Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

У грудні 2022 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви позивач посилалася на те, що 02.11.2002 між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1761. Під час шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2017 у цивільній справі № 753/705/17 (провадження № 2/753/2826/17) шлюб між сторонами, розірвано. За заявою позивача, Дарницький районний суд м. Києва, видав судовий наказ від 05.09.2017 у справі № 753/14725/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 серпня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01.03.2021 в цивільній справі № 753/19547/20 (провадження № 2/753/1544/21), залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23.07.2021, зменшено розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом № 753/14725/17, виданим Дарницьким районним судом м. Києва 05.09.2017 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Рішення судів першої та апеляційної інстанції про зменшення аліментів були обґрунтовані зміною сімейного та матеріального стану у [PERSON] . Позивач зазначає, що у відповідача змінився майновий стан, збільшилася кількість наявних грошових коштів, у тому числі на придбання нерухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, відповідач не є людиною похилого віку, фізично здоровий, немає на утриманні непрацездатних осіб, оскільки його дружина мала вже вийти з декретної відпустки, має скритий дохід, про який не повідомляє державного виконавця, значну частину якого отримує готівкою. На підтвердження скритого доходу відповідача, посилалася на внесення ним на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва 600 474,00 грн компенсації за належну їй 1/2 частини квартири у справі № 753/25223/21 (провадження № 2/753/1246/22). Уважаючи, що стягнення 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, не відповідає інтересам і правам дитини на достатній рівень життя та її розвиток, та із урахуванням середніх витрат на дитину близько 8 000,00 грн на місяць, просила стягнути з відповідача аналогічну суму для забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 04.01.2023 відповідачем надано відзив на позов у якому позовні вимоги визнаються частково. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1 400,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачем визнано внесення ним на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва 600 474,00 грн компенсації за належну позивачу 1/2 частини квартири у справі № 753/25223/21 (провадження № 2/753/1246/22). 24.01.2023 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Походження коштів, які були внесені ним на депозитний рахунок суду, пояснює позикою від дружини та матеріальною допомогою родичів. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 02.11.2002 між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1761. Під час шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.04.2017 у цивільній справі № 753/705/17 (провадження № 2/753/2826/17) шлюб між сторонами, розірвано. За заявою позивача, Дарницький районний суд м. Києва, видав судовий наказ від 05.09.2017 у справі № 753/14725/17 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 серпня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01.03.2021 в цивільній справі № 753/19547/20 (провадження № 2/753/1544/21), залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23.07.2021, зменшено розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом № 753/14725/17, виданим Дарницьким районним судом м. Києва 05.09.2017 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданому Дарницьким відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) станом на 01.07.2022 року заборгованість по аліментах становить в сумі 83 252,35 грн. Відповідачем внесені на депозитний рахунок Дарницького районного суду м. Києва кошти в розмірі 600 474,00 грн, як компенсація за належну позивачу 1/2 частини квартири у справі № 753/25223/21 (провадження № 2/753/1246/22) про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності. Відповідно до п. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Головним критерієм присудження аліментів на утримання дітей саме у твердій грошовій формі є необхідність підтримання позивачем достатнього рівня життя дитини, який забезпечуватиме її гармонійний розвиток: фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний і соціальний. У відповідності до статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини) - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положення частин першої та другої статті 155 Сімейного кодексу України (далі - СК України), здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з статтею 27 Конвенції про права дитини батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в статті 7 СК України. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. За змістом положень частини 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а отже, позивач наділена правом на звернення до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів: з частки від заробітку (доходу) відповідача на стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Звертаючись до суду з позовом, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір, визначений рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 753/19547/20 (провадження № 2/753/1544/21), стягнувши з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 8 000,00 грн з подальшою індексацією, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на покращення матеріального стану відповідача та приховування ним доходів, а тому позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у твердій грошові сумі. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач на теперішній час працює у фізичної особи-підприємця [PERSON] на посаді інженера-технолога, має загальний дохід за 2021 рік в розмірі: 73 100,00 грн (без урахування аліментів) та за 2022 рік в розмірі: 72 134,56 грн (без урахування аліментів), є особою працездатного віку, має на утриманні двох малолітніх дітей. Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6- 143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі на навпаки) Правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 134/192/17 у справі № 134/192/17 (провадження № 61-21739св18), постанова від 18 вересня 2019 року у справі №12/12177/17. Разом з тим, при ухваленні рішення про стягнення аліментів, суд керується інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, а факт відсутності у одного з батьків можливості надавати певний розмір утримання своїй дитині не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при встановленні розміру аліментів. Оскільки на батьків покладено однаковий обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між сторонами щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, суд враховує витрати здійснені витрати на придбання нерухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, в розмірі 600 474,00 грн, як компенсація за належну позивачу 1/2 частини квартири у справі № 753/25223/21 (провадження № 2/753/1246/22) про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності. Разом з тим, суд вважає, що доводи відповідача про внесення коштів отриманих як допомога від родичів не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не доведено, що отримані ним міжнародні перекази здійснені його родичами, та надані як допомога, тому що призначення платежу зазначається відправником та ніяк не контролюється, у зв`язку з чим вважаються судом як отриманий відповідачем прихований дохід. Також, відповідачем не зазначено в якому розмірі було надано позику дружиною та не надано жодних належних доказів на підтвердження надання нею позики, оскільки її податкові декларації лише вказують про її дохід від здійснення підприємницької діяльності. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статей 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідач здійснює витрати, які перевищують його офіційний заробіток, а саме, тільки у 2022 році відповідач отримав дохід у розмірі 12 208,74 доларів США за міжнародними переказами, джерело походження яких ним не доведено. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 дo 18 рокiв: - 2833,00 грн. Суд аналізуючи матеріали справи, вивчивши порядок утримання дитини та спосіб її життя, при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров`я, матеріальне становище сторін, потребу дитини в одержанні аліментів, стан здоров`я дитини, майновий та сімейний стан обох батьків, приймаючи до уваги обставини, викладені сторонами в заявах по суті справи, вважає розмір аліментів, який заявлений позивачем, завищеним, таким, що не відповідає вимогам розумності та справедливості. Разом з тим, при визначенні збільшеного розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. З огляду на викладене та враховуючи найкращі інтереси дитини та її потреби, з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, беручи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дітей, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: зміни способу стягнення аліментів, визначеним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2021 в цивільній справі № 753/19547/20 (провадження № 2/753/1544/21), стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн з подальшою індексацією, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили, що будуть достатніми для матеріального забезпечення дитини і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати.

Outcome: partial