують місце відкриття спадщини після смерті [PERSON] -\~прабабки заявника\~(посилаючись\~на пп.\~1.13\~п.\~1\~глави 10\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~22.02.2012\~року №\~296/5\~та на\~ст.\~68\~ЗУ «Про\~нотаріат»), а також з підстави відсутності документів, що підтверджують факт наявності спадкового майна, а саме оригіналу договору дарування, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 14 липня 1979 року за реєстровим № 1-3108, право власності [PERSON] згідно з яким зареєстровано Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 17 липня 1979 року в реєстрову книгу № 4 за реєстровим № 491 (посилаючись на ст. 68 ЗУ «Про нотаріат» та на пп. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5). Вказані документи відсутні у заявника в силу того, що з моменту створення запитуваних документів минув вже досить тривалий час, оригінали як у самого заявника, так і членів родини не збереглися, а можливість самостійно їх отримати без допомоги уповноважених органів законодавством не передбачена. Також нотаріус вказала, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, останній має право вирішення зазначеного питання в судовому порядку У зв`язку із викладеним у [PERSON] виникла необхідність звернутися до суду з метою реалізації свого права оформлення спадщини у встановленому законом порядку та отримання вказаного майна у власність в порядку спадкування. \~ \~ \~ \~З метою належного оформлення спадкового майна на своє ім`я у встановленому законом порядку, враховуючи, що останнім, за ким зареєстровано право власності на вказаний будинок була прабабка позивача - [PERSON] , а наступні спадкоємці за свідоцтвом про право на спадщину не зверталися та, права власності не оформлювали, у [PERSON] виникає необхідність звернутися до суду із дійсним позовом з вимогою про встановлення факту прийняття спадщини на будинок попередніми спадкоємцями [PERSON] , у тому числі батьком заявника - [PERSON] , щоб у подальшому зареєструвати право власності на будинок на законних підставах. Щодо проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Нотаріусом відмовлено видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, в зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують місце відкриття спадщини після смерті [PERSON] . На підтвердження факту реєстрації та проживання спадкодавця за вищевказаною адресою позивачам надано наступні документи: відповідь виконкому Покотилівської селищної ради № 25 від 16.01.1979 на адресу начальника ЖЕК 5 Київського району м. Харкова, з якої вбачається, що [PERSON] 1907 р.н. прописана в [ADDRESS] з 1956 року; лист Управління соціального захисту населення Харківського обласного виконавчого комітету № 6068 від 21.09.1995 на адресу Харківської облдержадміністрації та на адресу [PERSON] - [ADDRESS] , з якого, зокрема, вбачається, що [PERSON] перебувала на обліку в управління соціального захисту населення Харківської районної Ради народних депутатів; копію Акта фактичного місця проживання від 04.10.2017, з якого вбачається, що [PERSON] до момента своєї смерті мешкала разом зі своєю донькою [PERSON] та її сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; рішення Покотилівської селещної ради № 304 від 18.08.1991 «Щодо прикріплення до магазину № 9 Мереф`янського міськторгу гр. [PERSON] », відповідно до якого гр. [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , було прикріплено до магазину № 9 Мереф`янського міськторгу для гарантійного обслуговування продуктами харчування, як престарілу, хвору; рішення Покотилівської селещної ради № 217 від 15.07.1993 «Щодо переобладнання сараю під літню кухню у домоволодінні [ADDRESS] », відповідно до якого гр. [PERSON] було дозволено переобладнати сарай літ. «К» під літню кухню розміром 2,5x3,45м у домоволодінні [ADDRESS] . Щодо спадкування будинку [PERSON] після [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , прабабуся позивача, отримала у власність 1/2частку в праві спільної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 14 липня 1979 року за реєстровим № 1-3108, право власності [PERSON] згідно з яким зареєстровано Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 17 липня 1979 року в реєстрову книгу № 4 за реєстровим № 491. [INFO] Редько [PERSON] померла, що підтверджується записом акта про смерть № 87 від 13.06.1996 року. На момент смерті [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , проте ні зареєстрованою, ні знятою з місця реєстрації за вказаною адресою [PERSON] не значилася. Вказана інформація вбачається з Листа Виконавчого комітету Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області від 07 грудня 2020 року № 922/02- 21. Відсутність реєстрації місця проживання [PERSON] не скасовує того факту, що вона реально проживала на момент смерті за вказаною адресою. Таке твердження узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.01.2019 у справі №484/747/17 (провадження №61-44149св18): «відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав у спірному будинку, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкодавець на час відкриття спадщини не проживав за певною адресою, якщо обставини, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом». Факт постійного та безперервного проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] підтверджується наступними документами: Листом Виконавчого комітету Покотилівської селищної ради народних депутатів Харківської області від 16.01.1979 року № 5 (в якому вказано, що [PERSON] належить 1/2частки будинку, в якому ж вона і прописана), а також Актом фактичного місця проживання 04.04.2016, затвердженого Головою Покотилівської селищної ради (в якому встановлено факт того, що [PERSON] до моменту своєї смерті дійсно мешкала разом зі своєю донькою [PERSON] ). Як вбачається з відповіді КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 01.07.2020 Вих. № 327, за архівними матеріалами реєстраційної справи, право приватної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в 1/2частці за гр. [PERSON] . Враховуючи викладене, вбачається, що [PERSON] була законною власницею 1/2 частки в праві спільної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та на момент смерті проживала у вказаному будинку з донькою наступною спадкоємицею за законом. Наведені дані дають всі підстави для визначення місця відкриття спадщини саме за адресою: [ADDRESS] , не дивлячись на відсутність документів, що безпосередньо містять в собі відомості про місце реєстрації [PERSON] . Спадкоємицею [PERSON] за законом є її донька - [PERSON] , це підтверджується Записом у книзі реєстрації актів про народження від 13.07.1932 (реєстраційний номер 3970) про народження « [PERSON] » (мова оригіналу), батьки якої « [PERSON] » та « [PERSON] » (мова оригіналу). Згодом, одружившись з [PERSON] , [PERSON] змінила прізвище і стала [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016385032 від 02.03.2016 року. У шлюбі [INFO] в них народилася дитина - [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00016384591 від 02.03.2016 року. Після смерті [PERSON] 13.06.1996 [INFO] , в шестимісячний строк з дня її смерті, до Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області звернулася дочка спадкодавиці - [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Вказане підтверджується листом Харківського обласного державного нотаріального округу Харківської області від 07.03.2019 року № 597/01-20 (який є в матеріалах спадкової справи). Інші заяви про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини не надходили. Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] також не видавалися. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963, чинній на момент смерті [PERSON] ), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. А відповідно до пункту 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Враховуючи наведені норми та факт подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини за своєю матір`ю - [PERSON] , можна дійти до висновку, що спадщина у вигляді 1/2 частки в праві спільної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] з моменту відкриття спадщини, а права на будинок не залежали від факту отримання спадкоємицею свідоцтва про право на спадщину. Щодо спадкування будинку [PERSON] після смерті [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , місце проживання її на момент смерті було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа Восьмої Харківської державної нотаріальної контори від 07.03.2019 № 1003/01-16 до Восьмої Харківської державної нотаріальної контори (нині П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора) з заявами про прийняття та/або про відмову від спадщини ніхто не звертався. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. Відповідно до Акта фактичного місця проживання від 04.10.2017р., затвердженого Головою Покотилівської селищної ради, вбачається, що [PERSON] до моменту своєї смерті фактично проживала разом зі своїм сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , вбачається, що батьками [PERSON] є « [PERSON] » (мова оригіналу) та [PERSON] . Отже, оскільки [PERSON] на момент смерті своєї матері - [PERSON] фактично проживав разом з нею є її законним спадкоємцем, то, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері підтверджується також тим, що на частину успадкованого майна, [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину. А саме 29 листопада 2011 року Восьмою Харківською державною нотаріальною контори на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. [PERSON] був єдиним спадкоємцем [PERSON] , у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права на спадщину у вигляді 1/2частки в праві спільної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] належали йому з моменту відкриття спадщини після смерті його матері - [PERSON] . За видачею свідоцтва про право на спадщину на 1/2частку в праві спільної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] Василенко [PERSON] не звертався, а тому право власності на нього так і не було зареєстровано. Однак, це не позбавляє останнього прав на вказане майно в силу частини 3 статті 1296 ЦК України, яка вказує, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а також жодним чином не зумовлює неможливість успадкувати це майно спадкоємцями [PERSON] . Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. До того ж, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 609/1231/19. Отже, оскільки [PERSON] прийняв спадщину у встановленому законом порядку на 1/2 частки в праві спільної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , то вона належала [PERSON] з моменту відкриття спадщини, в силу ст.ст. 1268, 1296, ЦК України незалежно від оформлення останнім такого права. Щодо спадкування [PERSON] після смерті [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.12.2015 серії [NUMBER] , з якого також вбачається, що на момент смерті спадкодавець проживав один в [ADDRESS] . У шлюбі [PERSON] на момент смерті не перебував, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу з [PERSON] . Тому єдиним спадкоємцем [PERSON] є його син - [PERSON] , вказане підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] . Як вже зазначалося вище, син [PERSON] - [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що мало наслідком заведення спадкової справи. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) і не здійснив його державної реєстрації. Вказані дані є підтвердженням факту того, що [PERSON] відповідно до ст.ст. 1269, 1268 у встановленому законом порядку прийняв спадщину, яка йому належить з моменту відкриття спадщини. А до складу спадщини входить, у тому числі, 1/2частки в праві спільної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , не дивлячись на те, що спадкодавець не звертався до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину та не реєстрував вказану нерухомість на своє ім`я. Однак, внаслідок вказаних фактичних обставин, враховуючи особливості правової долі вказаного будинку та неоформлення кожним наступним спадкоємцем прав на вказаний будинок, у [PERSON] наразі виникли труднощі з оформленням вказаних прав, що зумовило його звернення до суду із дійсним позовом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що і сталося у дійсній справі. Це узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у Постанові від 05.02.2021 по справі № 646/3668/19, в якій суд вказав, що «Вказаним обставинам, надано належну оцінку апеляційний судом, а також враховано, що предметом розгляду у цій справі (із урахуванням меж заявлених позовних вимог) є визнання незаконною та скасування постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов?язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, а не визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно у зв`язку із відмовою у вчиненні нотаріусом нотаріальної дії. Позивач не позбавлений можливості реалізувати своє право на звернення до суду із відповідним позовом про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом із залученням до участі у справі інших спадкоємців. Для оформлення [PERSON] права на спадковий будинок у встановленому законом порядку, необхідно встановлення фактів прийняття спадщини на 14 частки в праві спільної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, родинний зв`язок між [PERSON] та [PERSON] , а також дотримання порядку прийняття спадщини. Відповідно до викладеного вище, факт спорідненості [PERSON] та [PERSON] підтверджується наступними документами та обставинами. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що батьком [PERSON] є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьком [PERSON] є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 00016385031 від 02.03.2016, [PERSON] до шлюбу мала прізвище - [PERSON] . Згідно запису у книзі реєстрації актів про народження від 13.07.1932 (реєстраційний номер [NUMBER] ) про народження « [PERSON] » (мова оригіналу), вбачається, що батьками [PERSON] є « [PERSON] » та « [PERSON] » (мова оригіналу). З наведеного випливають наступні висновки. Власницею 1/2частки в праві спільної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . [INFO] Редько [PERSON] померла і, будучи єдиною спадкоємицею після смерті матері, [PERSON] у встановленому законом порядку звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважається такою, що прийняла спадщину у вигляді 1/2частки в праві спільної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , єдиним спадкоємцем був її син - [PERSON] , який на момент смерті матері проживав разом з нею, а тому вважається таким, що прийняв у встановленому законом порядку спадщину у вигляді 1/2частки в праві спільної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , єдиним його спадкоємцем за законом є його син - [PERSON] , який у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину у вигляді 1/2частки в праві спільної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Для отримання свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності на вказане майно, [PERSON] не вистачає правовстановлюючого документа про право власності його прабабки - [PERSON] на вказаний будинок, проте встановлення зазначених вище фактів судом є можливими для визнання права власності на 1/2 частки в праві спільної власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування та надання позивачу законної можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном відповідно до закону. [PERSON] померла [INFO] , а отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ЦК Української PCP 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК Української PCP спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі статтею 525 ЦК Української PCP часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 527 ЦК Української PCP визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. За змістом статей 548, 549 ЦК Української PCP для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1216 ЦК України: спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В частині спадкування [PERSON] , застосовується чинний ЦК України. Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1218 ЦК України: до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з ч. 1 статті 1269, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»: у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству. Згідно зі\~статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно\~ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved