Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із указаним позовом до Буської міської ради Золочівського району Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, де просить визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 2,1125 га, у тому числі: ділянку площею 1,8364 га та ділянку площею 0,2761 га, виділених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Куткірської сільської ради Буського району\~Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , якій на праві приватної власності належали вищевказані дві земельні ділянки загальною площею 2,1125 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Куткірської сільської ради Буського району Львівської області. Позивач є спадкоємцем за законом вказаного майна після смерті своєї матері, яке він фактично прийняв, однак правовстановлюючі документи на нього (оригінал державного акту на землю) було втрачено. Відтак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно матері позивач не може оформити спадщину, а тому просив позовні вимоги задовольнити повністю, визнавши за ним право власності на спадкове майно за законом після смерті матері. Ухвалою суду від 22.11.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 26.09.2022 року проведено заміну первісного відповідача Буську міську раду Золочівського району Львівської області на належного відповідача Красненську селищну раду Золочівського району Львівської області Ухвалою суду від 24.10.2022 року до участі в цій справі залучено [PERSON] у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою суду від 29.11.2022 року закрито підготовче провадження із призначенням справи до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяви про розгляд справи у його відсутності, у яких зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач Красненська селищна рада Золочівського району Львівської області явку свого повноважного представника суду не забезпечила, направивши до суду заяву (лист №2058 від 10.10.2022), в якій звернула увагу на те, що у позивача є рідний брат [PERSON] ( [ADDRESS] ), який також фактично є спадкоємцем першої черги за законом до спадщини матері. Крім того, просить розгляд справи провести у відсутності представника селищної ради, а при її вирішенні покладається на розсуд суду. Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівській області явку свого представника до суду не забезпечила, незважаючи на те, що була належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, незважаючи на повідомлення його судом про час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення із таких підстав. Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою, сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в селі Куткір Буського району Львівської області, про що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Куткірською сільською радою Буського району Львівської області від 05.03.2019. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] є матір`ю позивача. Із доданих до позовної заяви документів слідує, що спадкове майно, що залишилось після смерті матері позивача ( [PERSON] ) складається із двох земельних ділянок площею 1,8304 га та площею 0,2761 га, виділених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Куткірської сільської ради Буського району Львівської області (Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛВ №041263 від 30.06.1990). За таких обставин, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що спірні дві земельні ділянки належали померлій [PERSON] . Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Із матеріалів справи вбачається, що місцем відкриття спадщини в розумінні положень частини першої статті 1221\~ЦК України є с. Куткір Буського (нині - Золочівського) району Львівської області. Як слідує із відповіді на запит суду Буської державної нотаріальної контори (лист №202/01-16 від 22.06.2022), що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не заводилась. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя заповіту не склала, а тому спадкування здійснюється за законом. Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки\~(ч.\~1\~ст.\~1261\~ЦК України). Як убачається із листа відповідача Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області за №2058 від 10.10.2022), що у позивача [PERSON] є рідний брат [PERSON] , який також фактично є спадкоємцем першої черги за законом до спадщини матері [PERSON] , якого позивач не залучив у якості відповідача в цьому цивільному спорі з селищною радою. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, позивачем не долучено до справи доказів прийняття ним спадщини після смерті батька в розумінні приписів частини третьої статті 1268 та статті 1269 ЦК України. Окрім того, згідно статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Згідно висновку викладеного Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (касаційне провадження № 14-61цс18) пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Таким чином, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Відтак, суд вважає, що даний позов є таким, що заявлений до неналежного відповідача (Буської міської ради, яка замінена на Красненську селищну раду), оскільки жодного спору з приводу спадкового майна померлої матері позивача у нього з місцевою радою не має, а належним відповідачем у цьому спорі повинен виступати рідний брат позивача [PERSON] , який нарівні з позивачем за відсутності заповіту є спадкоємцем першої черги за законом у розумінні положень частини першої статті 1261 ЦК України, а об`єктивних даних щодо відмови останнього від спадкування після смерті матері на користь позивача, останнім до суду не надано. Крім того позивачем не доведено факту прийняття ним спадщини після смерті своєї матері. Отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з вищенаведених мотивів., Крім того, в силу вимог пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України сплачений позивачем [PERSON] судовий збір за подання ним позовної заяви в сумі 908,00 грн. покладається на нього, ураховуючи відмову в задоволенні цього позову. Ураховуючи наведене та

Outcome: dismissed