Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою в якій вказує, що вона є власницею житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . В даному будинку разом з нею зареєстровані 7 осіб. Однак по факту проживають ще двоє людей без реєстрації. Це рідний брат заявниці та його неповнолітній син. На протязі досить тривалого часу [PERSON] не працює, зловживає спиртними напоями, постійно вчиняє сварки з сестрою та її дітьми, своєю старенькою мамою, якій 87 років. Все це відбувається на очах неповнолітніх дітей, що негативно впливає на їх розвиток. Заявниця неодноразово зверталася в поліцію з приводу цього, а [PERSON] в свою чергу, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, що свідчить про систематичність його вчинення ним, проте свою поведінку він не змінив та жодних висновків не зробив. Кожного разу, при розгляді усіх цих справ, [PERSON] визнавав свою вину, щиро каявся у вчиненому, але не дивлячись на це, не змінив своєї поведінки, а й надалі продовжує вчиняти домашнє насильство відносно своїх рідних. Як вбачається з вищевикладеного, [PERSON] вчиняв та продовжує вчиняти домашнє насильство, що виражається у постійних сварках, в погрозах фізичної розправи та нанесенні тілесних ушкоджень, що свідчить про систематичність вчинення насильства, не зважає на заходи вжиті поліцією та судом. Враховуючи викладені обставини, існує вірогідність продовження та повторного вчинення домашнього насильства, а також вірогідність настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, тому заявниця змушена звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно свого брата, оскільки попередньо вжиті заходи до нього виявилися неефективними. Тому заявниця мотивує, що вона вимушена звернутися із заявою про видачу обмежувальної припису, оскільки попередньо вжиті заходи виявилися неефективними та не захистили її від домашнього насильства. 10 січня 2023 року - відкрито провадження у справі Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, просила суд заяву задовольнити, на підставах заявлених в заяві. Представник заявниці - [PERSON] підтримала заяву в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином, в той же час в попередньому судовому засіданні 11.01.2023 року не заперечував проти задоволення заяви про обмежувальний припис в повному об`ємі, але зазначив, що переїде навесні з вказаного будинку сестри. Представник заінтересованої особи Відділення поліції № 1 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області Темкевич М.С. в судовому засіданні підтримав заяву. Суд рахує справу слухати у відсутність належним чином повідомленого [PERSON] на підставі ст. 350-5 ЦПК України. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , є власницею житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно довідки про склад сім`ї № 16 від 05.01.2023 року в будинку за адресою [ADDRESS] разом з нею зареєстровані 7 осіб. Однак по факту заявник наголошує, що ще проживають двоє людей без реєстрації. Це рідний брат заявниці [PERSON] та його неповнолітній син. Встановлено, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності: -03.02.2022 Постановою Бродівського районного суду у справі № 439/157/22 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно свого племінника та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень; -24.05.2022 Бродівським районним судом було винесено Постанову у справі № 439/546/22 та визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 та ч. 3 ст. 178 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень; -02.08.2022 Постановою Бродівського районного суду Львівської області у справі № 439/983/22 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно своєї сестри в присутності свого неповнолітнього сина та племінників - та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень; -15.09.2022 Постановою Бродівського районного суду Львівської області у справі № 439/1238/22 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно своєї сестри та свого неповнолітнього сина - та накладено стягнення у виді громадських робіт на строк сорок годин; -29.09.2022 Постановою Бродівського районного суду Львівської області у справі № 439/1309/22 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно своєї сестри в присутності неповнолітнього племінника - та накладено стягнення у виді громадських робіт строком сорок годин; -13.10.2022 Постановою Бродівського районного суду Львівської області у справі № 439/1381/22 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно своєї сестри в присутності неповнолітніх племінників - та накладено стягнення у виді громадських робіт строком сорок годин. Як вбачається з вищевикладеного, [PERSON] вчиняв та продовжує вчиняти домашнє насильство, що виражається у постійних сварках, в погрозах фізичної розправи та нанесенні тілесних ушкоджень, що свідчить про систематичність вчинення насильства, не зважає на заходи вжиті поліцією та судом. Встановлено, що [PERSON] згідно заповіту посвідченого секретарем Ясенівської сільської ради 26 березня 2013р. отримав у спадок житловий будинок, який знаходиться у [ADDRESS] (а.с. 14). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. За змістом нормативного регулювання пунктів 3, 6-8 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездiяльнiсть) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. А саме: -економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; -психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Імперативним приписом пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. - Вимогами пункту 2 частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. У частині 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: -заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; -усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; -обмеження спілкування з постраждалою дитиною; -заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; -заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; -заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Нормою частини 4 статті 26 вищевказаного Закону передбачається, що обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вище зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вказаний закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. При цьому, згідно із пунктом 3 частини 1 статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Частиною 4 статті 350-6 ЦПК України передбачено, що рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до частини 2 статті 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Правилами пункту 10 частини 1 статті 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про видачу або продовження обмежувального припису. Як вбачається із доказів по справі [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство відносно сестри [PERSON] . Судом встановлено безумовні факти систематичного вчинення з боку [PERSON] щодо заявниці психологічного насильства. Між ними примирення не відбулося [PERSON] не припиняє свою протиправну поведінку. Такі обставини мотивують високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. В тому числі й з тяжким наслідками, такі ризики є реальними та підтверджуються доказами по справі. Також суд бере до уваги вжиті заявницею розумні та законні заходи для її захисту та покарання винного, зокрема в рамках адміністративних справ, які не дали очікуваного результату. Обмежувальний припис залишається єдиним належним та допустимим способом захисту прав заявниці та її дітей. Тимчасове обмеження прав кривдника - [PERSON] з метою забезпечення безпеки постраждалої особи - [PERSON] , шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. За таких обставин справи, суд вважає, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту прав заявниці до [PERSON] , задля досягнення легітимної мети необхідно застосувати обмежувальний припис, яким протягом шести місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборони перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою, [PERSON] , а саме: в житловому будинку та господарських спорудах, будівлях, які знаходяться на території домогосподарства за адресою: [ADDRESS] ; заборони наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця спільного проживання, роботи та інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] ; заборони вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб. Таке обмеження прав [PERSON] не буде надто обтяжливим для нього, та на думку суду буде розмірним заходом до мети, яка повинна бути досягнена застосування такого обмежувального припису. За правилами частини 3 статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. На підставі статтей 1, 24, 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству»

Outcome: approved