Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи 18 січня 2023 року [PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] про встановлення факту смерті її батька [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що [INFO] в смт. Верхньоторецьке Покровського району Донецької області помер батько заявника [PERSON] , який народився [INFO] в м. Горлівка Донецької області. Оскільки смерть [PERSON] відбулась на тимчасово окупованій території України, заявник не має можливості зареєструвати її у встановленому законом порядку, оскільки документи про смерть останнього видані незаконними органами та не створюють правових наслідків. А тому, просить суд встановити факт смерті [PERSON] [INFO] в смт. Верхньоторецьке Покровського району Донецької області, так як встановлення даного факту має для неї юридичне значення. Заявник [PERSON] \~та її\~законний представник\~ [PERSON] у судове засідання не з`явились, остання подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести у їх відсутності, вимоги заяви підтримала, з підстав, наведених у ній. Представник заінтересованої особи Шепетівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився. Начальник відділу Кость О.М. подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відділу, не заперечила щодо задоволення вимог заяви, зазначивши про відсутність даних в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2023 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду на 13 год. 30 хв. 18 січня 2023 року. Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Як встановлено в суді заявник [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою та на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними копії довідки від 24 квітня 2018 року №0000522648. Відповідно до даних копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 вересня 2009 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, заявник [PERSON] народилась [INFO] в м. Горлівка Донецької області, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно даних копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 травня 2022 року міським відділом РАЦС Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в смт. Верхньоторецьке Покровського району Донецької області. [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до Шепетівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з метою проведення державної реєстрації смерті [PERSON] . Однак останній було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті батька заявника. Встановлення факту смерті особи необхідно заявнику з метою забезпечення її прав та законних інтересів на території України і подальшого визнання державою України факту смерті її батька\~ [PERSON] . Оцінка суду, застосовані норми права Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку заяву задовольнити з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно абз. 2 ч. 1\~ст. 317 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Частиною другою\~статті 317 ЦПК України\~визначено, що справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Як роз`яснено у пунктах 1, 13\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~від 31.03.1995\~року №\~5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно роз`яснень Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (лист від 22.04.2021 року № 985/0/208-21) заявникам не потрібно надавати до суду разом із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території копію письмової відмови органів державної реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації факту смерті. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської області тимчасово окупованими територіями»\~визнаються тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області в яких відповідно до\~Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей»\~запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до Додатку 2 до\~Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення»\~із змінами, що набрало чинності 07 листопада 2014 року, смт. Верхньоторецьке Покровського району Донецької області\~віднесено до Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування. Стаття\~1,\~4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~визначено, що тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч.ч. 1, 4 статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених\~Конституцією\~та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна зобов`язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв`язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, сприяти їх залученню до процесів утвердження української національної та громадянської ідентичності. Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно ч. 1\~статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. З ст. 18\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» слідує, що\~громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Пункти 1, 2 частини першої\~статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пункт 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5\~передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою. Практика Європейського суду з прав людини відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, у своєму висновку Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туречинни», зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. З викладеного вище, вбачається, що заявником надано докази того, що [PERSON] помер [INFO] в смт. Верхньоторецьке Покровського району Донецької області, що розташоване на лінії розмежування, доказів, які б спростовували факт смерті суду не надано. З огляду на те, що іншим чином підтвердити факт смерті [PERSON] неможливо, а його встановлення має юридичне значення для заявника, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті особи, що передбачено ст.ст.\~315,\~317 ЦПК України. Відповідно до ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved