Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

У квітні 2021 року до Дніпропетровського районного\~суду Дніпропетровської\~області надійшла позовна заява Інституту проблем природокористування та екології Національної академії наук України, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість з орендної плати у розмірі 15\~178,20 грн та заборгованість з відшкодування витрат на комунальні послуги й витрат по сплаті земельного податку у розмірі 2\~367,60 грн, а також вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що 01.05.2017 року між Інститутом проблем природокористування та екології Національної академії наук України і ФОП [PERSON] було укладено договір оренди кімнати №301, розташованої на третьому поверсі адміністративного комплексу за адресою: [ADDRESS] , а також 18.05.2017 договір про відшкодування витрат балансоутримувача за спожиті комунальні послуги. З огляду на те, що відповідачем допущено неналежне виконання умов вказаних договорів, що виразилося у не внесенні орендної плати та передбачених платежів й призвело до утворення заборгованості, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26.04.2021 року справу за позовною заявою Інституту проблем природокористування природокористування та екології Національної академії наук України передано до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська для розгляду за підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2021 року дану справу передано для розгляду судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Лукіновій Є.С. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Лукінової К.С. від 07.07.2021 року прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду. У зв`язку з закінченням відрядження судді Лукінової К.С. до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 26.04.2022 року № 175, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2022 року справу було передано судді Кудрявцевій Т.О. Ухвалою від 28.04.2022 справу прийнято суддею до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачем 27.10.2021 надано до суду відзив на позовну заяву, доводи, викладені в якому, зводяться до незгоди з заявленими позовними вимогами. Так, останнім зазначено, що відповідно до умов договору оренди його чинність припиняється у разі ліквідації орендаря або орендодавця. З огляду на те, що 31.07.2017 зареєстровано припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] та, враховуючи те, що до вказаної події останнім було здійснено всіх дій, спрямованих на повернення орендованого майна, позовні вимоги щодо сплати орендної плати за період грудень 2017 квітень 2018 та відповідних нарахувань, не підлягають задоволенню. Також заявлено про застосування до вимог позивача строку позовної давності та 23.08.2022 подано суду відповідну заяву. Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до копії договору оренди №26 від 01.05.2017 року, сторонами якого є Інститут проблем природокористування та екології НАН України та ФОП [PERSON] , останній прийняв у строкове платне користування кімнату [ADDRESS] . Також у договорі вказано, що його укладено строком на один рік, тобто до 30.04.2018 року включно (п.10.1). Продовження терміну дії договору оренди строк дії якого закінчується, оформлюється додатковою угодою (п.10.4). Чинність договору оренди припиняється внаслідок ліквідації орендаря або орендодавця (п.10.6). 18.05.2017 року між Інститутом проблем природокористування та екології НАН України та ФОП [PERSON] було укладено договір №37-К про відшкодування витрат балансоутримувача за спожиті комунальні послуги, витрат пов`язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі і прибудинкової території з ремонту приміщень, будинків, споруд, за умовами якого ФОП [PERSON] зобов`язано не пізніше 10 числа місяця, що йде за звітним, отримати рахунки та в повному обсязі внести плату на рахунок балансоутримувача за обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будівлі, технічне обслуговування будівлі до загальної площі приміщення, на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення, відшкодування за спожиті комунальні послуги, а також відшкодувати податок на землю (п.2.2.3). Чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку дії договору оренди від 01.05.2017 за №26 (п.5.5). На підтвердження заявленої до стягнення суми, позивачем надано копії актів виконаних робіт та копії рахунків за період грудень 2017 квітень 2018. Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ФОП [PERSON] припинено 31.07.2017 (державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ФОП за її рішенням). Згідно \~ст.759 ЦК України\~за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.\~ Статтею 762 ЦК України\~на орендаря покладено обов`язок щомісячно сплачувати орендну плату. Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Стаття 629\~ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ч.ч.1,4\~ст.631\~ЦК України,\~строком договору\~є час,\~протягом якого\~сторони можуть\~здійснити свої\~права і\~виконати свої\~обов`язки\~відповідно до\~договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно аналізу норм матеріального права, припинення діяльності ФОП, це правовий процес (процедура), в результаті якого фізична особа втрачає можливість на законних підставах здійснювати підприємницьку діяльність. За своїм змістом «ліквідація ФОП» та «припинення ФОП» є тотожніми. Враховуючи те, що договір оренди закінчив свою дію 31.07.2017, не підлягають стягненню нарахування, проведені за договором №37-К про відшкодування витрат, оскільки дія останнього обмежується строком дії вищезазначеного договору оренди (нарахування, які пред`явлені до стягнення проведені за період після закінчення строку дії договору №37-К). З огляду на те, що сторонами договору оренди визначено механізм припинення чинності договору оренди внаслідок ліквідації однієї зі сторін, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки нарахування, які пред`явлені до стягнення проведені за період після закінчення строку дії договору оренди, який в свою чергу закінчив дію 31.07.2017. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про відмову у позові в зв`язку з необгрунтованістю позову, заява відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, витрати по справі слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed