Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

Представник позивача органу опіки та піклування Красилівсткої міської ради Хмельницької області звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що до Служби у справах дітей Красилівської міської ради звернулася громадянка [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] із заявою про надання їй висновку про доцільність позбавлення батьківських прав її доньки відносно неповнолітньої дитини, її онука - [PERSON] , [INFO] . В заяві зазначено, що неповнолітній [PERSON] проживає з бабусею з піврічного віку. Відповідно до свідоцтва про народження неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] , його матір`ю є [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька [PERSON] внесені до актового запису згідно частини 1 ст. 135 СК України. Відповідно до інформації Державного департаменту України з питань виконання покарань управління державного департаменту України з питаньвиконання покарань у Хмельницькій області Хмельницького слідчого ізолятора від 11 серпня 2008 року № 3430 в Хмельницькому ізоляторі перебуває під вартою громадянка [PERSON] , [INFO] [INFO] народила дитину, яку взято під опіку держаного закладу Хмельницький спеціалізований будинок дитини «Берізка». Відповідно до інформації міськрайонного управління юстиції відділу реєстрації актів цивільного стану м. Хмельницького від 17 вересня 2008 року № 4376-06/02-14 заявником реєстрації дитини - уповноважений представник Хмельницького слідчого ізолятора. Відповідно до довідки від 04 грудня 2008 року № 6025-06/02-14 відділу реєстрації актів цивільного стану проведено державну реєстрацію про народження № 2155, складеного 14 серпня 2008 року на [PERSON] , [INFO] . У виписці з історії розвитку від 29 січня 2009 року № 125 Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка» на малолітнього [PERSON] , зазначено дуже багато захворювань. Відповідно до довідки Апеляційного суду м. Хмельницький від 09 січня 2009 року № 1-27/08 вироком Апеляційного суду Хмельницької області [PERSON] засуджена до 20 років позбавлення волі. [PERSON] знаходиться під вартою з 21 січня 2008 року. Відповідно до Вироку апеляційного суду Хмельницької області від 30 грудня 2008 року [PERSON] призначено 20 років позбавлення волі. Відповідно до Розпорядження від 15 січня 2009 року № 5/2009-р малолітній дитині [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до Розпорядження Красилівської районної державної адміністрації від 26 січня 2009 року № 19/2008-р над малолітнім [PERSON] встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] , рідну сестру матері малолітньої дитини, жительку [ADDRESS] . Відповідно до Розпорядження Красилівської районної державної адміністрації від 24 жовтня 2014 року № 480/2014-р припинено опіку над малолітнім [PERSON] . Відповідно до Розпорядження Красилівської районної державної адміністрації від 25 жовтня 2014 року № 559/2014-р над малолітнім [PERSON] встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] , бабусю малолітньої дитини, жительку [ADDRESS] . Відповідно до інформації головного управління юстиції у Хмельницькій області Красилівського районного управління юстиції відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 04 лютого 2015 року № 203/02.1-04-34 [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] ), змінено власне ім`я на [PERSON] . 08 липня 2020 року в Службу у справах дітей Красилівської міської ради звернулася громадянка [PERSON] , мати [PERSON] з довідкою про звільнення серія ХМЛ № 41084 та заявою, про припинення опіки над її малолітньою дитиною, так як вона повернулася з місць позбавлення волі, стала проживати в будинку разом зі своїм сином і виявила бажання сама виховувати та утримувати свого сина. Відповідно до Розпорядження Красилівської районної державної адміністрації від 15 липня 2020 року № 154/2020-р з малолітньої дитини [PERSON] знято статус дитини, позбавленої батьківського піклування та Розпорядженням від 14 липня 2020 року № 153/2020-р припинено опіку над малолітньою дитиною. Малолітнього [PERSON] було повернуто в біологічну сім`ю матері [PERSON] . У заяві [PERSON] зазначено, що мати дитини вже через місяць перебування на волі, залишивши свого сина на неї і виїхала за кордон (Італія). З часу виїзду матері за кордон і до сьогодні [PERSON] ще жодної гривні від матері дитини саме на утримання дитини не отримала. З дитиною не спілкується здебільшого по причині небажання самої дитини спілкуватися зі своєю біологічною матір`ю. Неповнолітній [PERSON] взагалі заперечує, що [PERSON] його мати, яку він так і не зміг визнати, як такою (хлопчик називає саме бабусю - мамою). Під час розмови з неповнолітнім [PERSON] він категорично не хоче сприймати [PERSON] , як свою матір. Ще з перших днів він зважив на її обіцянки бути поряд з ним, піклуватися про нього. Але ці слова були неправдою. З його слів його мати - це [PERSON] . Хлопчик цілком невимушено з доброї волі, без всякого тиску має велике бажання, аби « [PERSON] » позбавили всіх прав на нього, бо у нього є мати, яка його за всі роки не зрадила, любила, утримувала, піклувалася про його життя і здоров`я. Згідно з випискою з історії розвитку дитини [PERSON] від 02 серпня 2022 року дитина знаходиться на «Д» обліку у хірурга з приводу пупкової кили, що потребує постійного догляду за правильним, повноцінним та якісним харчуванням дитини. З народження і до цього часу дитина знаходиться під наглядом бабусі дитини. Відповідно до довідки Красилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 від 05 серпня 2022 року № 02-07/130 за період навчання [PERSON] в школі його вихованням займалася бабуся дитини [PERSON] . Вона підтримувала зв`язок зі школою та класним керівником, приділяла належну увагу його навчанню, вихованню, догляду. Мати дитини у не цікавилася своїм сином, його навчанням, вихованням, успіхами та проблемами. Відповідно до довідки Красилівського навчально - виховного комплексу «Гімназія та загальноосвітня школа І ступеня від 15 серпня 2022 року № 02-15/100 мати дитини не бере участі у його вихованні. Контакту зі школою не підтримує, успішністю сина не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує та в закладі освіти взагалі не з`являється. Службою у справах дітей Красилівської міської ради було ретельно вивчено дане питання, підготовлений Висновок і поданий на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини. Відповідно до рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 29 липня 2022 року № 27 було одноголосно підтримано Висновок Служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] , який затверджено виконавчим комітетом Красилівської міської ради. Вказані факти, на думку представника позивача, доводять, що відповідач не виконують своїх батьківських обов`язків. За таких обставин, представник позивача просила позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В судове засідання представник позивача не з`явився, проте подала заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов не подала та про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд повинен при оцінці обставин на перше місце ставити «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва серії [NUMBER] від 24 січня 2015 року (повторно) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується інформацією головного управління юстиції у Хмельницькій області Красилівського районного управління юстиції відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 04 лютого 2015 року № 203/02.1-04-34 [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] серія [NUMBER] ), змінено власне ім`я на [PERSON] . 08 липня 2020 року в Службу у справах дітей Красилівської міської ради звернулася громадянка [PERSON] , мати [PERSON] з довідкою про звільнення серія ХМЛ № 41084 та заявою, про припинення опіки над її малолітньою дитиною, так як вона повернулася з місць позбавлення волі, стала проживати в будинку разом зі своїм сином і виявила бажання сама виховувати та утримувати свого сина. Відповідно до Розпорядження Красилівської районної державної адміністрації від 15 липня 2020 року № 154/2020-р з малолітньої дитини [PERSON] знято статус дитини, позбавленої батьківського піклування та Розпорядженням від 14 липня 2020 року № 153/2020-р припинено опіку над малолітньою дитиною. Малолітнього [PERSON] було повернуто в біологічну сім`ю матері [PERSON] . У заяві [PERSON] зазначено, що мати дитини вже через місяць перебування на волі, залишивши свого сина на неї і виїхала за кордон (Італія). З часу виїзду матері за кордон і до сьогодні [PERSON] ще жодної гривні від матері дитини саме на утримання дитини не отримала. З дитиною не спілкується здебільшого по причині небажання самої дитини спілкуватися зі своєю біологічною матір`ю. Неповнолітній [PERSON] взагалі заперечує, що [PERSON] його мати, яку він так і не зміг визнати, як такою (хлопчик називає саме бабусю - мамою). Під час розмови з неповнолітнім [PERSON] він категорично не хоче сприймати [PERSON] , як свою матір. Ще з перших днів він зважив на її обіцянки бути поряд з ним, піклуватися про нього. Але ці слова були неправдою. З його слів його мати - це [PERSON] . Хлопчик цілком невимушено з доброї волі, без всякого тиску має велике бажання, аби « [PERSON] » позбавили всіх прав на нього, бо у нього є мати, яка його за всі роки не зрадила, любила, утримувала, піклувалася про його життя і здоров`я. Згідно з випискою з історії розвитку дитини [PERSON] від 02 серпня 2022 року дитина знаходиться на «Д» обліку у хірурга з приводу пупкової кили, що потребує постійного догляду за правильним, повноцінним та якісним харчуванням дитини. З народження і до цього часу дитина знаходиться під наглядом бабусі дитини. Відповідно до довідки Красилівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 від 05 серпня 2022 року № 02-07/130 за період навчання [PERSON] в школі його вихованням займалася бабуся дитини [PERSON] . Вона підтримувала зв`язок зі школою та класним керівником, приділяла належну увагу його навчанню, вихованню, догляду. Мати дитини у не цікавилася своїм сином, його навчанням, вихованням, успіхами та проблемами. Відповідно до довідки Красилівського навчально - виховного комплексу «Гімназія та загальноосвітня школа І ступеня від 15 серпня 2022 року № 02-15/100 мати дитини не бере участі у його вихованні. Контакту зі школою не підтримує, успішністю сина не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує та в закладі освіти взагалі не з`являється. Відповідно до рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 29 липня 2022 року № 27 було одноголосно підтримано Висновок Служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав громадянку [PERSON] , який затверджено виконавчим комітетом Красилівської міської ради. [PERSON] , якому на момент розгляду справи виповнилось 14 років, подав письмову заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги, оскільки відповідачка ніколи не виконувала свої материнські обов`язки, ніколи так і не буде його матір`ю, справу просить розглянути у його відсутності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ураховуючи те, що відповідач являється особою працездатного віку, а також вік дитини, виходячи з мінімальних потреб дитини та її належного забезпечення, розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, мінімальний розмір аліментів передбачений законодавством, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на дитини. Згідно з п. 13 ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позов задоволено повністю, а тому з відповідачки підлягає стягненню на користь держави 992, 40 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved