Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягувати із відповідача в її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 01 грудня 2021 року та до досягнення повноліття. Покликається те, що після розірвання шлюбу із відповідачем син повністю перебуває на її утриманні, батько матеріально не допомагає. Відповідач надав суду відзив на позов, в якому не заперечує щодо визначення розміру аліментів в розмірі 2000 гривень. Зауважує, що у зв`язку із війною його доходи значно зменшилися. Крім того, заперечив щодо прозову про стягнення аліментів з попередній період. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав викладених в ньому. Позивачка зазначає, що син інколи хворіє распіраторними захворювання, займається плаванням. Крім того, для дистанційного навчання нею придбано комп`ютер. Вона працює медичним працівником, її заробіток становить близько 7000 гривень на місяць. Відповідач та його представник часткового визнали позов, з підстав, викладених у відзиві. Відповідач пояснив, що він має тимчасові заробітки, робить внутрішні ремонти. Крім того, визнав, що має у власності квартиру, яку здає в оренду. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 2011 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 жовтня 2022 року у справі №607/10830/22-ц. В цьому шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , який проживає з позивачкою. Суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, згідно статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу вимог статті 182 СК суд, при визначенні розміру аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Зважаючи на матеріальне становище позивачки, матеріальне становище платника аліментів, який має у власності квартиру, яку здає в оренду, те, що він працездатний, інших утриманців не має, має тимчасовий заробіток, суд доходить переконання, що аліменти на утримання сина слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 2800 гривень щомісяця, що приблизно відповідає мінімальному рекомендованому розміру встановленому статтею 182 Сімейного кодексу України - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також ј середньої заробітної плати по Тернопільській області. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання сина та забезпечення його рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивачка не довела, що відповідач має можливість платити аліменти в більшому розмірі. Крім того, суд вважає, що позов щодо стягнення аліментів за попередній період не підлягає до задоволення, зважаючи на таке. Так, статтею 191 Сімейного кодексу передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачка не надала суду жодних доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Тому позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 2800 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову - 28 листопада 2022 року та до досягнення повноліття. На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial