Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

Представник позивачки звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.12.2018 року між [PERSON] та громадянином Литовської Республіки [PERSON] , запис про укладення шлюбу від 08.12.2018 року № 5750, виданий Відділом цивільної метрикації міста Вільнюс. В обґрунтування позову зазначив, що шлюбні відносини між сторонами на час звернення до суду припинені з причин відсутності взаєморозуміння у вирішенні сімейних питань, збереження шлюбу позивачка вважає неможливим. Зазначив також, що від шлюбу спільних дітей сторони не мають, проте відповідач заперечує звертатися до органів РАЦС. У зв`язку з зазначеним, просить розірвати шлюб між [PERSON] та громадянином Литовської Республіки [PERSON] . В судове засідання представник позивачки не з`явився, до суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач , будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, 11\~ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч.2 ст.\~247, ч.1 ст.\~280 ЦПК України\~вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони у справі [PERSON] , громадянка України, та [PERSON] , громадянин Литовської Республіки, перебувають у шлюбі, який було укладено 08.12.2018 року та зареєстровано Відділом цивільної метрикації міста Вільнюс, запис про укладення шлюбу від 08.12.2018 року № 5750. Приватноправові відносини, що склалися між сторонами є відносинами з іноземним елементом, а тому регулюються\~Законом України «Про міжнародне приватне право». Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі (частина 1статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Між Україною і Литовською Республікою укладений Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 20.11.1994 року № 3737/12. Відповідно до статті 27 Договору якщо на момент подання заяви про розірвання шлюбу один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони і один з них проживає на території однієї, а другий-на території іншої Договірної Сторони, то компетентні установи обох Договірних Сторін. При цьому вони застосовують законодавство своєї держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу\~щодо підстав недійсності шлюбу. Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином (ст. 60 закону). Згідно ст. 63 Закону, припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Тому, у разі якщо подружжя є громадянами однієї держави, їх спільним особистим законом вважається право такої держави. Якщо ж подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. З урахуванням викладеного, оскільки подружжя [PERSON] є громадянами різних держав і на час розгляду справи позивачка продовжує проживати на території України, то розірвання шлюбу сторін у цій справі має здійснюватись за законодавством України. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 СК України\~визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.ч. 3, 4\~ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до припинення шлюбних відносин, примушувати до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення (ст. 112 СК України). Згідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що причиною припинення шлюбних відносин подружжя є непорозуміння, відсутність дружніх стосунків між подружжям. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що відповідає дійсній її волі. Як зазначено у позові, і що не було спростовано відповідачем, сімейні стосунки між подружжям припинені, подружжя проживає окремо один від одного, спільне господарство ними не ведеться, примирення небажане та неможливе, на теперішній час шлюб має лише формальний характер, отже його збереження суперечитиме інтересам подружжя. За таких обставин суд вважає, що позовна заява обґрунтована та така, що відповідає вимогам закону та інтересам подружжя, а тому підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved