Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Кіріченко В.М. звернувся до суду з позовною заявою 23 листопада 2021 року, в якій просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 08 квітня 2010 року станом на 27 жовтня 2021 року в загальному розмірі 23\~495 грн. 18 коп., яка включає: заборгованість за тілом кредиту 20\~561 грн. 68 коп., заборгованість за процентами 2 933 грн. 50 коп.; стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 08 квітня 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви б/н, згідно з якою позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який кінцево було збільшено до 20\~710 грн. 00 коп. Цього ж дня позичальник також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява, довідка про умови кредитування разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свідченням приєднання відповідача до угоди та дії укладеного між банком та нею кредитного договору є факт користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що узгоджується зі ст.642 ч.2 ЦК України. Виконання [PERSON] кредитного договору також підтверджується випискою по рахунку, в якій зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, повернення коштів зі сплатою процентів за користування ними, що в сукупності є свідченням виникнення між сторонами фінансово-кредитних відносин та укладення кредитного договору загалом. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3 договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим допустила порушення виконання покладених на неї зобов`язань. У результаті цього станом на 27 жовтня 2021 року виникла заборгованість, розмір якої з урахуванням внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості, становить 23 495 грн. 18 коп. та включає: заборгованість за кредитом 20 561 грн. 68 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 2933 грн. 50 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ухвалою суду від 04 січня 2022 року (головуючий суддя Чернова Н.В.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження (а.с.67). На підставі розпорядження керівника апарату суду №1215 від 04 жовтня 2022 року та протоколу за результатами повторного автоматизованого розподілу матеріали цивільної справи передано в провадження судді Ткаченку А.В., яку ухвалою суду від 07 листопада 2022 року прийнято ним до свого провадження (а.с.73-75). У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Згідно з клопотанням представника позивача, поданим одночасно з позовом, останній просив розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, тим самим не заявив про свою участь в судовому засіданні (а.с.63). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, викликалася неодноразово у встановленому законом порядку, протягом визначеного судом строку відзив на позов не подала. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №757/2022 від 07 листопада 2022 року, затвердженого Законом України №2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 \~Закону України «Про правовий режим воєнного стану» \~у період воєнного стану повноваження \~судів не можуть бути припинені. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що 08 квітня 2010 року [PERSON] підписала анкету-заяву №0603040100150192191, в якій зазначено, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), що підтверджується підписом відповідача у заяві, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.13). Цього ж дня [PERSON] підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка є додатком до кредитного договору (а.с.14). За умовами кредитного договору [PERSON] отримала кредит в межах встановленого кредитного ліміту. шляхом зарахування на кредитну картку № [NUMBER] , зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 2,5% на місяць. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії кредитної картки до 02/14, яку позичальник отримала 08 квітня 2010 року, про що є відповідний підпис на зворотній стороні анкети-заяви. 22 червня 2020 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (а.с.15-17). Активно користуватись кредитними картками відповідач почала з 28 квітня 2010 року, що слідує з виписки по рахунку позичальника (а.с.61). Так, 08 квітня 2010 року [PERSON] отримала емітовану банком кредитну картку № [NUMBER] із встановленим кредитним лімітом 0 грн., яку початково використовувала для зберігання власних коштів (як депозитну) шляхом її поповнення через термінами самообслуговування, готівкою у відділенні, переведенням коштів між рахунками. Власні кошти відповідач використовувала як при безготівковому розрахунку у споживчих цілях (придбання товарів, оплата послуг), так і шляхом зняття готівки. Протягом періоду з вересня 2010 року по лютий 2015 року будь-які банківські операції по картці не здійснювались. У подальшому кредитку картку було неодноразово перевипущено, а саме 04 серпня 2014 року за № [NUMBER] зі строком дії до 07/18, 18 грудня 2015 року за № [NUMBER] зі строком дії до 06/18 та востаннє 06 серпня 2018 року за № [NUMBER] зі строком дії до 05/22 (а.с.12). Як слідує з довідки про зміну умов кредитування (а.с.11), за картковим рахунком відповідача кредитний ліміт неодноразово змінювався, а саме: встановлено на рівні 0 грн., збільшено до 8000 грн. з 20 січня 2016 року, збільшено до 12\~700 грн. з 31 січня 2017 року, збільшено до 20\~710 грн. 06 серпня 2018 року та одразу зменшено до 15\~000 грн., і кінцево встановлено на рівні 0 грн. з 04 вересня 2018 року. З 21 травня 2018 року найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи, а також тип банку на «Приватне» з «Публічне». Відповідні зміни зафіксовано у статуті товариства (а.с.48-49). До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 08 квітня 2010 року позивачем долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підписала позичальником (а.с.14), та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розміщених на офіційному веб-сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с.18-42). Згідно з наданим банком розрахунком (а.с.3-10), заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 08 квітня 2010 року станом на 27 жовтня 2021 року складає 23 495 грн. 18 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 20 561 грн. 68 коп., заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом 2\~933 грн. 50 коп. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 та ч.2\~ст.207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Виходячи з правового аналізу вказаних норм, Умови надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо: 1) такі Умови не містять підпису позичальника; 2) не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи анкету-заяву позичальника. Так, надані позивачем Умови та правила не містять підтверджень, що саме їх в наданій суду редакції розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. З огляду на зазначене суд приходить до висновку щодо відсутності підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що\~встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. Однак, доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, підписання довідки про умови кредитування, в якій вказані узгоджені сторонами процентна ставка за користування кредитування, розмір штрафу, пені, активне користування кредитною карткою, неодноразове її імітування та зміна кредитного ліміту за запитом самого ж позичальника, в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з банківського рахунку позичальника (а.с.51-61) містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання державної операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Таким чином, позивач, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконувала свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 20 561 грн. 68 коп. та по процентам за користування кредитом 2 933 грн. 50 коп., яку суд вважає доведеною. Слід також зауважити, що станом на момент пред`явлення позову кредитний договір між сторонами був діючим, що надавало позивачеві право нараховувати проценти за ставкою, визначеною умовами договору. Приходячи до такого висновку суд зауважує, що отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті в межах погодженого сторонами строку кредитування, що свідчить про порушення його прав, а тому погоджується із тим, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та процентів за користування ними. З огляду на встановлені судом обставини, обсяг наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь АТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованості за кредитним договором №б/н від 08 квітня 2010 року станом на 27 жовтня 2021 року в загальному розмірі 23 495 грн. 18 коп., яка включає: заборгованість за кредитом 20 561 грн. 68 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 2 933 грн. 50 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. (а.с.50).

Outcome: approved