Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

У вересні 2022 року ПАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 17525,68 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 11 червня 2018 року між «Olejar OM-P» s.r.o та ПАТ «Страхова група «ТАС» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00220407, за умовами якого застраховано транспортний засіб «DAF FT XF 105», державний номерний знак [NUMBER] . 21 вересня 2019 року о 08.00 год. в с. Залісся Київської обл., за участю забезпеченого транспортного засобу сталася дорожньо-транспортна пригода з автомобілем марки «ЗАЗ Lanos», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «DAF FT XF 105», державний номерний знак [NUMBER] заподіяні механічні пошкодження, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом). На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «ЗАЗ Lanos», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована в ПАТ «СК «Країна», згідно полісу № АМ6537335. На підставі полісу № АМ6537335 ПАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до ПАТ «СК «Країна» зі заявою про виплату страхового відшкодування. ПАТ «СК «Країна» компенсувала ПАТ «Страхова група «ТАС» суму в розмірі 17062,21 грн. Позивач зазначає, що невідшкодованою залишилося виплачене страхове відшкодування в сумі 17525,68 грн., яке підлягає стягненню із відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 вересня 2022 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху, оскільки позивачем не було сплачено судовий збір. 06 жовтня 2022 року представник позивача Миц І.В. надіслала на адресу суду заяву про усунення недоліків та платіжне доручення про сплату судового збору на суму 2481,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суд від 07 жовтня 2022 року відкрито спрощене провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. 08 листопада 2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву ПАТ «Страхова група «ТАС». У відзиві вказує, що позивачем до матеріалів позову долучено копію Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), як доказ настання страхового випадку. Однак, на думку представника відповідача, копія Європротоколу на підставі якого проведена виплата страхового відшкодування є неналежним та недопустимим доказом. 21 вересня 2019 року дійсно відбулася ДТП за участю застрахованого в ПАТ «Страхова група «ТАС» автомобіля «DAF FT XF 105», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ Lanos», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який застрахований в ПАТ СК «Країна». Цього ж дня, на місці події о 08:00 год. учасники пригоди заповнили Європротокол, який був наданий відповідачем. Інформацію в п. 1-15, а також п. 12 «обставини справи (1-17) зазначеній в лівій частині Європротоколу заповнена власноруч [PERSON] , з них - п. 2 (частково), п. 8 (частково), п. 10, п. 12, п. 13, п. 14 лівою частини Європротоколу (синього кольору) - заповнені не були (вони порожні). Відповідно п. 1-15, а також п. 12 «обставини справи (1-17) правої частини Європротоколу - [PERSON] , з них п. 8 (частково), п. 10, п. 12, п. 13, п. 14 лівої частини Європротоколу заповнені не були (порожні). Титульна сторінка та другий примірник Європротоколу після його підписання учасниками ДТП залишилась у [PERSON] , а перший примірник у [PERSON] . Представник відповідача стверджує, що в копію Європротоколу, яка долучена до матерів справи, та на підставі якої здійснено страхове відшкодування внесено нові відомості, неправдива інформація, які спотворюють його зміст. Зокрема, окрім іншого щодо визнання винуватості [PERSON] . З цього приводу [PERSON] звернулася до правоохоронних органів зі заявою про вчинення злочину. На підставі цього представник відповідача вважає, що копія Європротоколу є неналежним доказом вини [PERSON] . Просять відмовити в задоволенні позовних вимог. 30 листопада 2022 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких представник позивача не погоджується із обставинами, викладеними відповідачем у відзиві та заперечує проти його доводів. Вказує, що представник відповідача викладає необґрунтовані припущення щодо підробки Європротоколу, таким чином намагаючись уникнути відшкодування завданих збитків. 10 січня 2023 року на виконання ухвали суду від 14 листопада 2022 року про витребування доказів, надійшли матеріали страхової справи УФ № 17946/29/2019/90. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, з підстав та мотивів наведених у ньому. Пояснила, що виплата страхового відшкодування відбулась на підставі матеріалів страхової справи, яка надана суду для огляду в судовому засіданні. Оригінал Європротоколу в матеріалах страхової справи на підставі якого проведено виплату відсутній. Виплата проведена на підставі копії, що долучена до страхової справи. Вважає, що часткова виплата страхового відшкодування страховиком відповідача АТ «СК «Країна» доводить наявність вини [PERSON] в ДТП. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. Просив відмовити в його задоволенні через відсутність доказів винуватості [PERSON] у скоєному ДТП. Пояснив, що після ДТП учасники заповнили кожний свою сторону Європротоколу. Проте, [PERSON] не визнавала себе винуватою, оскільки саме водій транспортного засобу «DAF FT XF 105» порушив правила дорожнього руху не надавши їй переваги в русі. Заповнила Європротокол без визнання себе винуватою, що доводиться другим примірником, який наданий в судовому засіданні для огляду в оригіналі. Зазначає, що відомості від страховика АТ «СК «Країна» про підстави для виплати страхового відшкодування отримати не вдалося. Посилання у листі-вимозі АТ «СК «Країна» про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП не ґрунтуються на доказах є неправдивими. За клопотанням представника відповідача в судове засідання викликався в якості свідка другий учасник ДТП [PERSON] проте, в судове засідання не з`явився. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Страхова група «ТАС», виходячи з наступного. Відповідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Судом встановлено, що 11 червня 2018 року між ПАТ «Страхова група «ТАС» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FO-00220407, за умовами якого було застраховано транспортний засіб «DAF FT XF 105», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.10). Як вбачається з Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), яке долучене до матеріалів справи, 21 вересня 2019 року о 08.00 год. в с. Залісся Київської обл., за участю транспортного засобу «DAF FT XF 105», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода з автомобілем марки «ЗАЗ Lanos», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с.14). Страхувальник звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» зі заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Зі страхового акту № 06457/29/919 від 27 листопада 2019 року, розрахунку суми страхового відшкодування, ПАТ «Страхова група «ТАС» сплатило розмір страхової виплати власнику транспортного засобу «DAF FT XF 105», державний номерний знак [NUMBER] в сумі 34587,89 грн. На момент скоєння ДТП цивільноправова відповідальність транспортного засобу «ЗАЗ Lanos», державний номерний знак [NUMBER] застрахована в ПАТ «СК «Країна», згідно полісу № АМ6537335. ПАТ «СК «Країна» здійснила ПАТ «Страхова група «ТАС» виплату страхового відшкодування в розмірі 17062,21 грн. За розрахунками позивача, сума збитків, які не відшкодовані становить 17525,68 грн., виходячи з розрахунку: 34587,89 грн. (сума страхового відшкодування ПАТ «Страхова група «ТАС») - 17062,21 грн. (сума страхового відшкодування ПАТ «СК «Країна») = 17525,68 грн.), яка підлягає відшкодуванню відповідачем, як винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. Також судом в судовому засіданні досліджено другий примірник Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), та встановлено, що він не відповідає копії такого Повідомлення, яка долучена позивачем до матеріалів справи, й копія якого судом досліджувалась з матеріалів страхової справ. Так, між копією першого примірника та другим примірником Європротоколу існують суттєві розбіжності в його заповненні. Зокрема в копії у п. 14 начебто [PERSON] зроблено помітку щодо визнання нею своєї вини, натомість примірник Повідомлення [PERSON] такої інформації не містить. Графи п. 14 залишаються порожні. Також містяться й інші відмінності, в тому числі домальована схема пригоди, повністю заповнені й інші графи, містяться доповнення, копії Європротоколу, долученого позивачем. В судовому засіданні на вимогу головуючого судді представник позивача повідомила суду про неможливість надати для дослідження оригінал Європротоколу, який повернутий страхувальнику й виплата проведена за його копією, що наявна у страховій справі. Спір між сторонами виник з приводу відшкодування [PERSON] ПАТ «Страхова Група «ТАС» різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Спеціальним законом, який регулює порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхового випадку за договорам (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Так, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків, за якими страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування при настанні цивільно-правової відповідальності страхувальника та/або особи, відповідальність якої застрахована, такий страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання взяв на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоду. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. При цьому, згідно зі ст. 33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) . Європротокол - це спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та є підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватись: в паперовому вигляді на спеціальному бланку, в електронній формі, з використанням системи «Електронний Європротокол». Зокрема, Європротоколом можна скористатися при умовах, коли: у ДТП немає фізично постраждалих людей чи людей, які загинули: обидва учасники не мають претензій щодо вживання наркотичних, алкогольних або лікарських засобів; обидва учасники згодні з обставинами події; одна із сторін визнала свою провину; обидва учасники мають бути забезпечені полісами ОСАЦВ (автоцивілки); сума матеріального збитку не повинна перевищувати 50000 гривень. У разі невиконання хоча б однієї з обов`язкових для Європротоколу умов, виклик співробітників Національної поліції України для оформлення ДТП є обов`язковий. Таким чином, Європротокол - це спрощена форма оформлення ДТП його учасниками без виклику патрульної поліції. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. При пред`явленні позову позивач згідно ч.5 ст. 177 ЦПК України зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Суд звертає увагу на заперечення представника відповідача та приходить до переконанню що копія Європротоколу, на підставі якого позивач вважає доведеним вину відповідача та на підставі якого проведено виплату страхового відшкодування власнику забезпеченого транспортного засобу «Olejar OM-P» s.r.o., є недостовірним доказом в даній справі. Судом досліджено та проведено порівняння другого примірника Європротоколу, який після заповнення першого примірника та підписання його учасниками ДТП був наданий [PERSON] та копії першого примірника, й встановлено їх невідповідність та значні розбіжності в їх заповненні. Другий примірник Європротоколу, який надала для огляду в судовому засіданні сторона відповідача має неточності в його заповненні, деякі графи порожні, деякі частково заповнені, а саме зокрема: місця скоєння ДТП, обставини скоєного ДТП (п.12), на схемі відсутнє місце розташування двох транспортних засобів у взаємному розташуванні та не позначене місце зіткнення (п.13), графи 10,14 - порожні (а.с. 65). Суд звертає увагу, що В Європротоколі, відсутні відомості про те, що дорожньо-транспортна пригода 21 вересня 2019 року, сталася внаслідок порушення кимось з водіїв Правил дорожнього руху України чи відомостей про визнання одним з водіїв своєї вини в пригоді, зокрема [PERSON] . Проте, в дослідженій копії Європротоколу, яка містилася в матеріалах страхової справи та на підставі якої здійснено виплату страхового відшкодування усі графи заповнені, окрім іншого, зазначено на схемі пригоди другий автомобіль, місце пригоди, зазначено обставини у пункті 12, та заповнено графи 14, в яких міститься дописи про відсутність вини водія транспортного засобу А, та нібито визнання винуватості водієм транспортного засобу В (а.с.14). Таким чином, оскільки між дослідженим в судовому засіданні другим примірником Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) та долученою до матеріалів справи копією такого повідомлення містяться суттєві розбіжності, суд не визнає дане Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) недостовірним доказом у справі. На вимогу суду надати для дослідження в судовому засіданні оригінал Європротоколу, копія якого міститься у справі представник позивача зазначила про відсутність такої можливості. Частиною першою статті 1166 ЦК України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Обов`язок сплати завданих збитків, а в даному випадку різниці між виплаченим страховим відшкодуванням виникає лише у винної особи. Посилання представника позивача на ту обставину, що страховик ПАТ "СК "Країна" здійснила виплату частини страхового відшкодування не може підставою для стягнення сум, що її перевищують з особи, вина якої у скоєні ДТП не доведена належними та допустимими доказами. Постанова суду про винуватість [PERSON] на яку посилалась ПАТ "СК "Країна" суду не надана та зазначення відомостей про її існування вважає помилковим. Оскільки докази вини [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 версеня 2019 року, відсутні суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Страхова група «ТАС», тому в позові слід відмовити за недоведеністю. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У разі відмови в позові судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed