Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивачка [PERSON] 12.10.2022 року звернулася до суду з вказаною позовною заявою, у якій просить суд визнати за нею право забудовника на гараж загальною площею 19,4 м. кв., що розташований в [ADDRESS] та право на завершення приватизації земельної ділянки на який розташований гараж площею 0,0020 га, кадастровий номер 6822710100:02:003:0576 після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка постійно проживала в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина на гараж загальною площею 19,4 м. кв., що розташований в [ADDRESS] та земельну ділянку на який розташований гараж площею 0,0020 га, кадастровий номер 6822710100:02:003:0576. Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] про що подала відповідну заяву до Красилівської державної нотаріальної контори. Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний гараж та земельну ділянку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Гараж за адресою: [ADDRESS] , був побудований спадкодавцем на підставі дозволу наданого рішенням Красилівської міської ради №1255 від 27.12.2012 року «Про надання дозволу на будівництво та виготовлення документації на добудови до житлових будинків», а тому вищевказаний гараж не може вважатися таким, що самочинно збудований. Також, відповідно до рішення Красилівської міської ради №7 від 02.11.2012 року «Про надання та вилучення земельних ділянок в місті» матері позивача було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] орієнтованою площею 0,0025 га для будівництва індивідуальних гаражів. В 2013 році спадкодавець виготовила технічну документацію на земельну ділянку та отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0020 га з кадастровим номером 6822710100:02:003:0576. Після отримання вказаних документів [PERSON] почала будівництво гаража, та фактично збудувала його за своє життя, однак правовстановлюючих документів на гараж та на земельну ділянку не отримала та право власності не зареєструвала у зв`язку з смертю. Стверджує, що вона, як спадкоємець матері [PERSON] , має право на успадкування усіх майнових прав спадкодавця, у тому числі права забудовника та право на завершення приватизації земельної ділянки. Зважаючи на вказане, позивач позбавлена можливості оформити право на спадщину в поза судовому порядку, а тому змушена звернутися з вказаним позовом до суду. Аргументи учасників справи. Відзив на позов представник Красилівської міської ради Хмельницької області суду не подав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача Красилівської міської ради Хмельницької області подав суду заяву, у якій справу просила розглянути на розсуд суду та без участі представника міської ради. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Як встановлено судом, позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] від 22.03.1994 року (а.с.6) та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , згідно якого позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с. 8). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] Солтик [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на її майно. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Після смерті [PERSON] позивач є єдиною спадкоємицею першої черги за законом щодо майна матері, прийняла її спадщину, подавши відповідну заяву до Красилівської державної нотаріальної контори. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.07.2021 року за вих. № державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Тиховською В.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 0,0020 га, передану для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ) у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане майно (а.с. 10). Відповідно до рішення виконкому Красилівської міської ради Хмельницької області № 1255 від 27.12.2012 року «Про надання дозволу на будівництво та виготовлення документації на добудови до житлових будинків, господарських будівель та перепланування в середині будинків в м. Красилів» [PERSON] надано дозвіл на будівництво гаражу розміром 5,60 х 3,55 м. по [ADDRESS] (а.с.11). Згідно з рішенням Красилівської міської ради Хмельницької області №7 від 02.11.2012 «Про надання та вилучення земельних ділянок в міста» [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації і землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] ) (а.с.13). За життя [PERSON] отримала технічний паспорт на гараж від 17.12.2012 року та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів, що розташована за адресою: [ADDRESS] ), який 28.05.2013 року був погоджений відділом Держземагенства у Красилівському районі (а.с.18, 20-23). Рішенням Красилівської міської ради Хмельницької області № 6 від 27.08.2013 року «Про уточнення площі, місця розташування та цільового призначення земельних ділянок» внесено уточнення в рішення сесій Красилівської міської ради та виконавчого комітету в частині площі, місця розташування та цільового призначення земельних ділянок у відповідності з даними проведення проектно-вишукувальних робіт, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність/технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передано земельні ділянки безоплатно у приватну/спільну власність громадянам згідно з Додатком. Згідно витягу з Додатку до рішення Красилівської міської ради Хмельницької області №6 від 27.08.2013 [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,0020 га для будівництва індивідуальних гаражів, що розташована в [ADDRESS] ) (а.с.19). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пункт 1 ч.2 ст.16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 331 ЦК України\~право власності\~на ново\~строєне нерухоме\~майно (\~житлові будинки,\~будівлі,\~споруди тощо)\~виникає з\~моменту завершення\~будівництва (\~створення майна).\~Якщо договором\~або законом\~передбачено прийняття\~нерухомого майна\~до експлуатації,\~право власності\~виникає з\~моменту його\~прийняття до\~експлуатації.\~Якщо право\~власності на\~нерухоме майно\~відповідно до\~закону підлягає\~державній реєстрації,\~право власності\~виникає з\~моменту державної\~реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті власника. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч. 2 ст.1223 ЦК України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.\~1269\~ЦК України спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 12.08.2019 року у справі № 607/9408/16-ц, від 01.04.2020 року у справі № 707/1803/16-ц та від 28.05.2020 року у справі № 2-2317/11. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зважаючи на те, що матір позивача [PERSON] отримала дозвіл на будівництво гаража, будівництво спірного гаража спадкодавцем [PERSON] здійснено на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, однак за життя [PERSON] , у встановленому законом порядку, не зареєструвала своє право на вищевказаний гараж та не отримала на своє ім`я свідоцтво про право власності, а тому до позивачки, як єдиного спадкоємця першої черги за законом, переходять права і обов`язки забудовника гаражу за адресою: [ADDRESS] ), які за життя належали спадкодавцю і не припинились до дня смерті. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги спадкування за законом, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері, не в змозі в позасудовому порядку оформити своє право забудовника на спірне спадкове майно, тому за нею слід визнати це право. Зважаючи на вказане, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання права на звершення приватизації земельної ділянки. Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами перебачений у статті 118 ЗК України. Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України (тут і далі - в редакції, чинній на дату надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою)\~Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. (ч. 7 ст. 118 ЗК України). Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою (далі - Комісія). Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи (ч. 8 ст. 118 ЗК України). Згідно ч. 9 ст. 118 ЗК України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Якщо спадкодавець\~не набув\~права власності\~на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17.04.2019 року у справі № 723/1061/17, від 29.08.2019 року у справі № 554/1195/17 від 30.06.2020 року у справі № 623/633/17, від 25.03.2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець, мати [PERSON] [PERSON] за життя звернулася із заявою до Красилівської міської ради Хмельницької області, у якій просила надати дозвіл на розроблення проекту з землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки для будівництва індивідуальних. Згідно рішення Красилівської міської ради Хмельницької області № 7 від 02.11.2012 «Про надання та вилучення земельних ділянок в міста» [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації і землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] ). Рішенням Красилівської міської ради Хмельницької області № 6 від 27.08.2013 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано земельні ділянки безоплатно у приватну/спільну власність громадянам згідно з Додатком. У Додатку до рішення Красилівської міської ради Хмельницької області № 6 від 27.08.2013 року значиться [PERSON] , площа земельної ділянки - 0,0020 га, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, місце розташування земельної ділянки: [ADDRESS] ). Отже, право на приватизацію спірної земельної ділянки [PERSON] розпочала у встановленому законом порядку, проте не завершила процес приватизації у зв`язку з своєю смертю. Право на завершення приватизації відповідно до чинного законодавства та судової практики у таких правовідносинах, переходить до спадкоємців [PERSON] , та перейшло до позивача, яка є спадкоємцем першої черги за законом і прийняла спадщину, а отже прийняла у порядку спадкування право на завершення приватизації спірної земельної ділянки, розпочатої та незавершеної спадкодавцем. Оскільки [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті матері, то вважається, що позивач набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали попередньому спадкодавцю, на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочала за життя у встановленому законом порядку та не завершила у зв`язку з смертю, а тому позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вищенаведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23.11.2022 року у справі № 692/769/21 та від 08.12.2022 року у справі № 692/768/21. Розподіл судових витрат між сторонами На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з Красилівської міської ради на користь позивача не вбачається. На підставі наведеного,

Outcome: approved