Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

03 травня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. В обґрунтування позову зазначено, що 27.01.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Київським районним у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.06.2021 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач проживає окремо в [ADDRESS] . [PERSON] чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною та в її вихованні. Перешкоди проявляються в тому, що більше року [PERSON] постійно телефонував до відповідачки з метою домовитися про час, коли він може спілкуватися із дитиною, але йому не дозволяли. Жодних причин і мотивів відмови [PERSON] не повідомляла. Позивач декілька разів приходив за адресою проживання відповідачки з метою побачитися та поспілкуватися із сином, однак жодного разу відповідачка не відчинила двері, будучи при цьому вдома. Таким чином, [PERSON] прохав суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] ; визначити такі способи участі [PERSON] в спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , а саме: систематичні побачення із сином щотижня в понеділок та середу в період часу з 16 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., кожну першу та третю п`ятницю з 16 год. 00 хв. по неділю о 16 год. 00 хв. (з ночівлею з п`ятниці на суботу та із суботи на неділю в батька), кожні святкові дні та в день народження сина в період часу з 12 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., двадцять один день влітку для сумісного відпочинку, спільний відпочинок батька із сином щорічно по сім днів поспіль у період шкільних зимових канікул, по три дні весняних та осінніх канікул без присутності матері [PERSON] , по місцю проживання батька або в місцях проведення відпочинку та дозвілля з правом батька забирати дитину в ці дні з місць її перебування або навчання. Ухвалою суду від 10 травня 2022 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.33-34). Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті (а.с.125-126). Ухвалою суду від 25 січня 2023 року постановлено ухвалити заочне рішення. Позивач [PERSON] , будучи повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від представника позивача - адвоката Тимошенка Д.В. надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області Даценко Г.В., будучи повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. В судовому засіданні 23.11.2022 року [PERSON] позов не підтримала та зазначила, що надати висновок щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не має можливості, оскільки неможливо встановити місцезнаходження дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що [PERSON] є гарним батьком, добре ставиться до сина і дитина тягнеться до батька. [PERSON] переймається з того приводу, що не може приділяти достатньо уваги синові, піклуватися про нього. Зв`язку з відповідачкою не має та де вона зараз перебуває [PERSON] невідомо. При дитині [PERSON] поводиться добре, щоб дитина не думала, що між батьками є конфлікт. Одного разу [PERSON] разом з [PERSON] їздили в село до [PERSON] , щоб побачитися із сином. Це було до введення воєнного стану в Україні. Під час розмови [PERSON] з [PERSON] , [PERSON] чув, що дитину налаштовують проти батька. При зустрічі [PERSON] постійно переманювала увагу дитини з батька на інші речі. Було видно, що дитина скучила за батьком. На той момент [PERSON] віддала дитину батькові на дві доби. Дитина перебувала з батьком в м. Полтава без присутності [PERSON] . Після цієї зустрічі відповідачка більше дитину не віддавала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він та [PERSON] є близькими друзями та колишніми одногрупниками, проводили час разом, ходили на різні заходи. [PERSON] брав участь у пологах, оскільки дитина була дуже бажаною для нього. [PERSON] не дає змоги [PERSON] бачитися з дитиною. Декілька разів у присутності [PERSON] [PERSON] телефонував до відповідачки, однак вона не відповідала на дзвінки. [PERSON] разом з [PERSON] не їздив та не брав участі в пошуках [PERSON] . Зі слів [PERSON] [PERSON] відомо, що [PERSON] їздив зі знайомими в пошуках [PERSON] , її знайшли з іншим чоловіком, [PERSON] побили. Після цього випадку стан [PERSON] був депресивний та він ходив до психолога. Коли новий чоловік [PERSON] вигнав її, [PERSON] знімав та оплачував для неї з дитиною квартиру в м. Полтава. [PERSON] пожила в м. Полтава протягом одного місяця та зникла. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, 27 січня 2017 року в Київському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 13 (а.с.11). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 червня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.20-23). Судовим наказом Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 червня 2021 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 травня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.18-19). З 18 серпня 2020 року [PERSON] працює на посаді фізичного терапевта ТОВ «Медконтинент» (а.с.16). З характеристики з місця роботи № 04/04-22 від 08.04.2022 року (а.с.15) вбачається, що [PERSON] зарекомендував себе як відповідальний і сумлінний працівник. Він вміє якісно організувати робочий процес, професійно ставиться до виконання своєї роботи. Він має такі важливі риси як пунктуальність, організованість та можливість тримати від контролем велику кількість різних питань, що стосуються його діяльності. Завдання керівництва та поставлені цілі виконує якісно, в установлений строк, користується повагою і авторитетом керівництва. Рішенням виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області від 08.07.2021 року № 279 затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.54-56). Згідно цього висновку, батьку [PERSON] рекомендовано брати участь у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , кожні вихідні місяці з 08 год. 00 хв. суботи до 15 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька без присутності матері за умови: дотримання режиму харчування, відпочинку, правил безпеки, встановлених для дітей даного віку; задовільного стану здоров`я дитини; попередження за добу матір про можливість спілкування з дитиною та повідомлення про місцезнаходження дитини; вчасного повернення дитини матері не пізніше 15 год. 00 хв. у неділю. Матері [PERSON] рекомендовано поважати батьківські права [PERSON] , не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною. У судовому засіданні 02.06.2022 року представник позивача - адвокат Тимошенко Д.В. заперечував проти даного висновку органу опіки та піклування, оскільки на даний момент цей висновок не є актуальним до даної цивільної справи та поданий не в зв`язку зі зверненням до суду з даною позовною заявою. Адвокат Тимошенко Д.В. прохав, щоб орган опіки та піклування надав новий, актуальний висновок на підставі даної цивільної справи. Ухвалою суду від 02 червня 2022 року зобов`язано орган опіки та піклування Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області надати Кобеляцькому районному суду Полтавської області висновок щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З листа від 05.07.2022 року № 02-26/1069 (а.с.75) вбачається, що надання висновку щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , є неможливим, у зв`язку з тим, що місце знаходження [PERSON] не відомо. За відповідними номерами телефонів [PERSON] не відповідає та за попереднім місцем проживання [ADDRESS] та [ADDRESS] не проживає. До органу опіки та піклування Кобеляцької міської ради заяви від [PERSON] щодо виїзду малолітнього [PERSON] за межі України не надходило. Крім того, в судовому засіданні 19.10.2022 року представник третьої особи [PERSON] зазначила, що місцезнаходження матері [PERSON] та дитини [PERSON] , [INFO] , невідоме, а тому надати новий висновок неможливо. З довідок Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області від 29.06.2022 року № 11 та № 99 (а.с.76-77) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] . Знята з реєстрації за даною адресою 06.12.2021 року. За адресою: [ADDRESS] [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] , не проживають. Адвокат Тимошенко Д.В. подав клопотання про визнання висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області від 08.07.2021 року № 279, щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , неналежним, недостовірним, недостатнім, недопустимим доказом та прохав виключити його з числа доказів у даній цивільній справі. Положеннями ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 496/4271/16-а) зазначено, що висновок та оскаржене рішення органу опіки та піклування є дорадчими документами та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини, оскільки такі висновок та рішення не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в процесі якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, у тому числі і оспорюваних висновку та рішення органу опіки та піклування, які не мають наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Враховуючи викладене, суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , затверджений виконавчим комітетом Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області від 08.07.2021 року № 279. Суд звертає увагу на те, що висновок органу опіки та піклування є рекомендаційним і суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. У даному випадку наданий суду висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим, не усуває спору між сторонами з урахуванням визначених позивачем позовних вимог. Зі змісту висновку вбачається, що останній не містить будь-якого обґрунтування та мотивування прийнятого рішення щодо участі позивача певним шляхом у вихованні та спілкуванні із дитиною, запропонований органом опіки та піклування варіант не сприятиме задоволенню інтересів, потреб малолітньої дитини, не забезпечує і прав сторін. З урахуванням показань свідків, які зазначили, що відповідачка перешкоджала спілкуванню позивача із малолітнім сином, суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , затверджений виконавчим комітетом Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області від 08.07.2021 року № 279 в частині того, що [PERSON] рекомендовано брати участь у вихованні дитини, однак способи участі у вихованні малолітнього сина слід встановити згідно позовних вимог позивача та з урахуванням зазначених вище доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Пунктом 3 статті 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27.09.1991 року, передбачено обов`язок держав-учасників поважати право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За змістом статей 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, передбачено що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За положеннями статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У частині першій статті 158 СК України зазначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Статтею 159 СК України визначено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Судом встановлено, що між сторонами існують відкриті неприязні стосунки. Через зазначені обставини в сторін також існує спір стосовно побачень позивача з його малолітнім сином, який проживає разом з матір`ю [PERSON] . На теперішній час позивач фактично позбавлений можливості спілкуватися із сином, що призводить до того, що формування відношення дитини до батька відбувається лише за впливом матері, що не сприяє гармонійному розвитку особистості дитини. Право батька [PERSON] на спілкування з малолітнім сином є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Позивач активно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із сином. Обставин, які б свідчили про аморальну або неналежну поведінку батька по відношенню до дитини, що може зашкодити розвиткові дитини, судом не встановлено. Таким чином, жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено, відповідачкою не доведено, та матеріали справи таких доказів не містять. При цьому, суд звертає увагу, що обмеження спілкування малолітнього сина з позивачем є порушенням і прав дитини. Способи участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина та спілкування із ним, визначені позивачем в позовній заяві, належним чином відповідають як інтересам дитини, так і інтересам батьків, оскільки налагодження стосунків між батьком та сином відповідає інтересам дитини, яка протягом останніх років позбавлена можливості спілкування з батьком. За наведених обставин, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає за можливе визначити способи участі у вихованні дитини, запропоновані позивачем. Крім того, суд роз`яснює, що в разі зміни обставин, пов`язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, сторони не позбавлені можливості згідно з вимогами ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно ст. 159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу участі у вихованні дитини. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають витрати понесені на оплату судового збору в розмрі 992,40 гривень.

Outcome: approved