Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , у якому просить: встановити факт спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з вересня 2013 року по січень 2020 року; визнати об`єктом права спільної сумісної власності сторін автомобіль Renault Kangoo, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності, шляхом визнання за позивачем частки автомобіля та за відповідачем частки автомобіля. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак проживали разом однією сім`єю з вересня 2013 року по січень 200 року у квартирі позивача. Вказує, що у них є спільна донька - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вони з відповідачем вели спільне господарство, мали спільний побут, витрати, спільно купували предмети побуту. Позивач зазначає, що з 30.05.2016 року по 09.03.2020 року вони мали спільний бюджет, а в 2015 році вони за спільні з відповідачем кошти придбали автомобіль Renault Kangoo, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , який зареєстровано на відповідача. З початку 2020 року відповідач проживає окремо. Автомобіль не вважає спільним майном та не бажає сплачувати за нього грошову компенсацію. За цих обставин позивач звернулась до суду. Ухвалою Голосіївського районного суд у м. Києва від 16.12.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суд у м. Києва від 15.16.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. На момент розгляду справи від відповідача не надходив відзив на позовну заяву, а тому суд розглядає справу на підставі наявних в матеріалах доказах. Представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив його задовольнити, з обставин, зазначених в позовній заяві, оскільки сторони спільно проживали, мали спільний бюджет, разом відпочивали, купували предмети побуту, а також в період спільного проживання був придбаний автомобіль, який за інформацією представника на час розгляду справи вже перереєстрований на іншу особу. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Судова повістка була надіслана шляхом направлення смс повідомлення та вручена відповідачу. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.06.2014 року. Звертаючись до суду, позивач просить встановити факт проживання її з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з вересня 2013 року по січень 2020 року. Позивачем до позовної заяви додано в якості доказу фотосвітлини, які, як стверджує позивач, зроблені у період з 2014 по 2019 рік та якими підтверджується спільне проживання з відповідачем у квартирі позивача, ведення спільного побуту, господарства, проведення спільного відпочинку, спільне користування автомобілем. Також, позивачем до позовної заяви було додано виписку по витратам по банківській картці/рахунку за період з 01.01.2013 року по 28.09.2020 року, яка видана на ім`я позивача та яка є додатковим електронним платіжним засобом до картки клієнта [PERSON] . В матеріалах справи також наявні паспорти сторін для виїзду закордон, з відмітками про виїзд сторін за кордон. 28.01.2020 року Голосіївським районним судом міста Києва у справі №752/1704/20 було видано судовий наказ яким стягується з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , в розмірі частини від усіх видів заробітку боржника, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.01.2020 року. Відповідно до довідки-розрахунку від 01.09.2020 року ВП №62335731, виданої Голосіївським РВ ДВС у місті Києві заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01.09.2020 року становить 28 688,22 грн. Також в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Renault Kangoo, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Дата реєстрації - 28.07.2015 року. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки . За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом з тим згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно з ч. 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі N 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12.12.2019 року у справі N 466/3769/16 (провадження N 61-5296св19), від 27.02.2019 року у справі N 522/25049/16-ц (провадження N 61-11607св18), від 11.12.2019 року в справі N 712/14547/16-ц (провадження N 61-44641св18), від 24.01.2020 року в справі N 490/10757/16-ц (провадження N 61-42601св18), від 08.12.2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071 св 21). Позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про її спільне проживання з відповідачем, як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї у спірний період, ведення спільного бюджету, господарства та побуту, а також спільної праці, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки позивачем не доведено, що між нею та відповідачем виникли відносини, притаманні подружжю, а спірне майно придбано за спільні кошти та спільними зусиллями. Надані позивачем фото світлини не містять дати їх виготовлення, що позбавляє суд можливості встановити період, у який вони були зроблені. Виписка по рахунку, надана АТ «ПриватБанк», хоча і містить інформацію про витрачення коштів, однак не підтверджує, що це є спільні кошти сторін і витрачені в інтересах сім`ї. Відомості про спільний перетин кордону, відображені в паспортах сторін для виїзду з України, не може підтверджувати факт спільного проживання протягом заявленого позивачем періоду, оскільки проведення спільно відпочинку не є беззаперечним підтвердженням проживання сторін і ведення ними спільного господарства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене та те, що належних та достатніх доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача, а тому у задоволенні позову треба відмовити повністю.

Outcome: dismissed