Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 1.Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь 14 765,70 грн недоплаченої частки заробітної плати ( матеріальної допомоги на оздоровлення) за 2017-2022 роки та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втраченої частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою цих сум. Аргументи учасників справи. 2.В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що по теперішній час працює на підприємстві відповідача у структурному підрозділі «Криворізьке локомотивне депо» регіональної філії «придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», є членом профспілкової організації ППО ВПЗУ КЛД. У період 2017- 2021 роках позивачу надавалась щорічна чергова тарифна відпустка. При наданні відпустки позивач звертався з заявою до керівника з проханням надати матеріальну допомогу на оздоровлення. В порушення гарантій колективного договору позивачу не надавалась матеріальна допомога у зазначений період роботи у розмірі мінімальної заробітної плати по Україні. Тому він звернувся до суду за захистом своїх трудових прав, на момент звернення до суду із даною позовною заявою недоплачена матеріальна допомога на оздоровлення становить 14 765,70 грн.: за 2017 рік в розмірі 1056, 86 грн, за 2018 рік у розмірі 1013,42 грн, за 2019 рік у розмірі 1458, 54, за 2020 рік у розмірі 1727, 88 грн, за 2021 рік у розмірі 3009грн, за 2022 рік у розмірі 6500,00 грн. Крім того, позивач просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втраченої частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою цих сум. 3.Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив. В обґрунтування відзиву на позов представником відповідача зазначено, що зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є вирішення питання порушення законних прав та інтересів позивача через недоплачену матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі, не менше мінімальної заробітної плати, як це було раніше передбачено Колективним договором, тобто цей спір виник з підстав виконання (невиконання) колективного договору, а тому відповідно до п. «в» ч.1\~ст.2 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)»,\~цей спір\~є колективним\~трудовим спором,\~тому повинен\~в іншому\~порядку.\~Зокрема ст.\~7\~Закону України\~«Про порядок\~вирішення колективних\~трудових спорів\~(конфліктів)»\~передбачено,\~що розгляд\~колективного спору\~з питань\~виконання колективного\~договору,\~угоди або\~окремих їх\~положень здійснюється\~трудовим арбітражем.\~Судовий порядок\~розгляду колективних\~трудових спорів\~процесуальними та\~Законом України«Про\~порядок вирішення\~колективних трудових\~спорів (конфліктів)» передбачено у виключних випадках, та не застосовується до позовних вимог позивача. За таких обставин, вказані справ не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Щодо застосування п.п.3, 5\~розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06 грудня\~2016 року, представник відповідача зазначила таке. Пунктом 3.1.5 Колективного договору на 2011-2012 роки, укладеного між відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке локомотивне депо» та спільним представницьким органом профспілок залізничників і транспортних будівельників України та спільним представницьким органом профспілок залізничників і транспортних будівельників України та Вільної профспілки машиністів в особі їх виборного органу, зареєстрованого за № 60/11 від 24 жовтня 2011 року встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги. У подальшому, відповідно до п.п.3, 5\~розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06 грудня\~2016 року встановлено, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, передбачених колективним договором усіх рівнів. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року. Зокрема, у пункті 5\~розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06 грудня\~2016 року зазначено: «установити, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина у колективних договорах та угодах усіх рівнів. До внесення змін до колективних договорів і угод усіх рівнів щодо незастосування мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб». Відповідно до вищезазначеного спільною вказівкою голови Правління ПАТ «Укрзалізниця» В. Бальчуна, члена Правління Марчека Ж. та голови Профспілки залізничників і транспортних будівельників України Бубняка В.М. від 29 березня 2017 року №Ц/6-25/713-17 та спільною постановою керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31 березня 2017 року, постановлено застосовувати з 01 квітня 2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат, передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом». Також спільною постановою Ради профспілки залізничників і транспортних будівельників України та керівництва регіонального філіє « Придніпровська залізниця АТ « Укрзалізниця» Президії Дорпрофсожу» від 10.06.2021 № Н-32/10, П-24-64 постановлено при наданні працівникам щорічної відпустки загальної вартістю або не менше її половини не залежно від періоду ії надання. Виплачувати один раз на рік згідно з положеннями за письмовою заявою працівників матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 50 відсотків тарифної ставки чи посадового окладу за посадою але не менше двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленим законодавством України на 1 січня звітного року. Таким чином, вимога щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі не менше мінімальної заробітної плати не відповідає вимогам п.п.3, 5\~розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VІІІ від 06 грудня\~2016 року. Не внесення до теперішнього часу відповідних змін до колективного договору не надає права вимагати виплат, які суперечать Закону, оскільки, як вказувалось вище, п.5\~розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06 грудня\~2016 року чітко зазначено, що до внесення змін до колективних договорів і угод усіх рівнів щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб». Представник відповідача зауважує, що колективний договір, укладений між відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке локомотивне депо» та спільним представницьким органом профспілок залізничників і транспортних будівельників України та Вільної профспілки машиністів, в особі їх виборного органу, зареєстрованого за № 60/11 від 24 жовтня 2011 року в частині виплати матеріальної допомоги у розмірі не менше мінімальної заробітної плати є недійсним, оскільки прямо суперечить положенням п.п.3, 5 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Таким чином, з моменту прийняття\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06 грудня 2016 року\~умови п.3.1.5 Колективного договору, укладеного між відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке локомотивне депо» та спільним представницьким органом профспілок залізничників і транспортних будівельників України та Вільної профспілки машиністів, в особі їх виборного органу, зареєстрованого за №60/11 від 24 жовтня 2011 року, в частині виплати матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі не менше мінімальної заробітної плати не створюють юридичних наслідків для відповідача у вигляді обов`язку виплачувати матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі не менше мінімальної заробітної плати. Крім того, представник відповідача зазначає, що матеріальна допомога на оздоровлення в 2022 році позивачу не була надана, оскільки рішенням правління АТ «Укрзалізниця» на період правового режиму воєнного стану в Україні вирішено призупинити додаткові виплати, що передбачені Галузевою Угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги. Також вказує, що відповідно Закону України « Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Матеріальна допомога на оздоровлення за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою та не відноситься до заохочувальних чи компенсаційних виплат. Тобто не входить до структури заробітної плати. У зв`язку з вищевикладеним просила у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі. 4.Представником позивача подано відповідь на відзив, яку суд повертає без розгляду оскільки процесуальна заява подана на електронну адресу суду без електронного підпису, тобто не підписана представником. Процесуальні дії у справі. 5. 08 липня 2022 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику ( повідомлення ) сторін. Обставини справи встановлені судом 6. Згідно розрахунку заробітної плати за березень 2017 року, за жовтень 2018 року, за червень 2019 року за квітень 2020 року , за травень 2021року [PERSON] отримував матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 2143,14 грн., 2709,58 грн., 2714,46 грн., 2995,12 грн,2991,00 грн. відповідно ( а.с. 7,8,9,10,11) 7. Відповідно до п. 3.1.5 Колективного договору, схваленого спільним засіданням профкомів і адміністрацією Криворізького локомотивного депо від 24 жовтня 2011 року при кожному наданні працівникам щорічної відпустки загальної тривалості або не менше її половини ( у випадку поділу відпустки на частини) незалежно від періоду її надання, виплачувати згідно з «Положеннями про надання працівниками Придніпровської залізниці матеріальної допомоги на оздоровлення під час щорічної відпустки» за письмовою заявою матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 40 відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по України на момент виплати допомоги. В окремих випадках матеріальна допомога на оздоровлення у більшому розмірі може встановлюватись начальником залізниці. ( а.с.12-13). 8.Відповідно до довідки про надання відпустки працівникам Депо, які є членами ППО ВПЗУ КЛД начальника відділу кадрів Магди Н. Гузіку С.В. надано відпустку в період 10.02.2017року по 27.03.2017 року, з 10.09.2018 по 23.10.2018 року, з 15.05.2019 по 30.06.2019 року, з 10.02.2020 по 26.03.2020 року, з 20.04.2021 по 05.06.2022 року, з 20.04.2022 по 05.05.2022 року.(а.с. 14) 9. [PERSON] від 30.06.2022 року звертався до керівника з заявою про надання матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі мінімальної заробітної плати 6500 грн.( а.с. 15) Джерела права й акти їх застосування. 10. Згідно ст. 10 КЗпП України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. 11. Відповідно до ст.13КЗпП України\~та ст. 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», зміст колективного договору визначається сторонами. 12. Статтею 13 КЗпП України\~визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т.і.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. 13. Згідно ст. 18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника. 14. Відповідно до ч. 2\~ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. 15. Згідно\~ст. 9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. 16.Відповідно до ст.\~94\~КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. 17.Стаття 3 ЗУ « Про оплатку праці» визначає таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду за результатами розгляду справи. 18. Як вбачається із матеріалів справи, пунктом 3.1.5 Колективного договору на 2011-2012 роки, укладеного між відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке локомотивне депо» та спільним представницьким органом профспілок залізничників і транспортних будівельників України та Вільної профспілки машиністів в особі їх виборного органу, зареєстрованого за № 60/11 від 24.10.2011 року, який є чинним станом на 2020 року, встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги.(а.с.13) 19.\~Спільною Постановою керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року постановлено застосовувати з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом» ( а.с. 34) 20.Згідно з п. 1.4 Колективного договору, зміни і доповнення до колективного договору, що не погіршують соціального та економічного становища працівників депо, вносяться протягом строку його дії за погодженням сторін на спільному засіданні керівництва депо і профспілкових комітетів, а всі інші на конференції трудового депо. 21. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», тобто на момент прийняття спільної Постанови керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3200 грн. 22.Згідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017рік»\~прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 1600 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2000 грн. 23.Згідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»\~прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 1860 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2325 грн. 24.Згідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»\~прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 1921 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2401,25 грн. 25. Згідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»\~прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 2102,00 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2627,220 грн. 26.Згідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік»\~прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 2270,00 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2837,50 грн. 27.Згідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік»\~прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, був встановлений на рівні 2884,00 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2284,00 грн., але позивачу взагалі не було виплачена матеріальна допомога на оздоровлення. 28.Таким чином, прийняття 31.03.2017 року спільної Постанови керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року про застосовування з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом» є діями, що погіршували становище працівників порівняно із законодавством та вказана постанова повинна була прийматися не за погодженням сторін на спільному засіданні керівництва депо і профспілкових комітетів, а на конференції трудового депо, оскільки на момент прийняття вказаної постанови, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3200 грн., отже вказана сума є більшою за 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, який становив 2000 грн., тому суд вважає, що при визначенні позивачу розміру матеріальної допомоги на оздоровлення підлягає застосуванню не спільна Постанова керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року, яка погіршує становище працівників, а п. 3.1.5 Колективного договору. 29.Крім того, представник відповідача у своєму відзиві посилається на рішенням правління АТ «Укрзалізниця», яким на період правового режиму воєнного стану в Україні призупинено додаткові виплати, що передбачені Галузевою Угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, але на підтвердження свого заперечення доказів не надав. 30.Відповідно до\~ст. 9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. 31.Ст. 9 КЗпП\~не вимагає будь-якої процедури визнання недійсними умов договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством. Вона безпосередньо оголошує такі умови недійсними і не вимагають судової процедури визнання їх недійсними. 32. За таких обставин, твердження представника відповідача, що відсутність до теперішнього часу відповідних змін до колективного договору не надає права вимагати виплат які суперечать Закону, не приймаються судом до уваги та спростовуються положенням КЗпП України. 33.Крім того, суд зазначає, що прийняття\~Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України» № 1774-УІІІ від 06.12.2016 року \~не створює юридичних наслідків щодо застосування п. 3.1.5. Колективного договору, укладеного між відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке локомотивне депо» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» та спільним представницьким органом залізничників і транспортних будівельників України та Вільної профспілки машиністів виборного органу, зареєстрованого за № 60/11 від 24.10.2011, в частині виплати допомоги на оздоровлення, оскільки питання виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, умови виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обставини, за яких вона виплачується, а також кому саме вона може бути виплачена першочергово, визначається, в даному випадку, колективним договором, п. 3.1.5. якого визначено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги. 34.В свою чергу, прийнята 31.03.2017 року спільна Постанова керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року про застосовування з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом», прийнята з порушенням вимог Колективного договору, тому не підлягає застосуванню при визначні розміру матеріальної допомоги на оздоровлення. 35.За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача, що при розрахунку розміру матеріальної допомоги на оздоровлення слід використовувати розмір мінімальної заробітної плати встановлений законом по Україні на момент виплати допомоги. 36.Проте, підприємством позивачу було виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі: 2143,14 грн. в 2017 році, 2709,58 грн. в 2018 році, 2714,46 грн. в 2019 році, 295,12 грн. в 2020 році, 2991,00 грн. в 2021 році, 0 грн в 2022 році.( а.с.14,15.16,17,18) 37. За таких обставин, виходячи з розрахунку 3\~200,00 грн. 2142,14 грн. + 3723,00 грн. 2709,58 грн.+ 4173,00 грн. 2714,46 грн.+ 4723,00 грн. 2995,12 + 6000,00грн.- 2991,00 грн.+ 6500,00 грн з відповідача на корить позивача підлягає стягненню недоплачена матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі 14765,70 грн. 38. Стаття 3 ЗУ « Про оплату праці» визначає таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. 39.Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення є складовою частиною заробітної плати. 40. Стаття 2 Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати": підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). 41. Стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати": компенсація громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. 42.Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. 43. Стаття 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати": сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов?язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). 44. Стаття 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати": виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. 45. Використане у статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати" формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов?язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення. 46. Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16 47.Таким чином, аналізуючи правові акти законодавства, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача також в частині його зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію позивачу втраченої частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою матеріальної допомоги у визначеному Колективному договорі розмірі. Розподіл судових витрат. 48. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 49. З відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 992,40 грн. На підставі\~викладеного,\~та

Outcome: approved