Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

До Шполянського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб із [PERSON] , зареєстрований 02.07.1994 року Шполянслянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Звенигородського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 72. В обґрунтування позову зазначив , що шлюб виявився невдалим через несумісність характерів та різні погляди на життя. Мають двох повнолітніх дітей. З 2015 року по даний час вони проживають за різними адресами, не мають спільного бюджету та не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер і це суперечить її інтересам. Однак, оскільки відповідач не бажає припинення шлюбу, вона вимушена звернутись до суду. 15.12.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02.07.1994 року, про що зроблено актовий запис №72, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 07.04.2022р., виданим повторно Шполянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після одруження прізвище дружини змінено на [PERSON] . Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п.3. ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з`ясовано, що між сторонами немає згоди на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. Ураховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У порядку ст. 113 СК України, яка передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, ураховуючи прохання позивача, суд залишає останній прізвище [PERSON] . Ураховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, про що надав відповідну заяву, тому 50% судового збору сплаченого позивачем при подачі позову підлягає поверненню їй з державного бюджету, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а інша частина судових витрат зі сплати судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до положень ч.1,2 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-112, ч.2ст. 114 СК України,

Outcome: approved