Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою, де заінтересована особа\~Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області\~про встановлення факту належності правовстановлюючих документів: трудової книжки №702, архівних довідок №Т-568 від 20.10.2020 року, №366/03-03 від 09.10.2020 року, №367/03-03 від 09.10.2020 року. В заяві зазначив, що у зв`язку із досягненням 65 - річного віку, у вересні 2022 року, звернувся до органів Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком. \~ \~14.09.2022\~року отримав\~лист №1900-0215-9/26220\~з повідомленням\~про відмову\~у призначенні\~пенсії за\~віком,\~оскільки необхідний\~трудовий стаж\~згідно ст.26\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» становить\~15\~років.\~Страховий стаж\~заявника становить\~0\~років 0\~місяців 0\~днів.\~Період роботи\~згідно трудової\~книжки \~№702\~ \~не зараховано\~до загального\~стажу,\~оскільки на\~титульній сторінці\~книжки зазначено\~«прізвище» -« [PERSON] »,\~що не\~відповідає даним\~паспорта громадянина\~України \~« [PERSON] ». Також, у архівних довідках №Т-568 від 20.10.2020 року, №366/03-03 від 09.10.2020 року, №367/03-03 від 09.10.2020 року прізвище заявника зазначено « [PERSON] ». Заявник зазначає, що необхідність встановлення факту належності йому вказаної трудової книжки та архівних довідок зумовлена потребою в оформленні пенсії за віком. Виправити помилки в написанні прізвища заявника у зазначених документах, шляхом внесення змін адміністрацією підприємства колгосп «Шляхом Леніна», яким у 1978 році було заведено трудову книжку №702, на даний час неможливо, оскільки зазначеного підприємства в переліку підприємств юридичних осіб України немає. 07 грудня 2022 року ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд призначено проводити за правилами окремого провадження. Судове засідання у справі призначено на 29 грудня 2022 року. Через неявку сторін розгляд справи відкладено на 24 січня 2023 року. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини суду не повідомив, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом надіслання за зареєстрованою адресою ухвали суду про відкриття провадження у справі та заяви з додатками. 24 січня 2023 року представник заявника адвокат Іжук Богдан Володимирович подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву в частині встановлення факту належності [PERSON] трудової книжки підтримує та просить задоволити, в частині належності заявнику архівних довідок просить залишити без розгляду. Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Взявши до уваги заяву представника [PERSON] адвоката Іжука Б.В. та з врахуванням неявки в судове засідання представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справу слід вирішити за наявними матеріалами , виходячи із наступного: У відповідності до ч. 1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Згідно п.5 ч.2 ст. 293\~ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п. 6 ч. 1ст. 315\~ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315\~ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315\~ЦПК України громадяни\~мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщ згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 вказаної Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підставі наявних матеріалів справи та наданих копій документів, судом встановлено, що наявна розбіжність в написанні «прізвища» заявника [PERSON] у трудовій книжці та паспорті громадянина України, і така обставина перешкоджає йому в оформленні пенсії за віком, оскільки метою встановлення факту, що має юридичне значення є забезпечення можливості реалізації заявником гарантованого Конституцією України права на пенсійне забезпечення, а також те, що іншого порядку та можливості встановити факт належності йому трудової книжки у заявника не має. Судом встановлено, що заявник народився в с. Пищатинці Борщівського району Тернопільської області 29 січня 1957 року. 21 лютого 2006 року він отримав паспорт громадянина України серія [NUMBER] у якому зазначено дані: [PERSON] . Органами державної податкової служби України 16.08.2007 року заведено картку платника податків на ім`я [PERSON] та присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в селі Пищатинці Борщівського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис №3. Оглядом копії трудової книжки заявника №702 встановлено, що вона заведена в 1978 році (дату і місяць не вказано) на ім`я « [PERSON] » [INFO] , та у ній міститься інформація про те, що трудовий стаж заявник розпочав у 1978 році в колгоспі «Шляхом Леніна» Заліщицького району Тернопільської області. Згідно з приписами частини першою\~статті 46 Конституції України\~громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована\~Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії. Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України. Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються\~Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення"\~(далі - Закон №1788-XII) та\~Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"\~(далі - Закон №1058-ІV). У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у\~статті 56 Закону №1788-XII\~передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Порядок підтвердження стажу регламентовано у\~статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до\~статті 62 Закону №1788-XII\~постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637\~затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637). Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Згідно зі\~статтею 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 (далі -\~Інструкція №58). Відповідно до пункту 1\~Інструкції №58\~трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Згідно з пунктом 2.6.\~Інструкції №58\~у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. Отже, із аналізу вказаних вище норм слідує, що заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто заявником, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу за спірний період. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документу для можливості отримання заявником пенсії, суд вважає, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved