Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

20 грудня 2022 року було винесено рішення, яким було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним майном чоловіка та жінки, які проживали без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним майном подружжя і його поділ. Судом не вирішувалось питання про розподіл судових витрат, оскільки представник позивача подав до суду заяву з проханням вирішити дане питання після ухвалення рішення по суті позовних вимог в порядку ч. 1 ст. 246 ЦПК України. 28 грудня 2022 року представник позивача подав до суду лист з доказами сплати позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 16507,40 грн. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Згідно зі ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Згідно з ч. 1 ст. 141, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З детального опису (наданих послуг) виконаних робіт встановлено, що позивач понесла витрати у розмірі 16507,40 грн., з яких: оплата судового збору 3807,40 грн.; попередня оплата правничої допомоги 5000 грн.; оплата правничої допомоги (включаючи участь адвоката у одному судовому засіданні 1000 грн.) 5000 грн.; витрати на проведення оцінки майна 2700 грн. Під час вирішення питання про стягнення сплаченого судового збору судом встановлено, що позивач при зверненні до суду повинна була сплатити 4127,20 грн. (992,40 грн. за позовні вимоги про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, 992,40 грн. за позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину будинку, 1150 грн. за позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину квартири, та 992,40 грн. за позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки компенсації за належну їй частку автомобіля), однак сплатила 3807,40 грн. Таким чином недоплата судового збору становить 319,80 грн. Враховуючи, що у задоволені позовної вимоги про визнання за позивачкою права власності на Ѕ частину будинку було відмовлено, з відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3134,80 грн., а саме: на користь позивачки - 2815 грн. та на користь держави - 319,80 грн. Щодо розподілу витрат на правничу допомогу, при визначенні суми, суд виходить із того, що витрати на адвоката загалом складають 10000 грн. Позивач порушувала перед відповідачем чотири позовні вимоги, три з яких було задоволено, у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 7500 грн. Крім цього, щодо витрат на проведення оцінки майна, загальна вартість яких становить 2700 грн., з урахуванням того, що судом відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання права власності на 1/2 частину будинку, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1800 грн. за проведення оцінки майна. На підставі наведеного та

Outcome: approved