Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.01.2023 року, позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задоволено частково. 05.01.2023 року від представника позивачів - адвоката Мишковської Т.М. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просить суд стягнути з [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу на користь позивачів [PERSON] у розмірі 9 000,00 грн., та [PERSON] у розмірі 4 500,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд не вирішив питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судом при постановленні рішення не було вирішене питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат понесених позивачами на професійну правничу допомогу. Відповідач [PERSON] , будучи обізнаним про наявність в провадженні суду вказаної справи, свою позицію з приводу її вирішення суду не висловив. Представником позивачів виконано вимогу процесуального закону в частині надіслання на адресу проживання відповідача заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, разом з цим відповідач на неї жодним чином не відреагував. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У позовній заяві представник позивачів зазначала, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть нею подані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення суду, а отже представник позивачів в розумінні ч. 8 ст. 141 ЦПК України зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, рішення Вінницького міського суду Вінницької області ухвалено 03.01.2023 року, представник позивача із заявою про стягнення судових витрат звернулася до суду 05.01.2023, тобто у встановлений законом п`ятиденний строк. Представником позивачів на підтвердження понесених витрат позивачів на правничу допомогу до суду надано договір про надання правової допомоги № б/н від 01.07.2022 року, укладений з [PERSON] , додаткову угоду № 1 до вказаного договору; договір про надання правової допомоги № б/н від 03.06.2022 року, укладений з [PERSON] , додаткову угоду № 1 до вказаного договору; опис наданих послуг, в якому зазначено, що винагорода за надання юридичних послуг у справі №\~127/14927/22, становить 13 500 грн.00 коп.; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 01.07.2022 року про сплату [PERSON] 7\~000 грн. за надання правничої допомоги; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 04.01.2023 року про сплату [PERSON] 2\~000 грн. за надання правничої допомоги; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 03.06.2022 року про сплату [PERSON] 4\~500 грн. за надання правничої допомоги. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Дослідивши надані стороною позивача докази, суд вважає заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу частково обґрунтованою, слід стягнути з відповідача на користь позивачів понесені судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позову [PERSON] (на 64,79 %), стягненню з відповідача на її користь, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, підлягає 5\~831,10 коп. З урахуванням часткового задоволення позову [PERSON] (на 25 %), стягненню з відповідача на його користь, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, підлягає 1\~125 грн. В задоволенні решти вимог заяви слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial