Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

У грудні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Пулинської селищної ради, в якому просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] , актовий запис про смерть № 71. В обґрунтування\~позовних вимог\~вказав,\~що [INFO] помер його батько [PERSON] , а він є спадкоємцем першої черги за законом. До складу спадщини входить житловий будинок [ADDRESS] . У жовтні 2010 року звертався до державного нотаріуса Червоноармійської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини на майно після смерті [PERSON] . Державний нотаріус підготувала від його імені заяву про прийняття спадщини, яку він підписав та сплатив державне мито і платні послуги на загальну суму 240 грн. Нотаріусом його повідомлено, що на підставі заяви про прийняття спадщини буде заведена спадкова справа відносно майна померлого [PERSON] 28.10.2022 звернувся до державного нотаріуса Пулинської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого. За результатами розгляду звернення, нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії у зв"язку з тим, що 6-ти місячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини з дня смерті спадкодавця минув і він, як спадкоємець, заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини не подав, а тому вважається таким, що спадщину не прийняв. Інші спадкоємці, які б могли дати згоду для продовження йому строку на прийняття спадщини, відсутні. Вважає, що визначений законом строк для прийняття спадщини він пропустив з поважної причини, оскільки після смерті [INFO] батька [PERSON] , звертався у 6-ти місячний строк до державного нотаріуса і подавав заяву про прийняття спадщини за законом. Державний нотаріус не завела спадкової справи відносно майна померлого. Будучи необізнаним з питань спадкування, довірившись нотаріусу, не звертався до останнього з приводу перевірки щодо заведення спадкової справи. Поряд з цим, він фактично вступив у володіння і користування належним померлому житловим будинком шляхом користування ним та земельною ділянкою, а тому вважає себе таким, що спадщину прийняв. Ухвалою суду від 13.12.2022 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 29.12.2022 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. У судове\~засідання позивач не з"явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та участі його представника, позовну заяву підтримує та просить задовільнити. Відповідач у\~судове засідання\~не\~з"явився,\~від\~головиПулинської селищної ради на адресу суду надійшла письмова заява, в якій він просить розглядати справу без участі їх представника. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом\~ про його смерть серії [NUMBER] від 28.09.2010, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноармійського районного управління юстиції Житомирської області, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 71 (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.02.1963, батьком позивача є [PERSON] (а.с.5). Відповідно до технічного паспорту, виготовленого Новоград-Волинським бюро технічної інвентаризації від 24.03.1983, він був виданий [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.9-10). Як вбачається з довідки № 266 від 18.02.2022,\~виданої виконкомом Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, померлий [PERSON] , [INFO] , на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , нова адреса: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті та протягом шести місяців після смерті ніхто не був зареєстрований та не проживав. Підстава погосподарська книга за 2006-2010 роки (а.с.7). Постановою державного нотаріуса Пулинської державної нотаріальної контори Центрально-Західного\~міжрайонного управління\~Міністерства юстиції\~(м.Хмельницький) про відмову у вчиненні нотаріальної дії\~від 28.10.2022 №295/01-16,\~ [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [INFO] Яхимовича [PERSON] , у зв"язку з пропуском строку для прийняття спадщини встановленого чинним законодавством (а.с.8). Згідно відповіді Пулинської державної нотаріальної контори Центрально-Західного міжрайонного управління\~Міністерства юстиції\~(м.Хмельницький) №465/01-16 від 29.12.2022, щодо майна\~померлого [INFO] Яхимовича [PERSON] спадкова справа не заводилась, що також підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що за життя [PERSON] , [INFO] , заповіту не складав. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст.\~1268\~ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Право на\~спадщину виникає\~з моменту\~її відкриття,\~і закон\~зобов`язує\~спадкоємця,\~який постійно\~не проживав\~зі спадкодавцем,\~у шестимісячний\~строк подати\~нотаріусу заяву\~про прийняття\~спадщини.\~Така позиція також викладена у\~постанові Верховного Суду України викладеної від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17. За змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~ Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"). Норми частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:\~1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (ч.2 ст. 1223 ЦК України). Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 663/2151/17 та інших. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що визначений для прийняття спадщини строк пропустив з поважної причини, оскільки ще у жовтні 2010 року звернувся із заявою до державного нотаріуса Червоноармійської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини на майно після смерті [PERSON] , за що сплатив державне мито і платні послуги на загальну суму 240 грн., однак нотаріус спадкової справи не завів. На підтвердження своїх доводів, позивач жодних доказів не надав. Інших причин пропуску строку на прийняття спадщини у позовній заяві позивач не навів і будь-яких підтверджуючих доказів не надав. Суд зазначає, що у позивача право на спадкування майна [PERSON] виникло на підставі закону\~як спадкоємця першої черги, оскільки за життя спадкодавець заповіту не склав. Сама процедура прийняття спадщини є досить простою та не вимагає від спадкоємців особливої підготовки, збору документів тощо. Необхідно лише подати заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом, є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину. Таким чином, позивач, який був обізнаний про смерть батька та наявність спадкового майна, міг реалізувати своє волевиявлення на прийняття спадщини після смерті [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса у встановлений шестимісячний строк. Тобто, якщо позивач бажав би прийняти спадщину, то звернувся б до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, однак цього не зробив. Доводи [PERSON] про те, що він дотримався вимог закону і звертався до нотаріуса в шестимісячний строк після смерті спадкодавця жодними доказами не підтверджуються, а навпаки спростовуються дослідженими у суді документами з нотаріальної контори про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, а позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого у зв"язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Також, з позовної заяви та доданих документів не вбачається, що позивачем оскаржувалась діяльність нотаріуса щодо недотримання вимог законодавства при його зверненні у жовтні 2010 року. Зазначена у позовній заяві обставина про фактичний вступ позивача у володіння і користування належним померлому житловим будинком шляхом користування ним та земельною ділянкою жодними доказами не підтверджена і не передбачена законодавством, як підстава, що підтверджує прийняття спадщини. За правилами ст.ст.\~12, 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд\~ розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення позивачу додаткового строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надав та не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Така позиція суду відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 11.11.2020 у справі № 750/262/20, від 03.09.2021 у справі № 368/719/20, від 11.08.2021\~у справі № 720/1079/19 та іншим. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відтак, визнання позову відповідачем, про що зазначено у його клопотанні, не може бути підставою для задоволення вимог позивача, які суперечать закону.

Outcome: dismissed