Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

18.11.2022 позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 11.11.2022 до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.11.2015 зареєструвала шлюб з відповідачем, який розірвано на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 04.10.2022 у справі № 615/778/22. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач з лютого 2022 року не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Посилаючись на вимоги ст.180,150 СК України, вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який у будь-якому разі не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум, але одна не зможе його забезпечити. Наполягає, що батько є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в сумі 2500 грн. щомісячно адже працює нелегально, має нерухоме майно, транспортний засіб, інших утриманців не має. Саме такий розмір аліментів, на думку позивачки, забезпечить рівність батьків при виконанні обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини згідно ст.141,182-184 СК України. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 29.11.2022 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів вручено відповідачу 03.12.2022, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, але правом надання відзиву останній не скористався. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд справи, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подав, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів в порядку, передбаченому ст. 279,280 ЦПК України. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.11.2015 сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом ДРАЦС по м. Харкову Харківського МУЮ, актовий запис №2931, про що свідчать дані свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , який розірвано на підставі рішення Валківського районного суду Харківської області від 04.10.2022 у справі №615/776/22. Від шлюбу росте неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.10.2017 Московським районним у м. Харкові відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, актовий запис №1317. Із довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6304-7000778888,0304-7000779043 від 09.04.2022, позивачка проживає разом з дитиною. Ст.180 СК України зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125 цього Кодексу. Згідно положень ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ч.1 ст.182 СК України суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину згідно з вимогами ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років складає: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. За змістом ст.183 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. У відповідності до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як передбачає ч.1 ст.141 СК України, ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів щодо неможливості сплати аліментів у визначеному позивачкою розмірі. З огляду на викладене, надані позивачкою докази свідчать про те, що неповнолітня донька проживає разом із матір`ю. Враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, з метою створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відносно якої відповідач має батьківські зобов`язання, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 2500 грн., щомісячно. З урахуванням положень ст.191 СК України, суд вважає необхідним стягувати аліменти від дня пред`явлення позову 18.11.2022 до досягнення дитиною повноліття, що не позбавляє сторони звернутися до суду в подальшому щодо зміни розміру та способу стягнення аліментів. Судові витрати у справі відповідно до положень ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved