Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу укладеного 27.11.2012 року з [PERSON] , який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції в Черкаській області, про що було видано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] , з тих підтстав, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного. В шлюбі виховують дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . На момент звернення до суду з [PERSON] не спілкується, зв`язок не підтримує. Надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані обставини продовжуються доволі довго, а спроби примирення в минулому не принесли жодних результатів, лише погіршили стан відносин з чоловіком. В справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. До суду сторони не з`явилися, повідомлені належним чином. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] без повідомлення причин, заяв (клопотань) на адресу суду не надходило. Суд, за відсутності підстав до відкладення, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, розглянув позов в межах заявлених позовних вимог, та врахувавши думку позивача, що викладена письмово, вивчивши наявні докази у справі, приходить до такого. В статті 1 Сімейного кодексу України передбачено, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За нормами статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до статтей 111, 112 СК України розривається. 27 листопада 2012 року, за даними Свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , [PERSON] , відповідач по справі, та [PERSON] , позивач по справі, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції у Черкаській області, зареєстрували шлюб, актовий запис № 126. В подружжя народилися діти: [INFO] син [PERSON] , [INFO] дочка [PERSON] , [INFO] син [PERSON] , [INFO] син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвами про народження. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про припинення шлюбних правовідносин. За нормами статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Шлюбні (подружні) стосунки між [PERSON] та [PERSON] припинені. Подружжя проживає окремо. Спільного господарства не ведуть. За нормами пункту 10 постанови ПВС України від 21.12.2007 № 11 "Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", охорона сім`ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечите інтересам одного з них чи інтересам дітей. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, та вважає, що вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до статті 111 СК України не виправить стан шлюбних відносин сторін, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, тому просить суд такі заходи не застосовувати через їх недоцільність. Судом встановлено, що на теперішній час родина фактично розпалась, шлюб існує формально, подружні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть сумісного господарства, не підтримують подружні відносини, не приймають ніяких спроб до примирення, подальше сумісне життя і збереження сімї стало неможливим. Сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо. Згідно частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права, ні чоловіка, ні дружини, та приймає до уваги, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Виходячи із тих обставин, що шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків, суд вбачає відсутньою морально-правову основу шлюбу, і приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, відповідно до частини 3 статті 115 СК України, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, добровільність шлюбу, та те, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам дружини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved