Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з заявою про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] . В обґрунтування, заявниця посилається на те, що 31.07.1999 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , копія якого додається до заяви. В шлюбі в них народилося двоє дітей, син: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Молодший син [PERSON] є інвалідом першої групи з дитинства, має захворювання мікроцефалія, не сидить, не ходить, не бачить та не говорить, але має ідеальний слух. З боку [PERSON] постійно відчувається психологічний тиск, на її адресу - [PERSON] та на адресу малолітнього сина. Атмосфера агресії та напруженості завдає малолітній дитині безпосередньої шкоди його психологічному здоров`ю, враховуючи його фізичні особливості. Також, заявниця вказує, що Ужгородським міськрайонним судом неодноразово виносилися постанови про притягнення кривдника, а саме [PERSON] , до відповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП України за вчинення сімейного насилля щодо заявниці [PERSON] . На даний час заявниця, турбується за своє життя та життя своїх синів, тому вимушена переховуватися від чоловіка та всіляко уникати спілкування з ним. З посиланням на викладене, [PERSON] просить суд: видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , [INFO] і її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] : - заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися до постраждалих осіб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] на відстань не менше 10 метрів; - заборонити [PERSON] , [INFO] , спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. [PERSON] та її представник адвокат Бучак Д.М. в судове засідання надали спільну заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити. [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади. Представник Служби у справах дітей в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. За правилами розділу IV глави 13 ЦПК України розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлено, що 31.07.1999 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей, син: [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження [NUMBER] ). Встановлено, що молодший син [PERSON] є інвалідом першої групи з дитинства, має захворювання мікроцефалія. (виписка із медичної карки №11484). [PERSON] є його законним представником та доглядає за ним (копія посвідчення серії [NUMBER] вид.17.12.2020 р.). Заявниця [PERSON] разом з своїми синами проживає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про склад сім`ї долученої до матеріалів заяви. Встановлено, що [PERSON] також проживає за даною адресою. Однак, як встановлено в судовому засіданні, заявниця [PERSON] разом з її дітьми зазнає психологічного насильства з боку її чоловіка [PERSON] . Як стверджує [PERSON] , остання разом з своїми дітьми, бояться [PERSON] , оскільки його дії є непередбачуваними. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема: дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала дитина), особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону); домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону); кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону); обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону); особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону); психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону). Згідно п. 3, 6, 7, 8 ч.1, ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини мають батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з ч. ч. 2 - 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що Ужгородським міськрайонним судом неодноразово виносилися постанови про притягнення [PERSON] до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП України, зокрема: - 29.05.2019 р. виносилася постанова по справі № 308/3106/19 про притягнення до відповідальності кривдника [PERSON] по ч.1 ст.173-2 КУпАП України за вчинення сімейного насилля ; - 22.11.2019 р. виносилася постанова по справі № 308/10457/19 про притягнення до відповідальності кривдника [PERSON] по ч.1 ст.173-2 КУпАП України за вчинення сімейного насилля ; - 07.05.2019 р. виносилася постанова по справі № 308/4237/19 про притягнення до відповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП України за вчинення сімейного насилля; - 17.09.2019 р. виносилася постанова по справі № 308/9664/19 про притягнення до відповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП України за вчинення сімейного насилля; - 21.05.2020 р. виносилася постанова по справі № 308/1689/20 про притягнення до відповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП України за вчинення сімейного насилля; - 15.04.2021 р. виносилася постанова по справі № 308/4022/21 про притягнення до відповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП України за вчинення сімейного насилля; - 08.12.2022 р. виносилася постанова по справі № 308/15299/22 про притягнення до відповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП України за вчинення сімейного насилля; - 06.10.2022 р. виносилася постанова по справі № 308/8998/22 про притягнення до відповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП України за вчинення сімейного насилля; - 12.12.2022 р. виносилася постанова по справі № 308/16306/22 про притягнення до відповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП України за вчинення сімейного насилля; - 20.12.2022 р. виносилася постанова по справі № 308/14858/22 про притягнення до відповідальності по ч.1 ст.173-2 КУпАП України за вчинення сімейного насилля. Однак встановлено, що незважаючи на численні факти притягнення [PERSON] до відповідальності, останній належних висновків для себе не робить, а продовжує вчиняти домашнє насильство по відношенню до своєї дружини та їх малолітнього сина, про що свідчить дана позовна заява про видачу обмежувального припису. Відтак систематичні випадки насильницьких дій заінтересованої особи щодо заявника впродовж останніх декількох місяців, систематичне жорстоке поводження з заявником при дитині та сторонніх особах, приниження честі та гідності заявника, свідчать про те, що станом на сьогодні існує реальна загроза життю та здоров`ю заявника та загроза психічному здоров`ю дітей. Заявник постійно переживає за своє життя та здоров`я, а також дітей, а заінтересована особа систематично продовжує свої неправомірні дії, чим завдає заявнику та дітям постійних душевних страждань. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що життя і здоров`я заявниці, а також здоров`я дітей, зокрема, психічне, перебувають під постійною загрозою. З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності домашнього насильства, а саме у даному випадку психологічного насильства, що вчинив [PERSON] щодо своєї дружини [PERSON] та їх синів, оцінюючи при цьому вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, суд вважає, що з метою захисту прав та інтересів заявниці та дітей вимоги заявниці слід задовольнити, заборонивши [PERSON] , спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Що стосується вимоги заявниці щодо заборони [PERSON] , наближатися до неї та її малолітнього сина [PERSON] на відстань не менше десяти метрів, то суд вважає, що така задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні встановлено, що як заявниця [PERSON] , так і кривдник [PERSON] , проживають в одному будинку, що за адресою [ADDRESS] , (встановлено, що в даному будинку міститься одна кухня, одна ванна, одна вбиральня), а тому на думку суду, таке обмеження щодо [PERSON] є фізично неможливим. Поряд з цим, при вирішення питання на який саме період слід видати обмежувальний припис, суд вважає, що період тривалістю в три місяці буде достатнім для врегулювання конфліктної ситуації та зняття між сторонами напруги, що в подальшому не позбавляє заявницю, у разі необхідності, звернутися до суду із заявою про продовження встановлених обмежень. За таких обставин, подана [PERSON] заява підлягає до часткового задоволення. Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed