Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

Позивач звернулася до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2022 року у кримінальній справі №548/368/22, провадження №1-кп/548/102/22 відповідач - [PERSON] визнаний винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відносно позивача [PERSON] . Позивач вважає, що внаслідок вчиненого відносно неї кримінального правопорушення їй завдано моральну шкоду в розмірі 30\~000, 00 грн., яку вона просить суд стягнути з відповідача. Процесуальні дії у справі. Ухвалою\~ судді\~ Хорольського районного суду\~ Полтавської\~ області\~ \~ від\~ 06.12.2022 \~ року відкрито провадження по справі\~ за правилами\~спрощеного\~позовного\~провадження з\~викликом\~сторін та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від\~27.12.2022 року відкладено судове засідання. У судове засідання представник позивача [PERSON] \~ адвокат\~Чубенко Ж.А.\~не з`явилася,\~подала заяву\~про розгляд\~справи за\~їх з\~позивачем відсутності\~та просила\~задоволити позов\~і не заперечувала проти заочного розгляду цієї справи. Відповідач\~[PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був\~ повідомлений\~ відповідно до ч. 11 \~ст.128 ЦПК України\~про дату, час і місце розгляду справи, відзиву не подав, а тому на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді цієї справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, з`ясувавши позицію представника позивача, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 19 квітня 2022 року у кримінальній справі №548/368/22 за кримінальним провадженням №12022175590000029 відповідача - [PERSON] визнанано винним у скоєнні відносно потерпілої, позивача по справі - [PERSON] кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Вироком встановлено, що \~ \~ \~ \~ [PERSON] 04.02.2022 року близько 17:00 год. знаходився в стані алкогольного сп`яніння та перебував в будинку за місцем свого проживання в [ADDRESS] , де в ході конфлікту із співмешканкою [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у нього виник умисел на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, [PERSON] взяв сокиру, підійшов до [PERSON] та наніс не менше 4 ударів по голові останньої, від вказаних ударів вона впала на підлогу. Після цього, коли [PERSON] піднялася із підлоги, [PERSON] штовхнув її та вона вдарилася об вугол дверей та знову впала на підлогу. В подальшому [PERSON] , нахилившись над останньою, наніс їй декілька ударів ногами та руками в тулуб та в область голови, а [PERSON] в свою чергу закривалася своїми руками. Внаслідок умисних протиправних дій [PERSON] наніс потерпілій [PERSON] не менше 13-ти ударів, з них по голові - не менше 6-ти, по лівій руці не менше 4-х, по правій руці не менше 1-го, по тілу - не менше 2-х ударів в результаті яких вона отримала тілесні ушкодження у вигляді рублених ран голови, а саме: в лівій тім`яно-скроневій ділянці голови, в лівій тім`яній ділянці голови, в область лобу справа над правою бровою, в лівій тім`яно-потиличній ділянці голови зліва, струсу головного мозку, синця навколо правого ока, забою м`яких тканин голови в правій скроневій ділянці, синців: по зовнішній поверхні лівого плеча в верхній третині, по зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, по задній поверхні лівого плеча в нижній третині синець, по зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, по зовнішній поверхні лівої молочної залози синець, по боковій поверхні грудної клітки зліва синець, по зовнішній поверхні правого плеча в верхній третині синець, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 42 від 16.02.2022 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно листа КНП «Хорольської міської\~лікарні» Хорольської\~міської ради\~Лубенського району\~Полтавської області\~№01-02/494 від 27.10.2022 року та виписного епікризу з історії хвороби №499 від 09.02.2022 року через спричинені відповідачем ушкодження позивач у період з 04 лютого 2022 року по 09 лютого 2022 року включно знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Хорольська міської лікарні» з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма; струс мозку; забійні рани голови; проводилось медикаментозне лікування та хірургічна обробка рани шкіри та підшкірної клітковини без висічення. У даному кримінальному провадженні позивача - [PERSON] визнано потерпілою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4\~ст.82 ЦПК України). Відповідно до\~ст.128 КПК України\~особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту вироку вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] цивільного позову не заявлено. Згідно ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Згідно ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Із аналізу вищевказаних норм закону слідує, що лише обвинувальним вироком суду може бути доведена вина особи у вчиненні кримінального правопорушення, тому вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 140 ч.1 КК України доведена вищевказаним вироком. Згідно абз.2 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №6 від 31.03.1995 року слідує, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, суд з`ясовує при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З аналізу вищевказаного слідує, що для задоволення\~позову про\~відшкодування моральної шкоди обов`язковими умовами є вина заподіювача в заподіянні шкоди та встановлення судом причинного зв`язку між діяннями винної особи та суспільно небезпечними наслідками. Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно частини другої вказаної статті моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до частини першої 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно пункту 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~ під моральною шкодою суд визнає втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Аналізуючи вищевказані норми закону, суд приходить до висновку про наявність вини відповідача в нанесенні тілсних ушкоджень позивачу, що призвело до завдання позивачу фізичного болю, душевних страждань та нервово-психологічного стресу, які [PERSON] переживала у зв`язку із ганебним відносно неї ставленням зі сторони відповідача, необхідністю проходження болісного курсу лікування, що негативно відбились на її настрої та відношенню до життя, постійними думками про можливість повторного насилля, приниження честі та репутації в очах оточуючих, що додало їй додаткових моральних страждань, та вважає доведеним позивачем спричинення потерпілій моральної шкоди, що завдана їй вищевказаними протиправними діями відповідача. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує вимоги розумності і справедливості. Враховуючи \~глибину фізичних та душевних страждань позивача, \~характер та тривалість немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (справи «Харук та інші проти України», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Новоселецький проти України») та з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за доцільне та можливе позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди задоволити частково, а саме у часткове відшкодування завданої моральної шкоди слід стягнути із відповідача на користь позивача кошти в сумі 15 000,00 грн. За приписами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі\~ст.141\~ЦПК України суд\~вважає за\~необхідне стягнути\~з відповідача\~в дохід\~держави судові\~витрати у\~справі-судовий збір в розмірі 496, 20 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial