Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 15 березня 2018 року у Переяслав-Хмельницькому міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №44. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що сторони з березня 2022 року не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, окремо проживають, миритися не бажають, спільних дітей не мають, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився. Від представника позивача [PERSON] - адвоката Красіловського В.С. до суду надійшла заява, в якій представник просить розгляд справи провести у його відсутності та у відсутності позивача, при цьому вказує, що позов підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки на зазначену суду адресу електронної пошти, не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подавала. Тому, судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України, оскільки позивач та його представник проти такого вирішення справи не заперечують. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 15 березня 2018 року. Від спільного проживання сторони дітей не мають. Згідно з ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач просить позов задовольнити, вказує на неможливість спільного проживання, збереження шлюбу, також зазначає, що сторони спільних дітей не мають, з березня 2022 року проживають окремо, не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, миритися не бажають, сім`я фактично розпалася, існує формально і зберегти її неможливо, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved