Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 15 серпня 2022 року представник ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» звернувся до суду з даним позовом в якому просить: скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію речового права права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) (номер запису 25545513 від 30.03.2018 року 16:45:30) щодо земельної ділянки площею 2,5712 га, у тому числі рілля, кадастровий номер земельної ділянки 0523983300:03:000:0261, яке зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина»» на підставі договору №010/Н про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 22.03.2018 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина»» та припинити речове право право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), яке зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина»» на підставі договору №010/Н про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 22.03.2018 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина»». Позов позивачем обґрунтований наступним. 22 березня 2018 року між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»» було укладено договір № 010/Н про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), об`єктом за яким є земельна ділянка з кадастровим номером 0523983300:03:000:0261, площею 2,5712 га, яка розташована на території Нетребівської сільської ради Тульчинського (колишнього Томашпільського) району Вінницької області. У листопаді 2020 року ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» звернулося до Томашпільського районного суду Вінницької області з позовом про визнання недійсним вказаного договору емфітевзису, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішенням суду від 22.03.2022 року позовні вимоги задоволено частково. В частині задоволення позовної вимоги щодо скасування у Державному реєстрі запису про державну реєстрацію іншого речового права (права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису)) № 25545513 від 30.03.2018 року щодо земельної ділянки площею 2,5712 га, у тому числі рілля, кадастровий номер 0523983300:03:000:0261 за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»» - відмовлено, в іншій частині задоволено. Постановою Вінницького апеляційного суду від 12.07.2022 року в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»» відмовлено, рішення суду першої інстанції залишено без змін. Позивач вказує, що задля ефективного захисту та відновлення права користування земельною ділянкою, оскільки договір емфітевзису визнано недійсним, ПрАТ «ПК «Поділля»» вважає за необхідне звернутися до суду з позовом про припинення іншого речового права та скасування його державної реєстрації. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 04 жовтня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 14 листопада 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 14 листопада 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 9 грудня 2022 року Ухвалою Томашпільського районного суду від 9 грудня 2022 року розгляд справи відкладено на 23 грудня 2022 року . Ухвалою Томашпільського районного суду від 23 грудня 2022 року розгляд справи відкладено на 26 грудня 2022 року . Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Представник позивача, адвокат Хитрук І.С. в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити за обставин викладених у позові. Також представником в заяві вказано, що докази про розмір витрат, які ПрАТ «ПК «Поділля» понесла або має понести у зв`язку з розглядом справи, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Представник відповідача, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»», [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду заяву, згідно якої судове засідання просить провести без його участі, позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв, хоча двічі був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і допустимість доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~ \~ Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер: 0523983300:03:000:0261, площею 2,5712 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Нетребівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.08.2022 року № 307101102 земельну ділянку, кадастровий номер 0523983300:03:000:0261, площею 2,5712 га, як встановлено із запису про інше речове право № 25545513, згідно договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) №010/Н, виданого 22.03.2018 року передано [PERSON] в користування для сільськогосподарських потреб ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»». Дата реєстрації 30.03.2018 року, договір укладено на десять років, землекористувач набуває емфітевтичне право на наступний день після закінчення договору оренди землі від 27.07.2011 року, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Томашпільському районі 10.12.2012 року. Підстава внесення запису : рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40440334 від 02.04.2018 16:17.19, [PERSON] , Томашпільська районна державна адміністрація Вінницької області. Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 березня 2022 року у цивільній справі № 146/1093/20, позовні вимоги представника позивача ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» - адвоката Купрія Олександра Миколайовича до [PERSON] , ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»» про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) задоволено частково. Визнано недійсним договір № 010/Н про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 22 березня 2018 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина»» щодо земельної ділянки площею 2,5712 га, у тому числі рілля, кадастровий номер земельної ділянки: 0523983300:03:000:0261, що розташована на території Нетребівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розподілу), індексний номер 40440334 від 02 квітня 2018 року 16:17:19, ухвалене державним реєстратором Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Савчуком Романом Анатолійовичем, щодо реєстрації права іншого речового права (права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № 25545513 від 30 березня 2018 року 16:45:30) за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»» на підставі договору № 010/Н про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 22 березня 2018 року щодо земельної ділянки площею 2,5712 га, у тому числі рілля, кадастровий номер : 0523983300:03:000:0261. В іншій частині позову відмовлено. Згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 12.07.2022 року у цивільній справі № 146/1095/20, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс Зелена долина» залишено без задоволення, а рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 березня 2022 року залишено без змін. Діючим законодавством визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею. Так, за змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно частини першої статті 15 , частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 1 Закону України «Про оренду землі» , оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 93 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. За приписами ст. 125 Земельного кодексу України (ЗК України), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України). Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» . Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною другою статті 3 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини третьої статті 10 вказаного Закону реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно. Згідно з положеннями статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заява подана неналежною особою або подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом. Відповідно до положень абз.2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.. Згідно п.9 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно Згідно ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Подібні висновки відповідають правовій позиції наведеній у постановах Верховного Суду від 09.03.2021 року у справі № 569/15704/18, від 03.02.2021 року у справі № 278/3367/19. У статті 13 ЦК України зазначені наступні межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Факт реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб за відсутності належним чином укладеного договору оренди не відповідає загальному принципу цивільного законодавства: справедливість, добросовісність та розумність, визначеному пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України, та свідчить про зловживання орендарем цивільним правом, тому відповідно до згаданої норми статті 13 ЦК України таке право не підлягає захисту. На момент проведення державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, був укладений та діяв договір оренди № L000000445 від 27.07.2011 року, укладений між [PERSON] та ПрАТ «ПК «Поділля» за яким ПрАТ «ПК «Поділля» належало право оренди щодо земельної ділянки, кадастровий номер 0523983300:03:000:0261. У ході вирішення спору суд встановив, що договір №010/Н про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 22 березня 2018 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс Зелена долина», визнано недійсним. Отже, державна реєстрація права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб « [INFO] », на земельну ділянку площею 2,5712 га, кадастровий номер 0523983300:03:000:0261 не відповідає вимогам закону. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. На підставі викладеного, обґрунтованими є доводи позивача про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб здійсненої на підставі договору №010/Н про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 22 березня 2018 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс Зелена долина», щодо земельної ділянки 2,5712 га, кадастровий номер 0523983300:03:000:0261. За вказаних обставин, суд вважає вимогу позивача про скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 412 ЦК України, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. У відповідності до абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Таким чином, вимоги позивача про припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) відповідача на спірну земельну ділянку також підлягають задоволенню. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи, що договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) на підставі якого було проведено державну реєстрацію права оренди визнано недійсним та відповідно зобов`язання сторін договору припинено, на даний час у ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» відсутнє право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб зареєстроване за номером запису про інше речове право № 25545513, існування державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) порушує право орендаря зареєструвати своє речове право, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини на які він посилається у своєму позові та вимоги про скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) та припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) відповідача на спірну земельну ділянку підлягають до задоволення. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» сплачено судовий збір у сумі 4962 грн., що підтверджується платіжним дорученням №Р20718016 від 19 липня 2022 року. Враховуючи, що позов було задоволено, обставин передбачених ч.9 ст. 141 ЦПК України судом не встановлено, суд приходить до висновку, що з відповідача ТОВ «Агрокомплекс\~«Зелена долина»» на користь позивача підлягає стягненню 2481 грн. сплаченого судового збору, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 2481 грн. сплаченого судового збору. Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Оскільки представник позивача «ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» до закінчення судових дебатів повідомив суд, про намір у 5-денний строк після ухвалення рішення суду подати заяву щодо розподілу судових витрат у справі, зокрема витрат на правничу допомогу, питання розміру витрат на правову допомогу пов`язану з розглядом справи при винесенні рішення розгляду не підлягає.

Outcome: approved