Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

29 грудня 2018 року ТзОВ «Меркур-Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та стягнути з відповідача на його користь 45172,00 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що включає в себе закуплені необхідні запчастини в сумі 31772,00 грн та складові для проведення ремонтних робіт в сумі 13400,00 грн. Позов мотивує тим, що 14 серпня 2018 року, орієнтовно о 18 год 30 хв, безпосередньо на коридорі для юридичних осіб на митному посту «Рава Руська», перед шлагбаумом для в`їзду в зону митного оформлення автомобілів, трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме водій автомобіля MAN 18/413, державний номерний знак [NUMBER] , з причепом KOGEL CN 24, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , свідомо та цілеспрямовано здійснив наїзд на праву сторону стоячого без водія автомобіля, який належить ТОВ «Меркур-Україна» марки Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] . Така поведінка відповідача була спричинена бажанням обійти довгу чергу, яка типова для митних постів на кордоні, та пройти митне оформлення у коротший час, поза чергою, ігноруючи решту осіб, що на таких самих підставах чекають власної черги. В результаті наїзду на автомобіль, який належить позивачу, відповідач протягнув його кілька метрів, тим самим завдавши йому значних пошкоджень. На місце вчинення ДТП було викликано наряд поліції, який здійснив всі необхідні дії для надання належної оцінки ситуації, що сталася. Поліцейським було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 515971 від 14 серпня 2018 року та схему місця ДТП. Матеріали даного адміністративного правопорушення про притягнення [PERSON] до відповідальності були передані Управлінням Патрульної поліції у Львівській області до Яворівського районного суду Львівської області. 21 серпня 2018 року Яворівський районний суд Львівської області виніс постанову в справі № 460/3714/18, відповідно до якої матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за cт. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернути до Управління Патрульної поліції у Львівській області для виконання вимог Закону. Станом на 28 грудня 2018 року судом не було винесено жодної постанови, відповідно до якої [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Втім, ознайомившись із схемою місця ДТП та показами свідків, відповідач знехтував чергою та намагався здійснити об`їзд інших транспортних засобів, тим самим скоїв порушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На прохання позивача та поліцейського, відповідач відмовився надавати страховий поліс та будь-які інші документи, які б підтверджували, що його автомобіль є застрахованим відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правову відповідальності власників наземних транспортних засобів». В діях відповідача вбачається пряме нехтування вимогами законодавства України та невиконання взятих на себе зобов`язань. У зв`язку з невиконанням відповідачем вимоги щодо повідомлення про настання страхового випадку страхову компанію, 15 серпня 2018 року, відразу по приїзді в місце розташування, позивач змушений був докласти чимало зусиль для пошуку страхової компанії відповідача та оперативного повідомлення про вчинення її клієнтом страхового випадку. Пізніше було з`ясовано, що автомобіль марки MAN 18/413, державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований в ПАТ «Страхова компанія «Перша», а напівпричіп KOGEL CN 24, державний номерний знак [NUMBER] , до цього автомобіля, власником якого є відповідач, взагалі не був застрахований. 16 серпня 2018 року позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Перша» з повідомленням про настання страхового випадку за договором цивільної відповідальності, в якій коротко описав страховий випадок, що трапився на митному пості «Рава-Руська». 16 серпня 2018 року, позивачем до ПАТ «Страхова компанія «Перша» було подано заяву про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб та заяву на безготівковий перерахунок страхового відшкодування. Після отримання даних заяв, 17 серпня 2018 року аварійний комісар ПАТ «Страхове компанія «Перша» [PERSON] провів огляд автомобіля марки Mercedes Benz, державний номерний знак [NUMBER] , на предмет експертної оцінки завданих ушкоджень та визначення вартості завданих збитків у відповідності до нормативню документів страхової компанії. На основі огляду транспортного засобу позивача, комісаром було складено Акт огляду транспортного засобу від 17 серпня 2018 року, у якому було визначено перелік деталей які потребують ремонту, заміни та фарбуванню. Станом на 17 серпня 2018 року відповідач не поставив до відома власну страхов компанію ПАТ «Страхова компанія «ПЕРША» про здійснення ним ДТП та настанні страхового випадку. Відповідач свідомо знехтував своїм обов`язком повідомлення страхової компанії про настання страхового випадку, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність його автомобіля. Дії відповідача свідчать про намір уникнути відповідальності щодо відшкодування шкоди, яка була завдана позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В процесі здійснення своєї господарської діяльності між пзивачем та декількома великими соковими заводами в Україні були укладені договори поставки, в яких були закріплені і певні зобов`язання пзивача. ідповідно до сідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу, є вантажним видом транспорту, дане авто регулярно здійснювало поставку товарів, продукції та сировини до замовників, з метою виконання умов договорів. Після ДТП автомобіль, який належить позивачу, не перебував у стані, що дозволяв би його подальшу експлуатацію та потребував негайного ремонту. У зв`язку з цим, позивач змушений був припинити поставки сировини на деякі заводи, чим спричинили для одних замовників суттєві незручності, для інших зрив виробничого процесу. В силу обставин, що склалися, позивачем було прийнято рішення про терміновий ремонт автомобіля. 17 серпня 2018 року позивачем у терміновому порядку були замовлені запчастини та складові, які були необхідні для ремонту та відновлення стану автомобіля, що дозволяв би його подальшу експлуатацію Вартість придбаних запчастин та складових, які були необхідні для ремонту становила 31772,00 грн. 27 серпня 2018 року відразу після отримання всіх необхідних запчастин, автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter, державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу, був переданий на ремонт до ФОП [PERSON] . Ремонт транспортного засобу позивача тривав до 05 вересня 2018 року, що підтверджується Актом прийому передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля. Відновлювальні ремонтні роботи ФОП [PERSON] оцінив на суму 13 400 гривень. Загальна сума всіх фактично затрачених коштів на придбання запчастин та ремонт автомобіля марки- Mercedes-Benz Sprinter, ДНЗ [NUMBER] , який належить позивачу, становить 45\~172, 00 грн. 27 грудня 2018 року у відповідь на адвокатський запит, ПАТ «Страхова компанія «Перша» листом № 1236/с від 27.1.2018 року надала копії деяких документів страхової справи № ЦВ 1415541 (18-00-002034), зокрема акт огляду транспортного засобу від 17 серпня 2018 року та ремонтну калькуляцію № LE 18-2034 від 17 серпня 2018 року. Відповідно до акту, ремонту, заміні та фарбуванню підлягають деталі, які були придбані позивачем відповідно до видаткової накладної № 42. Фактом, який підтверджує необхідність придбаних позивачем деталей, підтверджується ремонтною калькуляцією № LE 18-2034 від 17 серпня 2018 року. Відповідач за весь час, з моменту вчинення ДТП, не доклав жодних зусиль для врегулювання конфлікту та не звернувся за допомогою до Страхової компанії «Перша», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність його автомобіля. Станом на 28 грудня 2018 року, ні відповідачем, ні його страховою компанією, не було відшкодовано позивачу матеріальної шкоди за завдані збитки. Враховуючи те, що автомобіль позивача ушкоджено внаслідок ДТП, яке вчинене не з його вини та те, що внаслідок ушкодження цього майна він протягом тривалого періоду не міг виконувати зобов`язання, що пов`язані з веденням його господарської діяльності, він має право на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 січня 2022 року головуючим суддею визначено Карпин І.М. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 04 лютого 2019 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2019 року до участі в розгляді справи в якості співвідповідача залучено ПрАТ «Страхова компанія «Перша». 10\~березня 2020\~року ПрАТ\~«Страхова компанія\~«Перша» подало\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~зазначило,\~що 14\~серпня 2018\~року на\~митному посту\~«Рава-Руська»\~мала місце\~дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю транспортної\~засобу марки\~«MAN»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~з напівпричепом\~марки «Kogel»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] \~та ТЗ\~марки «Mercedes\~Benz»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~за кермом\~якого на\~момент ДТП\~перебував \~ [PERSON] .\~Тягач марки\~«MAN»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~на момент\~вчинення ДТП,\~відповідно до\~умов договору\~обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів,\~було застраховано\~в ПрАТ\~«СК «Перша».\~16\~серпня 2018\~року [PERSON] \~надав в\~розпорядження ПрАТ\~«СК «Перші\~повідомлення про\~настання страхового\~випадку за\~договором страхування\~цивільні відповідальності.\~Того ж\~дня,\~ [PERSON] \~було написано\~заяву про\~виплату страховог\~відшкодування.\~Наступного дня,\~17\~серпня 2018\~року,\~ [PERSON] \~надав в\~розпорядження ПрАТ\~«СК «Перша»\~повідомлення про\~настання страхового\~випадку за\~договором страхування\~цивільне відповідальності.\~З метою\~встановлення вартості\~відновлювального ремонту\~пошкодженого транспортного\~засобу марки\~«Mercedes-Benz»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~ПрАТ «СК\~«Перша» було\~проведено огляд\~та фіксацію\~пошкоджень,\~за наслідками\~чого складено\~акт огляду\~пошкодженого транспортного\~засобу від\~17\~серпня 2018\~року. На підставі\~вищенаведеного було\~складено ремонтну\~калькуляцію №\~LE\~18-2034\~від 17\~серпня 2018\~року. Відповідно до даної калькуляції, вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ марки «Mercedes-Benz», номерний знак [NUMBER] з урахуванням зносу становила 23 195,59 грн., яку було виплачено позивачу. Отже, ПрАТ «СК «Перша» подію, яка сталася 14 серпня 2018 року, було врегульовано відповідно до норм чинного законодавства в повному обсязі у встановлені строки. Просить у задоволенні позову відмовити. 13 травня 2021 року представник позивача подав додаткове письмове пояснення, в якому вказав, що постановою Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі №766/7666/19 висловлено правову позицію щодо відшкодування внаслідок ДТП в частині різниці між сумою виплаченого страхового відшкодування та фактичним розміром шкоди, завданої позивачу. З позовної зави вбачається, що особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити постраждалій стороні різницю між розміром шкоди та страхової виплати, яка становить 21976, 41 грн та яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 листопада 2021 року головуючим суддею визначено Поворозника Д.Б. 25 травня 2022 року представник відповідача [PERSON] адвокат Зозуля А.В. подав додаткове письмове пояснення на позовну заяву, в якому зазначив, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. З даних підстав вважає, що позивач дійшов помилкового висновку про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи. Висновок позивача про те, що шкода має бути відшкодована тільки заподіювачем у повному обсязі, не беручи до уваги обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування в межах ліміту, є неправильним. На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Перша», в нього був наявний поліс договір страхування АК 8386336 від 23 квітня 2018 року. 14 серпня 2018 року відповідачем [PERSON] було повідомлено страховика про настання страхового випадку. ПАТ «Страхова компанія «Перша» було складено страховий Акт від 10 січня 2019 року про виплату ТзОВ «Меркур-Україна» страхового відшкодування за даним страховим випадком. Дана сума була виплачена позивачу. Позивач звертався до ПАТ «Страхова компанія «Перша» із заявою від 12 березня 2019 року, в якій вказував, що вартість ремонту пошкодженого ТЗ склала 45172,00 та просив здійснити доплату страхового відшкодування у сумі 21976,41 грн. На свою заяву позивач отримав відповідь від страхової компанії, в якій зазначено, що під час врегулювання страхової справи ТОВ «Меркур-Україна», як заявником, не було надано страховикові жодного доказу фактичного підтвердження оплати ремонту, при цьому було звернено увагу на те, що у випадку надання страховику підтвердження факту оплати проведеного ремонту (надання відповідного акту виконаних робіт та квитанції (платіжного доручення) про оплату ремонту пошкодженого під час ДТП автомобіля), страхова компанія повернеться до розгляду страхової справи в частині доплати страхового відшкодування. Таким чином, позивач спочатку повинен був вимагати кошти за майнову шкоду завдану внаслідок ДТП від ПАТ «Страхова компанія «Перша», а не від [PERSON] . Також на підтвердження понесених витрат по ремонту пошкодженого автомобіля позивач посилається на видаткову накладну № 42 від 17 серпня 2018 року на суму 31772,00 грн та на акт прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 05 вересня 2018 року, копії яких долучив до матеріалів справи. Однак акт прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 05 вересня 2018 року є неналежно оформлений, відсутні підписи сторін (замовника та виконавця, також видаткова накладна № 42 від 17 серпня 2018 року на суму 31772,00 грн не підписана особою, відповідальною за отримання товару, а також позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження факту оплати проведеного ремонту пошкодженого під час ДТП автомобіля. Просить в позові відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. В судове засідання представник позивача адвокат Воронюк К.Ю. не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] адвокат Зозуля А.В. не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив в позові відмовити. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Перша» в судове засідання не прибув, про розгляд справи був належним чином повідомлений, будь-яких клопотань до суду не подавав. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Оцінивши доводи сторін, викладені у поданих ними заявах по суті та письмових поясненнях, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, зважаючи на таке. Суд встановив, що 14 серпня 2018 року на митному посту «Рава-Руська» мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю транспортного засобу марки «MAN», державний номерний знак [NUMBER] , з напівпричепом марки «Kogel», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є ТОВ «Меркур-Україна» та за кермом якого на момент ДТП перебував [PERSON] . Тягач марки «MAN», державний номерний знак [NUMBER] , на момент вчинення ДТП відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, було застраховано в ПрАТ «СК «Перша», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8386336 від 23 квітня 2018 року. 16 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Перша» з повідомленням про настання страхового випадку за договором страхування цивільні відповідальності, а також подав заяву про виплату страхового відшкодування, що відповідно підтверджується повідомленням потерпілого про настання страхового випадку від 16 серпня 2018 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 16 серпня 2018 року. 17 серпня 2018 року [PERSON] звернувся в ПрАТ «СК «Перша» з повідомленням про настання страхового випадку за договором страхування цивільне відповідальності, що підтверджується відповідним повідомленням. Також 17 серпня 2018 року аварійний комісар ПАТ «Страхова компанія «Перша» [PERSON] провів огляд та фіксацію пошкоджень автомобіля марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується актом огляду транспортного засобу від 17 серпня 2018 року. Відповідно до ремонтної калькуляції № LE 18-2034 від 17 серпня 2018 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», номерний знак [NUMBER] , з урахуванням зносу, становить 23195,59 грн. Відповідно до платіжного доручення № 3 від 28 січня 2019 року ПАТ «Страхова компанія «Перша» виплатило ТОВ «Меркур-Україна» 23195,59 грн страхового відшкодування. 12 березня 2019 року представник ТОВ «Меркур-Україна» звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Перша» із заявою про здійснення доплати страхового відшкодування в розмірі 21976,41 грн як різниці між здійсненою страховою виплатою в розмірі 23195,59 грн та фактичними витратами на ремонт транспортного засобу в розмірі 45172,00 грн. На вказану заяву ПАТ «Страхова компанія «Перша» надало відповідь, в якій зазначило, що виплата страхового відшкодування була здійснена на підставі калькуляції вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, з врахуванням зносу, та склала 23195,59 грн. Також страхова компанія вказала, що під час врегулювання страхової справи ТОВ «Меркур-Україна» як заявником не було надано страховикові жодного доказу фактичного підтвердження оплати ремонту та звернуло увагу на те, що у випадку надання страховику підтвердження факту оплати проведеного ремонту (надання відповідного акту виконаних робіт та квитанції (платіжного доручення) про оплату ремонту пошкодженого під час ДТП автомобіля), страхова компанія згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повернеться до розгляду страхової справи в частині доплати страхового відшкодування у розмірі ПДВ. Частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1166 Цивільного\~кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування», зокрема, страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Згідно з п. п. 34.1, 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до\~ст.\~9\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страхова\~сума \~це грошова\~сума,\~у межах\~якої страховик\~зобов`язаний здійснити\~виплату страхового\~відшкодування відповідно\~до умов\~договору страхування. Розмір\~страхової суми\~за шкоду,\~заподіяну майну\~потерпілих,\~становить 50\~тисяч гривень\~на одного\~потерпілого. У\~разі якщо\~загальний розмір\~шкоди за\~одним страховим\~випадком перевищує\~п`ятикратну страхову\~суму,\~відшкодування кожному\~потерпілому пропорційно\~зменшується. Розмір\~страхової суми\~за шкоду,\~заподіяну життю\~та здоров`ю\~потерпілих,\~становить 100\~тисяч гривень\~на одного\~потерпілого. Страхові\~виплати за\~договорами обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності обмежуються\~страховими сумами,\~які діяли\~на дату\~укладення договору\~та зазначені\~в договорі\~страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Відповідно до поліса АК/8386336 від 23 квітня 2018 року ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Перша» за даним договором становить 100000 грн за заподіяння майнової шкоди. Як зазначено вище, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] як винної особи різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка становить 21976,41 грн. Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц вказала, що відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому, відповідно до платіжного доручення № 3 від 28 січня 2019 року ПАТ «Страхова компанія «Перша» виплатило ТОВ «Меркур-Україна» страхове відшкодування в розмірі, 23195,59 грн. А загальна сума виплаченого страхового відшкодування та суми, яку просить стягнути позивач становить 45172,00 грн. Отже, дана сума не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Перша» за полісом АК/8386336 від 23 квітня 2018 року. Тобто в даному випадку розмір страхового відшкодування, який пред`являє ТОВ «Меркур-Україна», не перевищує ліміт відповідальності страховика. Також у спірному випадку відсутні передбачені законом обставини, за яких у страховика (ПрАТ «СК «Перша») не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування. Крім того, суд враховує, що, як описано вище, ТОВ «Меркур-Україна» зверталося до ПАТ «Страхова компанія «Перша» із заявою про здійснення доплати страхового відшкодування в розмірі 21976,41 грн, тобто різниці між здійсненою страховою виплатою (23195,59 грн) та фактичними витратами на ремонт транспортного засобу (45172,00 грн), і на вказану заяву ПАТ «Страхова компанія «Перша» надало відповідь, в якій роз`яснило про можливість доплати страхового відшкодування за умови надання певних додаткових документів. Однак ТОВ «Меркур-Україна» не надало суду доказів подальшого звернення до ПАТ «Страхова компанія «Перша» із наданням необхідних документів. Отже, позивач не використав всіх передбачених законодавством можливостей для отримання повного страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб внаслідок ДТП, винуватцем якого був [PERSON] . За таких обставин суд погоджується з доводами представника відповідача [PERSON] про те, що позивач помилково стверджує, що його право як потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за його вибором вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, не беручи до уваги обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування в межах ліміту. Тому пред`явлення ТОВ «Меркур-Україна» вимоги стягнення різниці між розміром шкоди та страхової виплати, яка становить 21976,41 грн, до відповідача [PERSON] , на думку суду, є передчасною, а тому не підлягає задоволенню. При цьому, ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2019 року за клопотанням позивача до участі в розгляді справи в якості співвідповідача залучено ПАТ «Страхова компанія «Перша». Однак жодних позовних вимог до ПАТ «Страхова компанія «Перша» ТОВ «Меркур-Україна» не пред`явило. А відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, суд зазначає, що згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до змісту наведених вище норм Цивільного кодексу України відшкодуванню підлягають саме реальні збитки, тобто фактична сума втрат, яких потерпіла особа ТОВ «Меркур-Україна» зазнала у зв`язку зі пошкодженням його майна (транспортного засобу) та витрат, які позивач поніс для відновлення свого порушеного права (у спірному випадку фактична вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, включаючи витрати на матеріали та роботи). Реальними збитками підкреслюється наявність фактичних втрат майнової сфери потерпілої особи і саме на позивача покладений обов`язок довести реальний фактичний розмір збитків, заподіяних йому протиправними діями відповідача (відповідачів). При цьому, позивач повинен не лише точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. Як описано вище, ТОВ «Меркур-Україна» стверджує, що за власні кошти здійснило ремонт пошкодженого автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», державний номерний знак [NUMBER] , і на підтвердження понесених витрат на ремонт пошкодженого автомобіля позивач надав суду; копію видаткової накладної № 42 від 17 серпня 2018 року на суму 31772,00 грн на придбання запчастин до автомобіля (бампер передній, фара права. Капот, крило праве, дзеркало зовнішнє, підсилювач бампера, рамка радіатора); копію акту прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 05 вересня 2018 року, в якому замовником вказане ТОВ «Меркур-Україна», а виконавцем ФОП [PERSON] та зазначено перелік виконаних робіт з ремонту автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter» в загальному розмірі 13400,00 грн (демонтаж/монтаж капота, правого навісу капота, бампера, підсилювача бампера, решітки радіатора, передньої панелі, правого крила, радіатора, інтеркулера, правого дзеркала, фар, ґрунтування, підготовка до фарбування, фарбування та полірування капота, крила, бампера, решітки радіатора, комп`ютерна діагностика, заміна датчика повітря, витрачені матеріали). Водночас, згідно з нормами ст. ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів\~у цивільних\~справах не\~є обов`язком\~суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість. Серед іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отже, відповідно до змісту наведених вище норм процесуального закону саме принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони та одночасно не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, щоб задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Також суд наголошує, що відповідні обставини, на які посилаються та які стверджують сторони, можуть і повинні бути доведені лише належними, допустимими, достовірними доказами, які у своїй сукупності є достатніми для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Дослідивши описані вище письмові докази, які надав позивач, а саме копії видаткової накладної № 42 від 17 серпня 2018 року та акту прийому-передачі виконаних робіт від 05 вересня 2018 року, суд вважає, що ці докази є неналежними і недопустимими, отже, не можуть враховуватись при вирішенні справи, зважаючи на таке. З копії видаткової накладної № 42 від 17 серпня 2018 року неможливо встановити, хто був продавцем товару, де і ким був отриманий товар, оскільки відсутні відомості про продавця (найменування, код ЄДРПОУ), його посадових (уповноважених) осіб та посадових (уповноважених) осіб ТОВ «Меркур-Україна», які здійснювали передачу/приймання товару, печатки підприємств тощо. В копії акту прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 05 вересня 2018 року, в якому замовником вказане ТОВ «Меркур-Україна», а виконавцем ФОП [PERSON] , відсутні підписи і печатки сторін (їх уповноважених представників), а також позивачем не надано відомостей про ФОП [PERSON] , зокрема, документів про його реєстрацію підприємцем, відомостей про види господарської діяльності. Також ТОВ «Меркур-Україна» не надало суду жодних доказів оплати ним вартості товарі (запчастин до автомобіля) та робіт, описаних у вказаних вище видатковій накладній та акті прийому-передачі ремонтних робіт. При цьому, згідно з роз`ясненням, яке міститься на офіційному порталі Державної податкової служби України, видаткова накладна та акт приймання виконаних робіт не є розрахунковими документами (https://if.tax.gov.ua/baner/podatkovi-konsultatsii/konsultatsii-dlya-fizichnih-osib/print-71156.html). Отже, ТОВ «Меркур-Україна» не надано належних, достовірних та допустимих доказів фактичного здійснення ремонту належного йому транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак [NUMBER] , Який був пошкоджений внаслідок ДТП, яка мала місце 14 серпня 2018 року на коридорі для юридичних осіб на митному посту «Рава Руська», винуватцем якої був [PERSON] , документів про оплату проведеного ремонту та придбаних запчастин. Враховуючи наведені вище обставини, норми законодавства та висновки Верховного суду, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ТОВ «Меркур-Україна» до [PERSON] та ПрАТ «СК «Перша`слід відмовити.

Outcome: dismissed