Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала дана справа. Представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до Національного фонду досліджень України про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, зважаючи на наступне. На підставі п. 4 договору №15/03/21 про надання правової (правничої) допомоги від 15.03.2021 року укладеного позивачем з Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Локарт», сторони погодили, що послуги адвоката визначається у розмірі, зазначеному згідно додатку 1. У додатку 1 до даного договору сторони погодили гонорар за підготовку та складання позовної заяви про скасування наказу про звільнення №44-к/тр від 18.02.2021 р., поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі фіксованої суми 10000 грн. 16.03.2021 р. платіж було здійснено на банківський рахунок АО «Локарт», про що свідчить виписка з банківського рахунку об`єднання від 16.03.2021 р. 30.04.2021 р. між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Локарт» укладено договір №15/03/21 про надання правової допомоги №30/04/21. Відповідно до п.4 даного договору та додатку 1, адвокат та клієнт домовилися щодо наступного: за підготовку судових процесуальних документів клієнт сплачує адвокату погодинний гонорар за фактично витрачений час у розмірі 40% мінімальної заробітної плати станом на день складання таких документів; за надання правової допомоги участь у судових засіданнях - фіксованої суми в гривні, яка становить в еквіваленті 100 доларів США по курсу НБУ станом на день призначеного судового засідання, в якому адвокат приймав участь. Також, сторони домовилися, що у випадку задоволення судом першої інстанції позовних вимог клієнта та стягнення на користь клієнта грошових коштів (середнього заробітку за час вимушеного прогулу), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 10% від суми, стягнутої суми на користь клієнта як додаткову винагороду адвоката за досягнутий результат протягом 5 днів з дня фактичного отримання стягнутої судом суми. Таким чином, після вирахування податків та зборів [PERSON] повинна отримати у розмірі 687 865 грн. 57 коп., а винагорода (гонорар) адвоката за досягнутий результат становитиме 68786 грн. 56 коп. За таких обставин, в порядку ст. ст. 137,141 ЦПК України, просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 25990,00 грн. та додаткову винагороду адвоката у розмірі 68786 грн. 56 коп. Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, що визначено ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Враховуючи положення вищенаведених норм процесуального права, суд не вбачає перешкод для розгляду даної заяви. Дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, 08.09.2022 р. за результатом розгляду справи позов [PERSON] до Національного фонду досліджень України про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Національного фонду досліджень України № 44-к/тр від 18.02.2021 р. «Про звільнення [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу грантової підтримки досліджень з соціальних та гуманітарних наук управління грантової підтримки Національного фонду досліджень України з 18 лютого 2021 року. Стягнуто з Національного фонду досліджень України на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 854 491 грн. 40 коп. без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів. Стягнуто з Національного фонду досліджень України в дохід держави судовий збір у розмірі 9 452 грн. 91 коп. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначив, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України. За положеннями ч. 2 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За положеннями ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України . Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Разом з ти, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19. Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачами в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавалось. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява [PERSON] містить вимогу про стягнення з Національного фонду досліджень України витрат на професійну правничу допомогу, а також орієнтовну суму таких витрат у розмірі 30000 грн. Як свідчать матеріали справи, між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Локарт» укладено договір №15/03/21 про надання правової (правничої) допомоги від 15.03.2021 р., де послуги адвоката визначаються у розмірі, зазначеному згідно Додатку №1. Відповідно до додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №15/03/21 за складання позовної заяви про скасування наказу про звільнення №44-к/тр від 18.02.2021 р., поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі фіксованої суми 10 000,00 грн. 16.03.2021 р. платіж було здійснено на банківський рахунок АО «Локарт», про що свідчить виписка з банківського рахунку об`єднання від 16.03.2021 р. Як свідчать матеріали справи, 30.04.2021 р. між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Локарт» укладено договір №15/03/21 про надання правової допомоги №30/04/21. Відповідно до п.4 даного договору та додатку 1, адвокат та клієнт домовилися щодо наступного: за підготовку судових процесуальних документів клієнт сплачує адвокату погодинний гонорар за фактично витрачений час у розмірі 40% мінімальної заробітної плати станом на день складання таких документів; за надання правової допомоги участь у судових засіданнях - фіксованої суми в гривні, яка становить в еквіваленті 100 доларів США по курсу НБУ станом на день призначеного судового засідання, в якому адвокат приймав участь. Також, сторони домовилися, що у випадку задоволення судом першої інстанції позовних вимог клієнта та стягнення на користь клієнта грошових коштів (середнього заробітку за час вимушеного прогулу), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 10% від суми, стягнутої суми на користь клієнта як додаткову винагороду адвоката за досягнутий результат протягом 5 днів з дня фактичного отримання стягнутої судом суми. З матеріалів справи вбачається, що докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу було подано у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Як вбачається із матеріалів справи, інтереси [PERSON] у суді представляв адвокат Жогіна Олена Олександрівна. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, у матеріалах справи наявний договір про надання правової (правничої) допомоги № 15/03/21 від 15.03.2021 року; додаток №1 до договору про надання правової допомоги № 15/03/2021 від 15.03.2021 року, яким визначено розмір гонорару у розмірі 10 000,00 грн.; акт прийому-передачі наданих послуг від 08.09.2022 р. з детальним розписом наданих послуг. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. На таку обставину вказав Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду 15.09.2022 р. у постанові по справі № 915/294/21 сформульовано правовий висновок щодо стягнення "гонорару успіху" у призмі пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам на правничу допомогу. Разом з тим, суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачами в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавалось. Крім того, Верховний Суд сформулював правовий висновок згідно з яким , відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх вже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова від 29.10.2020 р. справа № 686/5064/20, постанова від 05.03.2021 р. у спраі № 200/10801/19-а, постанова від 16.03.2021 р. у справі № 520/12065/19). Зважаючи на викладене, враховуючи складність справи та обсяг наданих послуг адвокатом, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача та стягнути понесенні витрати.

Outcome: approved