Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Представник позивача [PERSON] адвокат Андроник Б.В. 22.04.2022 скерував до Кіцманського районного суду Чернівецької області позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що 18.09.2015 року відповідач [PERSON] та вона зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено актовий запис №183. Від шлюбу у них народилася дитина син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вона разом із дитиною є внутрішньо переміщеними особами та проживають за адресою: [ADDRESS] , і дитина повністю знаходиться на її утриманні, відповідач участі у вихованні сина не бере, добровільно матеріальну допомогу не надає, не цікавиться його здоровям та успіхами. Вказує, що оскільки син проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, тоді як відповідач має можливість, так як він працевлаштований водієм Дробишевської місцевої пожежної команди, а на даний час проходить службу в В/ч , тому просить суд, з посиланням на відповідні правові норми, стягувати з [PERSON] аліменти, на її користь, на утримання неповнолітнього сина, у в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду (а.с.1-10). Представником відповідача [PERSON] адвокат Яковлєв В.В. на позовну заяву подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] щодо стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дитини повноліття. Посилається на те, що станом на сьогоднішній день на виконанні в Лиманському ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) знаходиться виконавче провадження №50906362, відкрите 19.04.2016 року на підставі виконавчого листа від 27.11.2014 року №234/10784/14-ц, виданого на примусове виконання рішення Краматорського міського суду Донецької області про стягнення з нього на користь [PERSON] на утриманні їхньої неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі частки усіх доходів, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.06.2011 і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.58-61) Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи. 18.11.2022 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Яковлєва В.В. про перегляд заочного рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10.06.2022 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Заочне рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10.06.2022 в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів скасовано. Судове засідання призначено на 07.12.2022, яке відкладено на 29.12.2022 (а.с.54-56). Заходів спрямованих на забезпечення доказів не вживалось, як і заходів забезпечення позову. Зупинення і поновлення провадження не здійснювалося. Клопотань про відкладення підготовчого засідання від учасників справи не надходило. Представник позивача [PERSON] адвокат Андроник Б.В. в судове засідання 29.12.2022 не з`явилися, про причини неявки до суду не повідомили, хоча були завчасно та належним чином повідомлені про день, час та місце слухання справи, про свідчить розписка про отримання судової повістки. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Яковлєв В.В. в судове засідання 29.12.2022 не з`явилися, 07.12.2022 на електронну адресу суду скерували відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності,ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб 18.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.09.2015 року (а.с.7). Крім того, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 8). Згідно наданих суду довідок від 15.04.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №7713-7000684846 та №7713-7000683713, [PERSON] разом із своїм сином - [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Норми права, які застосував суд. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст.183, 184 СК). Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України). Мотиви застосування та оцінка суду. Отже, обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із розірванням шлюбу.Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, вказані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є здоровою особою та працездатним, враховуючи при цьому право дитини (сина) на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки, на утримання неповнолітньої дитини (їх сина) у розмірі, який не визнаний відповідачем, а саме: 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину щомісячно до її повноліття, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача так і відповідача. Саме такий розмір аліментів, на думку суду є розумним, справедливим та співмірним, а також буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 22.04.2022. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч.6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 183, 191Сімейного кодексу України,

Outcome: partial