Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Короткий зміст заявлених вимог. 03.01.2023 заявник [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеною заявою в якій просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, в якому визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] : 1)заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; 2)заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та місця роботи постраждалої особи Дубенська РАЙ Вет-лікарня за адресою: Дубенський р-н.,с. Рачин, вул. Лугова, 1; 3)заборонити [PERSON] телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 4)заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Свої вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON] , з 08.06.2021 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Спільних дітей у них немає. Від попереднього шлюбу у неї є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Більше п`яти місяців їхнє сімейне життя не ладиться і постійно погіршується. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка чоловіка почала бути занадто агресивною, він почав погрожувати їй та дочці. Вона зазнає постійного психологічного тиску з боку [PERSON] . 07\~грудня 2022\~року чоловік\~вчинив домашнє\~насильство в\~сім`ї відносно\~неї за\~місцем їхнього\~проживання,\~в присутності\~її неповнолітньої\~дочки,\~його падчерки,\~а саме:\~ображав її\~нецензурними словами,\~наніс удар\~рукою по\~обличчю,\~погрожував фізичною\~розправою,\~внаслідок чого\~завдана шкода\~її фізичному\~та психологічному\~здоров`ю,\~а також\~психологічному здоров`ю\~дитини,\~оскільки все\~відбувалося в\~її присутності.\~Чоловік перебував\~в дуже\~агресивному і\~неадекватному стані.\~Відносно нього\~працівники поліції\~склали терміновий\~заборонний припис\~від 07.12.2022\~року серії\~АА №069764, строком на 10 діб. Після агресії чоловіка вона боїться за життя та здоров`я своє та дочки. Оскільки під час перебування на роботі вон не можу контролювати, що відбувається вдома. Понад 5 місяців зі сторони чоловіка спостерігається агресивна поведінка та перебування в стані алкогольного сп`яніння. Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 грудня 2022 року у справі № 559/3268/22 [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП та застосовано стягнення у виді 7 (семи) діб адміністративного арешту. Повернувшись додому після відбування адміністративного арешту поведінка чоловіка не змінилася, він надалі зловживає алкогольними напоями та вчиняє психологічне насильство. Вважає, що існує висока вірогідність повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я. Тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту вона просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 03.01.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Судове засідання призначено на 10 годину 00 хвилин 06.01.2023. За клопотанням заявника, розгляд справи відкладено на 10 годину 00 хвилин 09.01.2023. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, дала пояснення згідно поданої заяви, просила видати обмежувальний припис відносно [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що заперечує проти винесення обмежувального припису, оскільки житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить йому, іншого житла не має. Зазначив, що свою поведінку змінить, зловживати спиртним не буде. Представник заінтересованої особи: Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Встановлені судом обставини. 07\~грудня 2022\~року інспектором\~СРПП Дубенського\~РВП складено\~відносно [PERSON] \~терміновий заборонний\~припис серії\~АА №069764, строком на 10 діб у зв`язку зі скоєнням домашнього насильства стосовно постраждалої особи [PERSON] (а.с. 4). Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 грудня 2022 року у справі № 559/3268/22 [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП та застосовано стягнення у виді 7 (семи) діб адміністративного арешту (а.с. 5-6). Як свідчить довідка про реєстрацію місця проживання №62 від 22.07.2022 та довідка №538 від 22.12.2022, видана виконкомом Привільненської сільської ради Дубенського району Рівненської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в склад її сім`ї входять: син [PERSON] , дочка [PERSON] , чоловік [PERSON] (а.с. 3, 8). Згідно медичної картки амбулаторного хворого №4508, [PERSON] 07.12.2022 зверталась у травмпункт КНЦ «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради, з приводу нанесення побоїв чоловіком (а.с. 9). Оцінка доказів та норми права, застосовані судом. У ст.3\~Конституції\~України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ст.\~27\~Конституції\~України встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Положеннями ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом N 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Приписами частин 2, 3, 4 ст.\~26\~Закону\~України\~«Про запобіганню\~та\~протидію\~домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. З системного аналізу вказаних норм вбачається, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Судом достовірно з`ясовано, що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності передбаченої за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно дружини [PERSON] . Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2019 року у справі №452/317/19-ц зробив висновок, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства (правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП) може бути підставою для застосування заходів обмежувального припису. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини\~\~(далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься у другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (East/West Alliance Limited v. Ukraine, № 19336/04, § 166-168, від 23 січня 2014 року). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу; у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів; втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії. Відповідно до частин першої, другої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Аналогічний висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року у справі № 673/1607/19. Судом встановлено, що заінтересована особа [PERSON] та заявниця [PERSON] проживають спільно за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, згідно пояснень заінтересованої особи, вказане житлове приміщення є єдиним місцем проживання [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці [PERSON] , яка потребує захисту у порядку, передбаченому\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», і тому є підстави для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] із забороною телефонних переговорів із [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, та забороною особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, на строк 6 (шість) місяців. Застосування вказаних заходів тимчасового обмеження прав кривдника є необхідними та достатніми для забезпечення прав заявника на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства. За вказаних обставин, заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат. В силу ч. 3ст. 350-5\~ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: partial