Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Мазур Олена Сергіївна звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що з 2005 року позивач [PERSON] знаходилась в стосунках як чоловік та жінка з [PERSON] . Від вказаних стосунків сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 10.11.2007 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Ленінським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №884. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2014 шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. Після розірвання шлюбу відповідач перестав утримувати дитину, брати участь у її вихованні, піклуватися про неї. Відповідач став зловживати наркотичними засобами та неадекватно себе поводити. У зв`язку з цим його спілкування з дитиною стало неможливим. У дитини пропало бажання спілкуватися з батьком через конфлікти, що виникали з підстав зловживання відповідачем наркотичних засобів. 10.09.2019 року відповідач [PERSON] виїхав до Польщі, де ймовірно мешкає по сьогоднішній день. Зв`язок з ним відсутній. З 2019 року жодної ініціативи спілкуватися з сином відповідач не проявив. Отже, він свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Навіть з початком військової агресії Російської Федерації відповідач жодного разу не поцікавився питанням безпеки дитини, не пропонував допомоги з евакуацією сина у Польщу. 29.10.2019 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з 24.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відкрито виконавче провадження № 60810790 з примусового виконання вказаного виконавчого документа. У відповідності до розрахунку заборгованості від 30.08.2022 за вказаним виконавчим провадженням розмір заборгованості із сплати аліментів станом на 01.09.2022 складає 110691,05 гривень. Отже, в утриманні дитини відповідач участі після розірвання шлюбу не брав, має заборгованість по аліментам. У відповідності до довідки від 05.03.2020 ОСББ «Житловий комплекс «Бородіно-Сіті», [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] . Батько [PERSON] за вказаною адресою фактично не проживає, до сина не приходить. Згідно до довідки Спортивного клубу «Тонус» (ФОП [PERSON] ) від 12.08.2022, [PERSON] займається в Спортклубі «Тонус» з 2018 року. За весь час відвідування спортивної секції приводила та забирала мати, батько [PERSON] жодного разу не приводив та не забирав сина, спортивними досягненнями сина не цікавився. Таким чином, батько дитини ніяким чином не піклується про свого сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загально визначених норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, не надає матеріальної допомоги, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду № 334/5391/22 від 23.11..2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача просила розглянути справу за наявними матеріалами справи, без її участі, позов задовольнити, про що подала заяву. В судове засідання відповідач не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву не подав. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу без її участі, надала висновок про позбавлення відповідача батьківських прав. Суд вважає можливим, за згодою представника позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що з 2005 року позивач [PERSON] знаходилась в стосунках як чоловік та жінка з [PERSON] . Від вказаних стосунків сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. 10.11.2007 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Ленінським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №884. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/2561/14 від 15.10.2014 шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. Відповідно до довідки ОСББ «Житловий комплекс «Бородіно-Сіті» від 05.03.2020, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] . Батько [PERSON] за вказаною адресою фактично не проживає, до сина не приходить. Відповідач долею дитини не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні та утриманні, не цікавиться її станом здоров`я, фізичним та морально-психологічним розвитком. 29.10.2019 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку починаючи з 24.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відкрито виконавче провадження № 60810790 з примусового виконання вказаного виконавчого документа. У відповідності до розрахунку заборгованості від 30.08.2022 за вказаним виконавчим провадженням розмір заборгованості із сплати аліментів станом на 01.09.2022 складає 110691,05 гривень. Відповідно до довідки Спортивного клубу «Тонус» від 12.08.2022, [PERSON] займається в Спортклубі «Тонус» з 2018 року. За весь час відвідування спортивної секції Батько [PERSON] жодного разу не приводив та не забирав сина, спортивними досягненнями сина не цікавився. Весь час дитиною опікувалась мати [PERSON] . Позивачка забезпечує дитині гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення, умови нормального росту та розвитку. Між матір`ю і дитиною, склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Нагляд за станом здоров`я дитини, також здійснює позивачка. Відповідач не був позбавлений інформації стосовно міста перебування позивача та їх дитини. З боку позивачки ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Відповідач самоусунувся від виконання обов`язків відносно своєї дитини. Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, принижує гідність дитини, а наявність у нього юридичних прав може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору людини. Згідно Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 23.11.2022 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-40409/15-22-Вих. від 26.12.2022 року громадянин України [PERSON] , [INFO] (паспорт [NUMBER] ) перетнув кордон 13.09.2019 року о 21:35 год. на виїзд у пункті пропуску Ягодин, транспортний засіб [NUMBER] . Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, як орган опіки та піклування, з метою захисту прав та інтересів дитини, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що наданий висновок від 29.12.2022 року № 17.01/01-27/809. При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. В ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенцією ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції ООН). Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (частина 1 статті 18 цієї Конвенції). У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно міста перебування позивача та дітей, та з її боку ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей , поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов`язками з боку батька, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. У відповідності з ч.4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 cт. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх навчанням, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання дітьми освіти.. Згідно ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України - «ч. 4: При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування; ч.5 : Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суду надано достатньо доказів, з яких вбачається, що батько не цікавиться життям дитини, не бере участі в її вихованні та не виконує батьківських обов`язків, а відтак позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав є підтвердженими та обґрунтованими.

Outcome: approved