Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Рівненського міського суду від 18 січня 2022 року. Згідно договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2019 року набула право власності на квартиру [ADDRESS] . Квартира була придбана за її особисті кошти та є її приватною власністю, про що [PERSON] було підписано відповідну заяву, посвідчену 24 жовтня 2019 року приватним нотаріусом. Відповідач зареєстрований у належній їй квартирі, однак більше року в ній не проживає. Точне місце фактичного проживання відповідача невідоме. Свої особисті речі відповідач вивіз з квартири у невідомому напрямку. Вона одноосібно несе витрати на оплату комінальних послуг та утримання житлового приміщення. [PERSON] втратив статус члена сім`ї власника житлового примізення та відсутній в ньому без поважних причин більше як один рік. Ухвалою від 15 липня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви позивач усунулаа. Ухвалою від 8 серпня 2022 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. У поданій до суду заяві від 9 січня 2023 року позивач просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти зачоного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу, що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 жовтня 2019 року, посвідченим 24 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Червук О.В., та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 186121064 від 24 жовтня 2019 року. Позивач з 20 липня 2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 січня 2022 року у справі № 569/20757/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, позивачу відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] 24 жовтня 2019 року відповідач подав приватному нотаріусу Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Червук О.В. заяву (зареєстрована в реєстрі за № 667) про надання згоди на купівлю його дружиною [PERSON] квартири [ADDRESS] , якою ствердив, що квартира купується його дружиною за власні особисті кошти та вважатиметься її особистою приватною власністю. Відповідач зареєстрований у спірній квартирі з 22 лютого 2021 року, про що свідчить довідка про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 23935 від 27 червня 2022 року, видана Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради. Відповідач у належній позивачу квартирі не проживає більше року, що встановлено з акту, складеного мешканцями квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] від 8 липня 2022 року. Доказів поважності причин відсутності відповідача в помешканні за місцем реєстрації понад один рік чи наявності домовленості між ним та власником житла матеріали справи не містять. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним. За змістом ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 та ч.1 ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За положеннями Цивільного кодексу України власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, з моменту розірвання шлюбу не є членом сім`ї позивача, оскільки не проживає разом з позивачем та не веде з нею спільного господарства, між сторонами відсутні будь-які договірні відносини щодо користування житлом, реєстрація відповідача у квартирі створює перешкоди позивачу в користуванні майном, наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування належною позивачу квартирою, а тому позов належить задовольнити. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 992,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved