Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Яворівської міської ради Львівської області, в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову покликається на те, що [INFO] помер її дядько, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частини квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності, про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13 грудня 2005 року. Згідно Заповіту, складеного 20 вересня 2018 року та посвідченого державним нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області, Вахулою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №712 все майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, яке належало спадкодавцеві згідно закону на момент смерті, він заповів їй - [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Після звернення до приватного нотаріуса Диди І.М., їй було надано відповідь про пропущення шестимісячного строку необхідного для прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, що і стало приводом для звернення до суду. З приводу пропущення шестимісячного строку зазначає, що даний строк пропущений з поважних причин, про що свідчать наступні факти: після смерті дядька захворіла моя мати, [PERSON] , яка була госпіталізована у терапевтичне відділення КНП «НРЛ ім. Ю. Липи» НМР і потребувала постійного догляду в лікарні та після виписки вдома, а пізніше у неврологічне відділення. Ще однією поважною причиною пропущення строку є те, що під час шестимісячного строку захворів мій син, [PERSON] , який потребував постійного і тривалого догляду. Також поважною причиною пропущення строку на прийняття спадщини стало її захворювання на РНК вірус SARS-Cov-2 та необхідність тривалого лікування. Всі вищезгадані причини пропуску шестимісячного строку вважає поважними та просить суд врахувати їх при прийнятті рішення по даній справі. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 08 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Дана справа перебувала в провадженні судді Білецької М.О. Згідно розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області №237 від 23 грудня 2022 року про призначення проведення повторного авторозподілу судової справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 грудня 2022 року, справа передана для розгляду судді Поворознику Д.Б. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Також просить судові витрати, які вона понесла при розгляді справи покласти на неї. В судове засідання представник Яворівської міської ради Львівської області не прибув, однак міська рада подала до суду клопотання про розгляд справи без участі її представника, проти задоволення позовних вимог, не заперечує. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 16 січня 2023 року , є дата складення повного судового рішення 23 січня 2023 року. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.206 ЦПК України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Як встановив суд, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 10 серпня 2021 року Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом до майна [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 20 вересня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Яворівської державної нотаріальної контори Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 712. Листом від 29 серпня 2022 року №14/01-16 приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Диди І.М., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки остання пропустила визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду. У строк для подання заяви про прийняття спадщини позивач [PERSON] хворіла на РНК вірус SARS-Cov-2, що підтверджується результатом аналізу №91537 від 05 лютого 2022 року. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, як встановлено судом, [PERSON] на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем та заяву про прийняття спадщини в строк, передбачений ст. 1270 Цивільного кодексу України, не подала. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-85цс12). Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 14.09.2016 року (Справа №6-1215цс16), за змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, та підтриманий у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). Як встановлено судом, постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено, що з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року по 31 грудня 2022 року на території України запроваджено карантин. Внаслідок карантинних обмежень було зупинено рух громадського транспорту, зокрема міжобласного сполучення, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень. Листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. Необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) створили позивачу перешкоди у тому, щоб своєчасно подати до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті дядька, відтак причини пропуску строку для прийняття спадщини слід визнати поважними, оскільки ці обставини пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами. Даний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду у справі №206/3473/20 (провадження №61-10735св21), викладеною в постанові від 20 вересня 2021 року. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved