Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] третя особа Томашпільський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розірвання шлюбу і виключення запису про особу, як батька із актового запису про народження дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02 листопада 2018 року вона уклала шлюб із відповідачем [PERSON] зареєстрований Вінницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) актовий запис № 3001, про що було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу відповідач заявив вимогу про реєстрацію місця проживання за адресою проживання батьків позивачки на що отримав відмову в зв`язку з чим шлюбні відносини між позивачко та [PERSON] були припинені. Дітей від шлюбу у подружжя не має. Позивачка намагалася офіційно розірвати шлюб, однак відповідач [PERSON] відмовляється та на телефонні дзвінки не відповідає. Позивач також вказує, що з листопада 2020 року вона фактично проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] . Від спільного проживання у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] . Під час реєстрації дитини в Томашпільському районному відділі Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції батьком дитини було записано [PERSON] з яким позивачка фактично не проживала. Відповідач [PERSON] визнає себе батьком дитини, однак при зверненні до Томашпільського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції йому було відмовлено в зв`язку з чим позивачка змушена звернутися з даною заявою до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2022 року справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25 жовтня 2022 року. Представник позивача [PERSON] - адвокат Щетніцький В.С. в судове засідання не з`явився надав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та його представника позовну заяву підтримує та просить задовольнити. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися по не відомим суду причинам про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом оголошення на сайті суду. Від представника третьої особи Томашпільського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про розгляд справи у відсутності їхнього представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. В зв`язку з чим суд ухвалив провести по даній справі заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 02 листопада 2015 року позивачка укла шлюб із відповідачем [PERSON] , зареєстрований Вінницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) актовий запис № 3001, про що було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13). Від шлюбу у подружжя дітей не має. Сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов пророзірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується навільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого дана позовна вимога підлягає задоволенню. Із копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 22 квітня 2022 року, яка народилася [INFO] встановлено, що у свідоцтві її батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). З оригіналу довідки виданої від 15 квітня 2022 року № 32 Полонянською міською територіальною громадою [PERSON] встановлено, що вона із відповідачем [PERSON] проживає в громадському шлюбі з листопада 2020 року в орендованому будинку в [ADDRESS] . (а.с. 10). Як вбачається із оригіналу заяви відповідача [PERSON] адресованої начальнику Томашпільського районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідач просить визнати його батьком дитини [PERSON] [INFO] .(а.с.11). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, представивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Як роз`яснено у п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п. 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку та вважає справедливим та обґрунтованим позовні вимоги позивача задовольнити частково, розірвати шлюб укладений позивачем з відповідачем [PERSON] так як дана вимога є обгрунтованою та доведеною матеріалами справи в іншій частині позовних вимог про виключення запису про особу, як батька із актового запису про народження дитини відмовити у зв`язку з її недоведеністю позивачем. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на корить позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн, сплаченого [PERSON] , при поданні позову.

Outcome: partial