Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову, позивач посилалася на ту, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 03.11.2014 року було частково задоволено її позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] (наразі [PERSON] ), [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 686,50 грн. щомісячно починаючи з 15.09.2014 року по 25.07.2026 року, тобто до повноліття дитини. Так, 24.03.2015 року у зв`язку з укладенням шлюбу, її прізвище було змінено на « [PERSON] ». Також, прізвище дитини було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Наразі, відповідач [PERSON] рішення суду від 03.11.2014 року, яке перебуває на примусовому виконанні у Першому Суворовському відділі державної виконавчої служби міста Одеси ПМУ МЮ (м. Одеса) не виконує. Наразі їх спільна дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та перебуває на повному її утримані. На думку позивача, визначений рішенням Суворовського районного суду міста Одеси розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача наразі є абсурдно низьким та навіть з урахуванням індексу інфляції не відповідає реальним потребам дитини, оскільки становить набагато менше 50% прожиткового мінімуму визначеного для дитини відповідного віку, на підставі чого позивач просила змінити розмір аліментів, який стягується на підставі рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 03.11.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини шляхом збільшення та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . У судове засідання позивач не з`явилася, однак надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, відповідно до якої просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з підстав наведених у відзиві. До даної заяви було долучено копію відзиву з додатками, та відповідач зазначив, що направив відзив до суду та позивачу засобами поштового зв`язку 29.12.2022 року, на підтвердження чого надав для огляду поштові квитанції, однак станом на 09.01.2023 року відзив до суду не надійшов. Відповідно до наданого відзиву, відповідач визнає позов частково, оскільки має на утриманні ще одну дитину - [PERSON] , [INFO] та непрацездатну матір [PERSON] , 1949 року народження, яка має діагноз: деменція при хворобі Альцгеймера, грубі когнітивні психічні порушення, неможливість самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду та лікування. Окрім цього, дружина відповідача є інвалідом 2 групи з дитинства та потребує догляду. При цьому відповідач безробітний та не має доходів, до унеможливлює виплату аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 5000,00 грн., окрім цього, на думку відповідача, позивач просить збільшити розмір аліментів безпідставно, не надає до суду жодних доказів або розрахунків на підтвердження її позиції щодо вказаного розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 03.11.2014 року було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 686,50 грн. щомісячно починаючи з 15.09.2014 року по 25.07.2026 року, тобто до повноліття дитини. 24.03.2015 року у зв`язку з укладенням шлюбу, прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Також, прізвище дитини було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією актового запису про народження. Відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментам від 10.11.2022 року та довідкою про неотримання аліментів, відповідач [PERSON] рішення суду від 03.11.2014 року, яке перебуває на примусовому виконанні у Першому Суворовському відділі державної виконавчої служби міста Одеси ПМУ МЮ (м. Одеса) не виконує. Згідно довідки про склад сім`ї, дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю, тобто позивачем. З копії свідоцтва про народження, вбачається, що відповідач [PERSON] з 26.11.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та має на утриманні ще одну дитину [PERSON] , [INFO] . При цьому, щодо долучених до матеріалів справи медичних документів на ім`я [PERSON] , 1949 року народження, то суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів перебування з даною особою у родинних відносинах чи проживання за однією адресою. Вирішуючи питання про наявність підстав для часткового задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя ст.\~181\~СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Якщо розмір аліментів було визначено за рішенням суду, заінтересована особа вправі звернутися з позовом до суду про його збільшення або зменшення. У разі задоволення позову аліменти на дитину у зміненому розмірі будуть стягуватися від дня набрання чинності рішення суду, а не від дня пред`явлення позову. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів. Таким чином, виходячи з вимог закону щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, стягнутий судовим рішенням розмір аліментів підлягає перегляду в сторону збільшення та приведення такого у відповідність до діючого закону незважаючи на відсутність обставин, які б свідчили про покращення матеріального становища платника аліментів. Обставин, які б звільняли відповідача від виконання закону в частині надання дитині утримання на рівні не меншому ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не встановлено. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік»\~прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 гривні. Відповідно до ч.1-2\~ст.184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Дана норма передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення, відповідно до змісту ч.1 даної статті. Відповідач, заперечуючи проти заявленого позивачем розміру стягнення аліментів 5000 грн. і надаючи згоду на сплату аліментів у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць (на час розгляду справи\~1416 грн.), обґрунтовує це тим, що має на утриманні ще одну дитину та наразі є безробітним, доказів перебування на обліку як безробітного не надано. Разом з тим і позивач не надала доказів, які б свідчили про необхідність стягнення аліментів саме в заявленому розмірі. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач є непрацездатною людиною чи обмеженою у працездатності людиною через стан його здоров`я. Відповідно до ч.3\~ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»\~загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.\~Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати\~70\~відсотків. Суд вважає, що дійсно з моменту прийняття судового рішення про стягнення аліментів значно збільшились ціни на продовольчі та промислові товари, на комунальні послуги, а також інші послуги. В зв`язку з чим, з урахуванням інтересів дитини, розмір аліментів повинний бути збільшений. Зміна розміру аліментів, повинна бути здійснена з дня набранням рішенням законної сили, , що відповідає п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. № 3. Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст.12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.(ч.1 ст.76 ЦПК України). Згідно із ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 2000,00 грн. щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. При визначені даного розміру аліментів суд виходив з того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків та зважаючи на встановлений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли(держави). Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 992,40 грн. з відповідача на користь держави.

Outcome: partial