Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка [PERSON] просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . В основу позовних\~вимог позивачка\~зіслалася на\~те,\~що являється\~власником квартири\~ [ADDRESS] , в якому зареєстрований, але фактично не проживає більше двох з половиною років її колишній чоловік відповідач [PERSON] , з яким вона 27 січня 2021 року розірвала шлюб. Реєстрація відповідача створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження житлом, а в добровільному порядку відповідач знятися з реєстраційного обліку не бажає. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, справу просить розглянути без її участі, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та оголошенням на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд, за згодою позивачки та враховуючи вимоги ст.ст.280-281 ЦПК України, вважає, що справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, яких достатньо для вирішення позову по суті. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Позивачка [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 30.09.2013 року (а.с. 8). Шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано 27 січня 2021 року, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2021 року (а.с. 6). У належній позивачці квартирі зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , який у квартирі не проживає на протязі двох з половиною років, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання складеним комісією Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області 28.10.2022 (а.с. 7). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що відповідач понад один рік не проживає за місцем своєї реєстрації у квартирі, яка є власністю позивача, суд вважає, що він втратив право на користування цим житлом.

Outcome: approved