Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою, якою просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , на строк у шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: - заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) зі нею, [PERSON] , [INFO] ; - заборонити наближатися на відстань ближче ніж 300 метрів до місця її проживання за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити вести листування, телефонні переговори з нею, [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Зазначає, що з 30 серпня 2008 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2019 року було розірвано (справа №583/4405/19). Після розірвання шлюбу вона разом з дитиною та [PERSON] продовжили проживати разом за адресою: [ADDRESS] , в будинку, який на праві спільної сумісної власності належить їй та її колишньому чоловікові, оскільки був придбаний в період шлюбу. Життя з [PERSON] останні 3-4 роки стало нестерпним, жахливим та таким, що кожен раз наражає її та їхню дитину на небезпеку. [PERSON] часто зловживає спиртними напоями та наркотиками, в результаті чого, перебуваючи в стані сп`яніння, останній систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство. Так, мали місце непоодинокі випадки, коли [PERSON] ображав її та кричав на неї нецензурною лайкою, залякував фізичною розправою, а інколи і піднімав руку. Дуже часто [PERSON] вдається до висловлювань та дій, які принижують її честь та гідність. Тим самим, завдається шкода у як фізичному, так і психічному здоров`ю. Самим жахливим є те, що інколи об`єктом таких знущань був і їхній син. Загалом, всі випадки домашнього насильства з боку [PERSON] відбувалися у присутності їхнього малолітнього сина, що негативно позначається на емоційному настрої та психологічному стані здоров`я останнього. Частими є випадки, коли [PERSON] виганяє її разом дитиною з будинку і вони змушені шукати притулку в іншому місці. Іншого житла вона не має, батьків та рідних людей в неї також немає. А тому в умовах суцільного холоду та відсутності іншого житла, вони разом з сином змушені інколи просити допомоги у сусідів або йдуть до пунктів Незламності, які нещодавно відкрилися в м. Охтирка. Факти систематичних знущань та домашнього насильства [PERSON] відносно неї та її сина підтверджуються постановами Охтирського міськрайонного суду Сумської області. Відносно [PERSON] неодноразово виносились термінові заборонні приписи. Проте вказаних заходів по відношенню до нього виявилось не достатньо, останній продовжує вчиняти домашнє насильство по відношенню до неї, продовжуючи вчиняти психологічний тиск, висловлюючи погрози фізичної розправи, залякуючи тощо. Окремо звертає увагу на те, що наразі в умовах війни навчання в м. Охтирці є дистанційним і їхній син весь час перебуває вдома. Так само і вона, будучи вихователем «ДНЗ Теремок», в умовах сьогодення працює дистанційно вдома. З огляду на це, перебування разом з кривдником [PERSON] в одному житловому приміщенні позбавляє можливості їхній дитині належним чином навчатись та отримувати необхідні знання, а її - можливості працювати та заробляти на життя, щоб хоч якось утримувати себе, дитину та єдине наявне житло, в якому вони проживають, адже все це лежить на її плечах. Сам [PERSON] ніякої допомоги не надає, офіційно не працевлаштований і єдине, чим він займається за їхньою сумісною адресою проживання - це чинить систематичне домашнє насильство відносно неї, яке супроводжується образами та погрозами, нецензурною лайкою та приниженням, тілесними ушкодженнями та вигнаннями з дому, що в сукупності позбавляє можливості спокійно жити, працювати та виховувати дитину. Крім того, станом на сьогодні існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] , оскільки наразі відносно останнього у зв`язку з черговим фактом домашнього насильства діє терміновий заборонний припис серії АА №104792 від 14.12.2022 року (строк дії припису - до 22:00 години 21.12.2022 року). Відтак, така поведінка її колишнього чоловіка свідчить про те, що її життя та здоров`я перебувають під постійною загрозою. Тому вказана ситуація вимагає спів мірних та ефективних заходів протидії. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21.12.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження в судовому засіданні. В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали, на їх обґрунтування послалась на обставини, які викладені у заяві та доданих до неї письмових доказах. Також [PERSON] додатково пояснила, що її колишній чоловік вживає наркотичні засоби шляхом введення ін`єкцій, що є однією з головних причин неадекватної та агресивної поведінки з його боку відносно неї та її сина. [PERSON] в судовому засіданні проти заяви заперечив, вказані в заяві обставини не визнав, у задоволенні такої заяви просив суд відмовити. Зазначив, що обставини за якими його притягували до відповідальності, є переважно надуманими. Наркотичних засобів він не вживає взагалі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним задовольнити заяву частково, з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Судом встановлено, що з 30 серпня 2008 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2019 року було розірвано (справа №583/4405/19), і від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON] 21.01.2009 [INFO] .. Вони проживають разом за адресою: [ADDRESS] , в спільному будинку. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 липня 2021 року з [PERSON] на користь заявниці було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 2000,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Існувала заборгованість по сплаті аліментів у сумі 20336,77 грн., що підтверджується розрахунком проведеним державним виконавцем. Спільний син наразі є учнем 7А класу Охтирської ЗОШ №3, [PERSON] на відміну від батька, самостійно займається вихованням сина, підтримує зв`язок із керівником класу, систематично відвідує батьківські збори цікавиться справами та тримає на контролі навчання і поведінку сина. Зазначені обставини підтверджуються довідкою школи. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї. Так, постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2021 року у справі № 583/1263/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України, та його було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 170,00 гри. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/95993250). Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 липня 2021 року у справі № 583/2088/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КпАП України, та його було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/98352437). Також постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 жовтня 2021 року у справі № 583/3856/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КпАП України, та його було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 680,00 грн. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100225578). Крім того, постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2021 року у справі № 583/4002/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КпАП України, та його було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 680,00 грн. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100420435). Під час судового засіданні представник заявниці надала додаткові письмові докази, що іще підтверджують неодноразові факти притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї. Так, він притягався до відповідальності за ст. 173-2 ч. 1, 2 КпАП України 02.04.2021 р., 13.07.2022 р., 17.08.2022 р., 23.12.2022 р., а 21.12.2022 р провадження відносно нього було закрите у зв`язку із спливом строку притягнення до відповідальності. Відносно [PERSON] виносились терпінові заборонні приписи. Так, 24.09.2021 року відносно [PERSON] виносився терміновий заборонний припис стосовно кривдника терміном на 10 діб із зобов`язанням залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, забороною на вхід та перебування в місці мешкання (перебування) постраждалої особи і та забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Крім того. 10.06.2021 року відносно [PERSON] виносився терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №104692 терміном на 5 діб із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Також. 14.12.2022 року відносно [PERSON] виносився терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №104792 терміном на 7 діб із забороною на вхід та перебування в місці мешкання (перебування) постраждалої особи. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Основним нормативно-правовим актом, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, є Закон України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII). Відповідно до п.п. 3, 4, 7, 9, 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Однією з основних засад запобіганню та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2229-VIII). За змістом ч.\~1\~ст.\~21\~Закону №\~2229-VIII постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства, звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 2229-VIII). Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4, 8\~ст.\~26\~Закону №\~2229-VIII право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України). Із положень ч.\~1\~ст.\~350-1\~ЦПК України слідує, що заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. У заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено, в тому числі, обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності) (п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України). Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Статтею 83\~ЦПК України передбачається, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписом ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні доказами; висновки експертів; показаннями свідків. Згідно рапорту поліцейського 09.05.2022 о 18-04 год. надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що чоловік поводить себе неадекватно, кидається битись, раніше проявляв агресію і на сина, після проведення профілактичної бесіди, коли поїхала поліції потерпіла знову зателефонувала до поліції та повідомила, що чоловік продовжує вчиняти домашнє насильство. Відносно [PERSON] був складений адміністративний протокол, та його було доставлено до Охтирської ЦРЛ для надання медичної допомоги від алкогольного сп`яніння. Рапортом від 07.05.2022 р. зафіксовані обставини аналогічного змісту щодо насильства з боку [PERSON] відносно заявниці, а рапорті від 16.09.2022 зазначено, що [PERSON] вчиняв домашнє насильство відносно заявниці перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Приймаючи до уваги письмові та інші докази, надані заявницею, суд приходить до висновку про наявність обставин, які входять до предмету доказування у даній справі та доведеності факту вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] .. Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства в сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї. Враховуючи надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому доходить висновку про обґрунтованість заяви. Так, судом встановлено, що відносини учасників цієї справи не покращились, заінтересована особа не надає належної оцінки агресивності своїх дій. Суд, доходячи такого висновку, керується тим, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 28.04.2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19). Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної «поваги» до приватного та сімейного життя. (пункт 78\~рішення Європейського Суду у справі «Мамчур проти України»). При вирішенні питання домашнього насильства суд при оцінці даного питання повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.11.2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. Разом з тим, суд вважає, що для цілей, зазначених у вказаному Законі, з урахуванням обставин даної справи, достатнім є встановлення обмежень та заборон для [PERSON] строком на три місяці, а тому наявні підстави для задоволення заяви частково. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі. Відповідно до ч.\~3\~ст.\~350-5\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial