Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

Стислий виклад\~позиції позивача У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19.01.2017 р. між ним та відповідачем було укладено договір № 1-105-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток з можливістю відкриття кредитної лінії (надання овердрафту), за умовами якого було відкрито відповідачу кредитну лінію 15\~000, 00 грн, пільговий період 55 днів, зі сплатою 0, 01 % річних в пільговий період та 40% річних у випадку прострочення, термін погашення овердрафту до 19.01.2017р., заборгованості до 17.01.2020р. Водночас, своїх зобов`язань відповідач не виконала. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором від 19.01.2017р., яка виникала станом на 19.11.2021р. у розмірі 24\~713, 20 грн та судові витрати. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі На підставі ухвали Вовчанського районного суду Харківської області від 24.12.2021р. позов залишено без руху (а.с.46-48). За ухвалою цього ж суду від 04.01.2022 р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін (а.с.58-59). Згідно ухвали Машівського районного суду від 07.12.2022р. здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.72). \~ \~ \~ \~Позиції учасників судового провадження Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачу направлена копія позовної заяви з додатками позивачем з описом вкладення 17.12.2021р. (а.с.44) та ухвала про відкриття провадження у справі, але повернулася, оскільки вона не проживає за зареєстрованою адресою про що зроблена відмітка 19.01.2022р. (а.с.66), в установлений судом 15-денний строк відзив на позов не направила. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що 19.01.2017 р. між ПАТ «Мегабанк» (правонаступником якого є АТ «Мегабанк») та [PERSON] укладений договір № 1-105-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (надання овердрафту), за умовами якого (п.2.2.) розмір кредитної лінії становить 15\~000, 00 грн, пільговий період 55 днів, зі сплатою 0, 01 % річних в пільговий період та 40% річних у випадку прострочення, термін встановлення ліміту 19.01.2017р., кінцевий термін погашення заборгованості 17.01.2020р. (а.с.13-19, 21-25). Згідно графіку платежів, погашення здійснюється щомісячно однаковими платежами тіла кредиту та відсотків (а.с.20). Як видно з Тарифного пакету «Кредитна картка» підписаного відповідачем, вона зобов`язувалася сплатити комісію за користування коштами в сумі 10% від невнесеного обов`язкового мінімального платежу (п.4.4.), а за п.4.6. зобов`язалася сплатити штраф в розмірі 40% від суми встановлено ліміту у разі порушення строків більше ніж на 90 днів (а.с.22-23). З розрахунку заборгованості станом на 19.11.2021р. вбачається, що заборгованість за кредитом становить 14\~994, 60 грн, нараховані відсотки за період з 30.01.2018р. по 18.11.2021р. включно становлять 3\~299, 07 грн, штраф згідно п.4.4. Додатку № 1 419, 53 грн, штраф відповідно до п.4.6. цього Додатку 6\~000, 00 грн, а всього 24\~713, 20 грн (а.с.41). Мотиви суду За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно з ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В оцінці застосування наведених норм права Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, з огляду на те, що термін дії договору укладеного між сторонами закінчився 17.01.2020р., а тому з вказаної дати нарахування процентів на підставі договору є безпідставним, так як за період такого прострочення кредитор має право на стягнення грошової суми відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. За таких обставин, суд не погоджується з нарахуванням банком відсотків в розмірі 3\~299, 07 грн за період з 30.01.2018р. по 18.11.2021р., який проведено поза межами дії договору. З огляду на викладене, оскільки відповідач не надала відзиву та заперечень щодо позову, а позивач у наданих суду документах не навів щомісячного розрахунку процентів в період дії договору та після нього, і обмежився лише зазначенням загальної суми, а відтак суд вважає за необхідне провести перерахунок вказаної суми, наступним чином. Так, позивачем відсотки нараховані за 3 роки 9 місяців і 19 днів, тобто всього за 1386 днів, що вказує на те, що за кожен день було нараховано 2, 38 грн. Отже, оскільки з 18.01.2020р., тобто за 305 днів, відсотки розраховані безпідставно за межами строку дії договору, а відтак стягненню з відповідача підлягає лише 2\~573, 17 грн (3\~299, 07 - (305х2, 38)). Щодо доводів банку про стягнення з відповідачки штрафу на підставі п. 4.4. Тарифного пакету «Кредитна картка» в сумі 419, 53 грн суд зазначає таке. Як видно зі змісту тарифного пакета в п.4.4. передбачено відповідальність не у вигляді штрафу, а комісія за користування кредитними коштами (а.с.22). Водночас, як зазначив ВП ВС у п.29 своєї постанови від 13.07.2022р., справа № 363/1834/17, банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону № 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Отже, з огляду на те, що сторони передбачили в п.4.4. сплату комісії, тоді як банк нарахував відповідачці на підставі цього пункту штраф, що не передбачено умовами договору, у свою чергу, банк не може вимагати сплати послуги, яку позичальник не замовляв, а відтак в цій частині позову необхідно відмовити. Крім цього, за змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК\~України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до п.4.6. Додатку № 1сторони передбачили відповідальність у вигляді штрафу у разі порушення строків сплати обов`язкового мінімального платежу більше ніж на 90 днів, у вигляді 40% від суми встановленого ліміту. За матеріалами справи розмір ліміту становив 15\~000, 00 грн, а тому 40% від цієї суми буде складати 6\~000, 00 грн. За таких обставин, даючи оцінку зібраним у справі доказам, враховуючи те, що відповідач не виконала належним чином зобов`язання перед банком, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 1-105-170-К від 19.01.2017р. у загальному розмірі 23\~567, 77 грн, що включає: 14\~994, 60 грн заборгованість за кредитом; 2\~573, 17 грн відсотки; штраф відповідно до п.4.6. Додатку № 1 - 6\~000, 00 грн. \~ \~ \~ \~Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір у розмірі 2 164, 79 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial