Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з відповідача. В позові зазначає, що правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії, регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 (далі за текстом ПКЕЕН) та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 (далі за текстом ПРРЕЕ). Відповідач користується електроенергією на підставі особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , однак обов`язків по сплаті за використану електроенергію не виконує, внаслідок чого у виникла заборгованість за період з 01.02.2017 року по 01.01.2019 року в сумі 2981 грн. 69 коп. Відповідач в добровільному порядку відмовляється вносити плату за надані послуги, чим завдає матеріальну шкоду підприємству. Крім зазначеної суми позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. Ухвалою судді від 13.09.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. Відповідачем [PERSON] подано заяву про її заміну на належного відповідача у зв`язку з тим, що вона з 2016 року не є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, укладеним 28.09.2016 року між нею та [PERSON] . В свою чергу, представником позивача надано уточнену позовну заяву та клопотання про заміну на належного відповідача. Ухвалою суду від 06.10.2022 року змінено відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] , як нового власника житла. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обгрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері електропостачання регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 (далі за текстом ПКЕЕН) та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312 (далі за текстом ПРРЕЕ). Частиною 1 ст. 714 ЦК України, передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідач є власником 2/5 частин квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 28.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. за номером в реєстрі 7775. У відповідності до відповіді Департаменту реєстраційних послуг, наданої на запит суду, відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку був зареєстрований з 30.03.2017 року по 03.11.2021 року у квартирі [ADDRESS] (а.с. 39). Відповідно до п. 42 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 року споживач електроенергії зобов`язаний оплачувати спожиту електроенергію та здійснювати інші платежі відповідно до договору та Правил. Згідно п.п. 19, 20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюється за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Періодом для встановлення розміру оплати спожитої електроенергії є календарний місяць. Відповідно до особового рахунку № [NUMBER] , позивач у період з 01.02.2017 р. по 01.01.2019 р. надав відповідачу послуги з постачання електричної енергії у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно показань приладу обліку за цей період було спожито 2504 кВт. на загальну суму 3027 грн. 13 коп., відповідачем частково погашено заборгованість за означений період у розмірі 45 грн. 44 коп., тобто сума заборгованості на час звернення до суду з позовом становить 2981 грн. 69 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся, з заявою про його відсутність у квартирі до позивача не звертався, офіційний документ, що підтверджує його відсутність у житловому приміщенні, не надав, однак послуги за не оплачував у повному обсязі. Відповідач, як власник квартири, у відповідності до ч.4 ст.319, ст.322 ЦК України, зобов`язаний утримувати належне йому майно та нести витрати, необхідні для збереження майна, та вживати всіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного стану майна. Вказані норми встановлюють презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. За змістом ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином з забороною односторонньої відмови від виконання умов договору. З наведеного суд встановив, що позивач обґрунтовано звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Про необхідність урахування зазначених конституційних положень судам роз`яснено в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про підготовку цивільних справ до судового розгляду». На час розгляду справи надані позивачем докази та розрахунки не спростовані відповідачем, який, в свою чергу, не надав доказів щодо повної або часткової оплати заборгованості. Аналізуючи наведене суд встановив передбачені законом підстави для стягнення з відповідачки суми боргу за комунальні послуги. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача з підлягають стягненню витрати на оплату судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved