Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Вашківецької міської ради Чернівецької області про визначення місця проживання дітей та визначення порядку участі матері у вихованні дитини. Вказує, що 10.01.2013 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб у Кіцманському відділі ДРАЦСу у Чернівецькому району Чернівецькій області, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №20. Вказує, що в них є малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні. Посилається також на те, що подружні стосунки із [PERSON] не склалися, у сторін виникли різні погляди на життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З початку 2021 року сторони разом не проживають та не ведуть спільне господарство. Зазначає, що вони добровільно не можуть прийти до згоди щодо вирішення питання місця проживання дітей, зокрема те, що відповідачка працює та проживає в Іспанії та не має змоги проживати разом з дітьми. Тому з метою захисту інтересів дітей змушений з даним позовом звернутися до суду та бажає, щоб юридично було визначене місце проживання дітей біля нього. Також зазначає, що фактично матеріальним забезпеченням дітей, їх вихованням займається він. Йому необхідно на законних підставах діяти в їх інтересах. Він звертався до відповідачки з проханням в добровільному порядку визначити місце проживання дитини біля нього, однак вона відмовляється це зробити. Також посилається на те, що діти проживають та зареєстровані в його будинку за адресою: [ADDRESS] . В дітей є свій куточок, дитяча кімната, де вони граються, займаються, є спальні кімнати, де вони відпочивають, діти забезпечені іграшками, книжками, одягом, їжею та іншими речами для розвитку. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак через канцелярію подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак скерувала на адресу суду заяву, якій просить справу розглядати за її відсутності, оскільки на даний час проживає в Іспанії. Позов не визнає. Представник третьої особи Служба у справах дітей Вашківецької міської ради Чернівецької області Микола Перч в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд судового засідання без участі представника служби у справах дітей Вашківецької міської ради. Позовні вимоги підтримує повністю. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні встановлено, що 10.01.2013 року сторони зареєстровали шлюб у Кіцманському відділі ДРАЦСу у Чернівецькому району Чернівецькій області, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №20, о підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 07.09.2022. Також, встановлено, що батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.09.2022 та серії [NUMBER] від 03.07.2020 року. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 05.10.2022, [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] . Умови проживання відповідають всім санітарно-гігієнічним нормам. Будинок облаштований необхідними меблями та побутовою технікою. В будинку п`ять кімнат, кухня, коридор, ванна кімната. Відповідно до характеристики № 100 від 05.10.2022, яка видана виконкомом Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області про те, що [PERSON] освіта вища, одружений, маж на утриманні двоє малолітніх дітей. По місцю проживання характеризується позитивно. Згідно з характеристикою № 87 від 07.10.2022, виданою Мамаївським навчально-виховним комплексом № 1 [PERSON] , 2008 року народження навчається у школі з першого класу. Зарекомендував себе як дисциплінований учень, систематично виконує домашнє завдання. Згідно з характеристикою № 88 від 07.10.2022, виданою Мамаївським навчально-виховним комплексом № 1 [PERSON] , 2014 року народження навчається зарекомендувала себе як дисциплінований учень, має високий загальний розвиток. Відповідно до довідок № 193 та № 194, яка видана [PERSON] та [PERSON] про те, що вони на «Д» обліку в Мамаївській АЗПСМ не перебувають, клінічно здорові. Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 19.02.2016 року власником житловго будинку, за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 21.10.2022 № 1218 [PERSON] , про те, що до склад сім`ї входять [PERSON] - власник та син [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки і піклування Вашківецької міської ради щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , орган опіки і піклування вважає за доцільне проживання дітей, з батьком - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Згідно із ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, при цьому суд бере до уваги що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки це в першу чергу відповідає інтересам дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 114, 115,160,161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved