Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

14.12.2021р. представник АТ «КРЕДОБАНК» адвокат Павленко С.В., який діє на підставі довіреності від 30.12.2020р., звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором №CL-254607 від 14.01.2020р. в розмірі 15541,95 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 14.01.2020р. відповідачем [PERSON] було укладено з позивачем кредитний договір, на підставі якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 10\~000 грн. на поточні потреби. Через порушення [PERSON] своїх кредитних зобов`язань станом на 26.08.2021р. утворилась заборгованість в розмірі 15541,95 грн., яку банк вимагає стягнути. Оскільки на момент отримання кредитних коштів [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , то банк просить стягнути відповідну кредитну заборгованість з них обох в солідарному порядку на підставі положень ч. 3 ст. 61, ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України та ст.ст. 525, 526, 625, 629, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України. Відповідачка [PERSON] заперечила проти позовних вимог та у письмовому відзиві просила відмовити в позові в частині вимог до неї. Свою позицію обґрунтовує тим, що вони з [PERSON] вже не проживали разом однією сім`єю на момент отримання ним кредитних коштів. Зазначає, що ще 24.12.2019р. вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, внаслідок чого 04.05.2020р. судом ухвалено рішення про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] .. Тож оскільки кредитний договір укладався не в інтересах їх сім`ї, а отримані кредитні кошти також не були використані в інтересах їх сім`ї, то вона не може відповідати солідарно з [PERSON] по його кредитним зобов`язанням перед банком. 18.02.2022р. судом відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16.05.2022р. до суду надійшов лист з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси з інформацією про актовий запис про смерть щодо відповідача [PERSON] .. За клопотанням представника відповідача адвокат Драченко В.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги №151-10 від 11.10.2022р., судом витребувано інформацію про спадкоємців та матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] .. 30.11.2022р. від Черкаської районної державної нотаріальної контори до суду надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] .. 21.12.2022р. судом закрито провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача в позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача. Представник відповідача адвокат Драченко В.В. також надав суду заяву, в якій просив провести розгляд без його участі та без участі відповідачки [PERSON] .. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 14.01.2020р. між АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір №CL-254607 (далі Кредитний договір), відповідно до якого позичальник отримав кредит розміром 10000грн на поточні потреби шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] /а.с. 11-16/. Умовами Кредитного договору передбачено, що кредитні кошти надаються строком до 13.01.2025р. (п. 2.3 Кредитного договору) зі сплатою відсотків за користування кредитом за процентною ставкою 65% річних (п. 4.1 Кредитного договору). Повернення кредиту здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів в розмірі 572 грн. до 14 числа кожного місяця (п. 2.9, 6.2 Кредитного договору). На виконання обов`язку з надання кредиту позивачем було здійснено перерахування коштів на рахунок [PERSON] в сумі 10\~000 грн., що підтверджується меморіальним ордером №2227389 від 14.01.2020р. /а.с. 7/. Починаючи з дати отримання кредитних коштів [PERSON] допускав порушення порядку їх повернення, оскільки не здійснював належних і достатніх щомісячних платежів, а з 16.10.2020р. взагалі припинив здійснювати щомісячні платежі, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку /а.с. 8-10/. Внаслідок порушення умов повернення кредитних коштів станом на 26.08.2021р. по Кредитному договору утворилась заборгованість позичальника в розмірі 15541,95 грн., яка складається з наступних сум: за тілом кредиту 9747,35 грн., за відсотками за користування кредитом 5794,60 грн. /а.с. 6/. На момент укладання Кредитного договору [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 20.10.2009р. Натомість 24.12.2019р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, внаслідок чого такий шлюб було розірвано рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 04.05.2020р. у справі №707/3009/19, яке набрало законної сили 07.08.2020р. Зазначені обставини підтверджуються звітом про автоматизований розподіл справи №707/3009/19 та копією відповідного рішення суду /а.с. 217-218/. [INFO] Брик [PERSON] помер, про що складено актовий запис про смерть №3474 від 08.12.2020р., що підтверджується листом ВДРАЦС у м. Черкаси від 10.05.2022р. за вих№1524/23.23-04-03 /а.с. 185/. На момент смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , - де був зареєстрований з 11.12.2019р., що підтверджується відомостями про реєстрацію місця проживання в паспортному документі [PERSON] /а.с. 20/. Відповідачка [PERSON] з 18.01.1989р. має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] /а.с. 52/. На підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 03.08.2021р. державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №470/2021 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно наявними у спадковій справі відомостями станом на 30.11.2022р., після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців померлого не звертався з заявою про прийняття спадщини і свідоцтва про право на спадщину не видавались. За таких обставин позивач стверджує, що кредитні кошти набувались [PERSON] в інтересах сім`ї, оскільки він на момент укладання Кредитного договору перебував у зареєстрованому шлюбі, а тому [PERSON] є солідарним боржником за зобов`язаннями позичальника по Кредитному договору. Оскільки заборгованість за Кредитним договором до теперішнього часу не погашена в добровільному порядку, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір щодо виконання договірних зобов`язань, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Сімейного кодексу України (далі СК). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 3 ст. 61 СК якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною четвертою статті 65 СК передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Верховний Суд у постанові від 07.10.2020р. у справі №752/7501/18 виклав правову позицію про те, що тлумачення ч. 4 ст. 65 СК дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Згідно з нормами сімейного законодавства умовою належності майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя до об`єктів спільної сумісної власності подружжя, є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. За наслідком аналізу наданих учасниками справи доказів судом не встановлено обставин, які б свідчили що відповідачка надавала свою згоду на укладення [PERSON] кредитного договору. В той же час судом встановлено, що на момент укладання [PERSON] кредитного договору він не проживав разом з [PERSON] , а між ними, як подружжям, вже були наявні розбіжності щодо їх взаємовідносин та взаємних подружніх прав і обов`язків, які стали підставою припинення шлюбу. В цьому контексті слід звернути увагу, що застереження у анкеті-заяві [PERSON] на отримання кредиту про те, що він фактично проживає з [PERSON] , не свідчить про те, що Кредитний договір укладався в інтересах сім`ї, а отримані кошти були використані в інтересах сім`ї. Згідно ч. 1-3 ст. 12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз зазначених норм закону свідчить, що тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Зазначений висновок в контексті обставин подібних спірних правовідносин викладений у постанові Верховного Суду від 18.07.2018р. у справі №308/10837/15-ц. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що отримані [PERSON] кредитні кошти були використані в інтересах сім`ї, а відтак позовні вимоги до [PERSON] є необґрунтованими і не підлягають до задоволення. Оскільки позовні вимоги не підлягають до задоволення, то понесені позивачем судові витрати на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed