Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до\~суду з\~позовом і\~вимоги обгрунтовує\~тим,\~що 27.09.2019\~року приватним\~нотаріусом Харківського\~міського нотаріального\~округу Харківської\~області Остапенко\~Євгеном Михайловичем\~вчинено виконавчий\~напис №8565\~про стягнення\~з позивачальника\~на користь\~відповідача боргу\~у сумі\~10132,52грн.\~на підставі\~кредитного договору\~№1694/4615LER11\~від 15.10.2012\~року,\~укладеного позивачем\~з ПАТ\~«Платинум Банк». Вважає,\~що виконавчий\~напис №8565\~від 27.09.2019\~року вчинений\~приватним нотаріусом\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Харківської області\~Остапенко Євгеном\~Михайловичем з\~порушенням ЦК\~України,\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~а тому\~є таким\~що не\~підлягає виконанню. Відповідно до\~ст.88\~ЗУ «Про\~нотаріат»,\~нотаріус вчиняє\~виконавчий напис,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем\~та за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~їі вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років.\~Відповідно до\~п.3\~глави 16\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженого Наказом\~міністерства юстиції\~України 22.02.2012\~року 296/5,\~нотаріус вчиняє\~виконавчі написи\~за умови: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пп. 3.2. глави 16 розділу II Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року №1. Вчинення виконавчого напису за договором позики, згідно пп.6.3. глави 16 роздіу Порядку, здійснюється з урахуванням вимог ст.1050 ЦК України. Відповідно до п.2.6. кредитного договору, платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежу який є додатком №1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною. Як вбачається з графіку платежів він щомісячно на погашення кредиту та інших платежів в строк з 24 по 29 числа кожного місяця мав вносити кошти у сумі не менше 442,00грн., останній платіж мав бути внесений ним 02.05.2015 року. З цього випливає, що отримані у жовтні 2012 року кошти від ПАТ «Платинум Банк» позичальник, мав повертати банку щомісяця частинами. У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата ВС зазначила: якщо крединий договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч.5 ст.261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вище викладене свідчить про те, що вимоги відповідача за договором від 15.10.2012 року не являються безспірними, оскільки на день вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису строк позовної давності за платежами строк виконання яких настав до 02.06.2018 року сплинув. В той час коли нотаріусом було стягнуто заборгованість строк повернення якої знаходиться поза межами строку позовної давності: 3551,50грн. за тілом кредиту та 6581,02грн. зі сплати процентів та інших платежів. При цьому слід зауважити, що у виконавчому написі нотаріус зазначає, що стягнення заборгованості здійснюється за період з 24.11.2015 року по 18.09.2019 року, тобто за 1394 дні, а саме три роки десять місяців та чотирнадцять днів. Отже, виконавчий напис, що оспорюється вчинено щодо заборгованості право вимоги щодо якої виникло більше ніж три роки тому, у зв`язку з чим вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Просить суд ухвалити рішення яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8565 від 27.09.2019 року вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення [PERSON] заборгованість в сумі 10132,52грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», та скасувати постанову виконавчого впровадження №68484810 від 03.02.2022 року. Відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» надсилалася копія позовної заяви. Відповідач надав заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія управління активами» надав клопотання про врегулювання спору за участю судді. Справа розглядається в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Позивач [PERSON] надав письмову заяву до суду про відмову у врегулюванні спору за участю судді. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з таких підстав. Суд установив, що 27 вересня 2019 року приватним нотаріусом\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євгеном\~Михайловичем вчинено\~виконавчий напис\~№8565 про стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 10132грн.52коп., на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова компанія управління активами». 03.02.2022 року головним державним\~виконавцем Ковпаківського\~відділу державної\~виконавчої служби\~у місті\~Суми Північно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Суми)\~Москаленко Міденою\~Володимирівною у\~виконавчому провадженні\~№68484810 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого напису №8565, виданого приватним нотаріусом\~Остапенко Є.М.\~18.09.2019\~року про стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ ««Фінансова компанія управління активами» у сумі 10132грн.52коп. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення їі вимоги МИНУЛО не більше ТРЬОХ РОКІВ. Відповідно до п.3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України 22.02.2012 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пп.3.2. глави 16 розділу II Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнене заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1. Вчинення виконавчого напису за договором позики, згідно пп.6.3. глави 16 роздіу Порядку, здійснюється з урахуванням вимог ст.1050 ЦК України. Відповідно до п.2.6. кредитного договору, платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежу який є додатком № 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною. Як вбачається з графіку платежів позивач щомісячно на погашення кредиту та інших платежів в строк з 24 по 29 числа кожного місяця мав вносити кошти у сумі не менше 442,00грн., останній платіж мав бути внесений позивачем 02.05.2015 року. З цього випливає, що отримані у жовтні 2012 року кошти від ПАТ «Платинум Банк» позичальник, мав повертати банку щомісяця частинами. У постанові від 28 березня 2018 року Велика Палата ВС зазначила: якщо крединий договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вищевикладене свідчить про те, що вимоги відповідача за договором від 15.10.2012 не являються безспірними, оскільки на день вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису строк позовної давності за платежами строк виконання яких настав до 02.06.2018 року, сплинув. В той час коли нотаріусом було стягнуто заборгованість строк повернення якої знаходиться поза межами строку позовної давності: 3551,50грн. за тілом кредиту та 6581,02грн. зі сплати процентів та інших платежів. У виконавчому написі нотаріус зазначає, що стягнення заборгованості здійснюється за період з 24.11.2015 року по 18.09.2019 року, тобто за 1394 дні, а саме три роки десять місяців та чотирнадцять днів. Отже, виконавчий напис, що оспорюється, вчинено щодо заборгованості право вимоги щодо якої виникло більше ніж три роки тому, у зв`язку з чим вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Крім того, при вчиненні виконавчого напису, що оспорюється нотаріус не врахував Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, відповідно до якої з Переліку виключено розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». З огляду на вказане судове рішення стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів станом на 30.01.2020 року можливе виключно за нотаріально посвідченими угодами. Проте, між сторонами не укладався будь-який правочин, що нотаріально посвідчувався, яким визначено грошове зобов`язання позивача перед відповідачем. Отже, нотаріус протиправно вчинив виконавчий напис на документі, який не передбачений Переліком, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню у примусовому порядку. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , і вважає необхідним визнати виконавчий напис №8565\~від 27.09.2019\~року,\~вчинений приватним\~нотаріусом Харківського\~міського нотаріального\~округу Харківської\~області Остапенко\~Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 10132,52грн., таким, що не підлягає виконанню. За клопотанням\~позивача ухвалою\~суду від\~22.11.2022\~року позивача\~ [PERSON] \~звільнено від\~сплати судового\~збору. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, сума судового збору в розмірі 992грн.40коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. \~

Outcome: approved