Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилаються на ту обставину, що 20.12.2021 року, на підставі договору купівлі-продажу, який зареєстрований у реєстрі за №3486, придбали у власність в рівних частках вказаний житловий будинок. [PERSON] , [PERSON] за місцем реєстрації [ADDRESS] , з моменту придбання позивачами вказаного житлового будинку, не проживають у зазначеному житловому будинку, їх речі та майно у вказаному будинку відсутні, не беруть участі в утриманні житла, а тому є усі підстави визнати їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, однак 28.11.2022 року подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, згідно з якою позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити. Відповідачі своїм конституційним правом на захист не скористались, відзиву щодо заявленого позову не надали, хоча були повідомлені судом належним чином про день, час та місце розгляду справи. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідачі були належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, не з`явились у судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву, а позивачі у заявах не заперечили проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних обставин. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається із договору купівлі-продажу від 20.12.2021року, [PERSON] продав, від імені [PERSON] , подружжю [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею будинку 81,7 кв.м., житловою 65,4 кв.м. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Салій О.В. та зареєстровано в реєстрі за №3486. Продаж вчинено за суму 832\~206,27 грн. 20.12.2021 року позивачі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували за собою право спільної часткової власності на 1/2 частки за кожним, житлового будинку (домоволодіння) [ADDRESS] , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Як вбачається із Акту-обстеження №3 (№521) від 30.08.2022року, комісія в складі старости Настасівського старостинського округу Великоберезовицької селищної ради Блащак Дарії Павлівни, жительки села Настасів [PERSON] , житлетя села Настасів [PERSON] , склала акт - обстеження, яким підтверджено, що подружжя [PERSON] та [PERSON] придбали житловий будинок в [ADDRESS] в рівних частинах в якому зареєстровані, але не проживають [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки №523 Настасівського старостинського округу Великоберезовицької селищної ради від 30.08.2022року в житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають [PERSON] , 1989 року народження та [PERSON] , 1994 року народження. Також до матеріалів справи, позивачами долучено заяви [PERSON] та [PERSON] від 01.09.2022року, відповідно до яких вони підтвердили факт продажу подружжю [PERSON] та [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] . А також вказали, що у вказаному житловому будинку зареєстровані але більше 10 років не проживають [PERSON] та [PERSON] . За твердженням позивачів, відповідачі з моменту купівлі ними житлового будинку не проживають у спірному житлі, не беруть участі в утриманні житла. Згідно з ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в\~частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162\~цього Кодексу. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї. З огляду на наведене, оскільки позивачі ставлять питання саме як нові власники нерухомого майна, набутого в 2021 році, про захист порушеного права власності на будинок, від осіб, які не є і не були членами його сім`ї за встановлених судом фактичних обставин спір підлягає вирішенню з підстав статей 383 та 391 ЦК України. Позивачі [PERSON] , та [PERSON] мають право власності на спірне майно, а відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у добровільному порядку, не знімаються з реєстраційного обліку. Таким чином, на підставі\~ч.1\~ст.141\~ЦПК України,\~з відповідачів\~на користь\~позивачів підлягають\~стягненню судові\~витрати,\~а саме\~судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved