Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи Товарної біржі «Нерухомість-Південь» про визнання дійсним договору купівлі-продажу №4046 від 03.09.1999 квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрованого Товарною біржею «Нерухомість-Південь». Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що договір купівлі-продажу квартири укладений 03.09.1999 на Товарної біржі «Нерухомість-Південь» між його матір`ю [PERSON] та [PERSON] , сторонами були виконані у сі умови договору, претензій до одного не мали, право власності на квартиру за [PERSON] зареєстровано в ММБТІ 29.09.1999 за №16204. [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина. Після смерті матері позивач звернувся до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав за законом, але в цьому йому було відмовлено, у зв`язку з тим, договір купівлі-продажу від 03.09.1999 нотаріально не посвідчений. \~ \~ \~ \~ Ухвалою від 25.07.2022 відкрите провадження у справі. 26.09.2022 і 05.10.2022 позивач надав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. 06.12.2022 до суду надійшла спадкова справа №37/2021 після смерті [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надала, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку з тим, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження та місце роботи невідомо. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явився. Дослідивши матеріали цивільної справи, спадкової справи №37/2021, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 03.09.1999 між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , 1987 року народження і [PERSON] , 1992 року народження, відповідно до виписки з рішення виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів за №127 від 14.05.1999, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який зареєстрований Товарною біржею «Нерухомість-Південь» у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №4046 від 03.09.1999 та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ за №16204 від 29.09.1999. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Новобузьким відділом державної реєстрації актів цивільного стан у Баштанському районі Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №358 від 22.11.2021. На теперішній час позивач, який є син померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва по народження [PERSON] , [INFO] , виданого 08.10.1963 Кам`янським сільським бюро ЗАГС, актовий запис №27, де його батьками вказані: батьком [PERSON] , мати [PERSON] , не має можливості оформити спадкове майно після смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] померла, договір купівлі-продажу від 03.09.1999 за життя останньої нотаріально не був посвідчений, у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору. За змістом ст. ст.\~57,\~58 Конституції України,\~ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і\~перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у серпні 2000 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Приписами\~ст. 224 ЦК УРСР\~встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із\~ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1\~ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР\~була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору, претензій один до одного сторони або інші особи не мали. За таких обставин, оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності [PERSON] на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 року № 121, суд приходить до висновку, що [PERSON] на законних підставах набула право власності на придбане майно, проте позивач немає можливості оформити свої спадкові права після смерті останньої, з причин, що не залежать від нього, у зв`язку з чим вважає, що права позивача підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved