Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про скасування заборони на спадкове нерухоме майно, яке є предметом застави. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 травня 1998 року між [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на яке було зареєстровано 21 вересня 1998 року за [PERSON] , Волинським обласним бюро технічної інвентаризації. Як зазначає позивач, [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на все майно, що належало померлому станом на момент його смерті. Після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] , вступив у спадщину та 12 червня 2009 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач стверджує, що при зверненні до нотаріуса йому стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є відомості про існування обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно типу обтяження на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору застави від 24 травня 1997 року, власником якого на той момент була [PERSON] . До моменту звернення до нотаріуса позивачу не було відомо про накладення заборони на майно та сам факт такого обтяження створює перешкоди для реалізації майнових спадкових прав позивача. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд зняти арешт (заборону) з будинку [ADDRESS] , що зареєстрований за власником [PERSON] , накладений на підстав договору застави н/в від 24 травня 1997 року приватним нотаріусом Гурською В.С., реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі відчуження об`єктів нерухомого майна № 5458417, зареєстрований 09 серпня 2007 року реєстратором Ковельська державна нотаріальна контора Волинської області. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Крім того, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження по справі для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 грудня 2022 року закрито підготовче провадження по справі та замінено процесуальний статус учасника справи третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] на статус сторони в цивільному процесі співвідповідача. В призначене судове засідання позивач та його представник з`явились, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, однак попередньо до суду надійшла заява, згідно якої остання позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову. Одночасно, просить розгляд справи проводити за її відсутності. Залучена по справі співвідповідач [PERSON] , у призначене судове засідання із розгляду вказаної справи з`явилась та позовні вимоги визнала у повному обсязі. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, враховуючи визнання відповідачами позовних вимог, заявлених позивачем, у повному обсязі, перевіривши наявність законних підстав для задоволення позову, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 14 травня 1998 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі укладеного правочину, 21 вересня 1998 року Волинським обласним бюро технічної інвентаризації було зареєстровано право приватної власності [PERSON] , на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та видано реєстраційне посвідчення серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місті Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області від 08 лютого 2008 року. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на все майно, що належало померлому станом на момент його смерті, включаючи житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі матеріалів спадкової справи № 666/2008 року, наданої Ковельською державною нотаріальною конторою Волинської області на виконання ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2022 року, судом встановлено, що 17 травня 2007 року приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу у Волинській області Дудою Л.В., було посвідчено заповіт [PERSON] , на випадок його смерті, яким усе своє майно, що буде належати спадкодавцю на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, в тому числі заощадження в ощадних касах та банківських установах, ощадні книжки, а також будинок [ADDRESS] [PERSON] , заповів громадянину України [PERSON] 18 липня 2008 року, у межах строків встановлених для прийняття спадщини, позивачем було подано заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , прийняв спадщину після смерті [PERSON] , у порядку та строки встановлені чинним, на момент виникнення правовідносин, законодавством України. Іншим спадкоємцям за законом [PERSON] (дружина померлого) та [PERSON] (дочка померлого) було відомо про смерть [PERSON] , та факт відкриття спадщини, та на підставі нотаріально посвідчених заяв, останні підтвердили не прийняття ними спадщини та не заперечували проти видачі [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 12 червня 2009 року державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори було видано [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, 18 липня 2022 року державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори було видано [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/5 частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі копії договору застави, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу від 24 травня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1506, судом встановлено, що 24 травня 1997 року, в забезпечення виконання зобов`язання, що виникло у [PERSON] , відповідно до договору позики від 24 травня 1997 року, укладеного із [PERSON] , заставодавець ( [PERSON] ) передала, а заставодержатель ( [PERSON] ) прийняла в заставу належний [PERSON] , на праві приватної власності житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 320846625 від 23 січня 2023 року, державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори 09 серпня 2007 року було зареєстровано обтяження на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у формі заборони відчуження об`єкта нерухомого майна, на підставі договору застави від 24 травня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Гурською В.С. Вказані обтяження, станом на момент прийняття рішення по суті справи є дійсними. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Отже, до складу спадщини після смерті [PERSON] , ввійшли всі права що належали останньому на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, включаючи і право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В межах строків встановлених ч. 1 ст. 1270 ЦК України, [PERSON] , було прийнято спадщину після смерті [PERSON] , шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на нерухоме майно, що входить до складу спадщини, виникає з моменту державної реєстрації такого права. До моменту ж такої реєстрації спадкоємцю належить право очікування набуття у власність відповідного спадкового майна (часто поєднане з правом володіння ним), яке в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод повною мірою становить зміст права власності й підлягає захисту національними судами як таке. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Частиною 1 статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Право застави припиняється у разі, зокрема, припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані (п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 593 ЦК України). За таких умов, беручи до уваги визнання відповідачами, зокрема [PERSON] , як заставодержателем за договором застави від 24 травня 1997 року позовних вимог щодо припинення застави, як забезпечення зобов`язання, враховуючи, що факт визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідне позов задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved