Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

У вересні 2022 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії. Посилається на те, що 04.01.2020 року між ним та відповідачем було укладено договір зберігання грошових коштів у сумі 900000 грн. строком до 01.01.2022 року з негайним поверненням. Відповідно п. 1.1. Договору позивач передає, а відповідач приймає на зберігання 900000 грн. протягом строку дії Договору без урахування ПДВ. У пункті. 2.1.4. передбачено повернення майна поклажодавцеві за першою вимогою останнього, але в будь-якому разі не пізніше строку закінчення строку дії цього договору. Згідно п. 6.1 Договору цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. Пунктом 6.2. передбачено, що строк дії Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1. цього договору та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором, але не пізніше 01.01.2022 року. Станом на день звернення позивачем до суду з позовом умови договору відповідачем не виконані. Просить суд зобов`язати відповідача повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 900000 грн. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2022 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 23.01.2023 року від представника відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, наслідки такої заяви відповідачу відомі, додатково у вказаній заяві зазначив, що наразі повернути кошти відповідач не може, оскільки вони у нього відсутні. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що від представника відповідача надійшла заява про визнання позову, суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення. 25.01.2023 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.01.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір зберігання грошових коштів у сумі 900000 грн. строком до 01.01.2022 року. У пункті 2.1.4. Договору передбачено повернення майна поклажодавцеві за першою вимогою останнього, але в будь-якому разі не пізніше строку закінчення строку дії цього договору. Згідно п. 6.1 Договору цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання Сторонами. Пунктом 6.2. Договору передбачено, що строк дії Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1. цього договору та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором, але не пізніше 01.01.2022 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, кошти не повертає. Відповідно до ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст.\~936\~ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ч. 1 ст.\~937\~ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.938 ЦК України, якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Відповідно до ч.1 ст. 949 ЦК України, зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Відповідно до ст.953 ЦК України, зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Таким чином, виходячи з наведених норм ЦК України, між позивачкою та відповідачем фактично був укладений договір зберігання, за яким [PERSON] , як зберігач, прийняв від позивачки, як поклажодавця, на зберігання грошові кошти та зобов`язалась їх повернути за першою вимогою позивачки. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629\~ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 3.1.1 Договору від 04.січня 2020 р. позивач передав відповідачу на зберігання грошові кошти на зберігання у розмірі 900 000 грн., які просить зобов`язати відповідача повернути їй. Відповідач заявлені до нього вимоги щодо повернення коштів визнає. Таким чином, відповідач зобов`язаний повернути грошові кошти позивачу, які були передані йому на зберігання. Суд звертає увагу, що представником відповідача подано заяву до суду від 23.01.2023 року про визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ч.4\~ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб З урахуванням задоволення вимог позивача та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved