Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

У липні 2022 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), яким просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), яка станом на 01.03.2022 року складає - 42462,42 грн., з яких: 19704,28 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 9341,96 грн. - проценти за користування кредитом; 300 грн. - комісія за отримання готівки за рахунок кредитних коштів; 2 \~ \~ \~ \~376,45 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (Кредиту); 1683,57 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1779,70 грн. - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу- (кредиту); 893,55 грн. - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 4220,41 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 2162,50 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.02.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10015/0456 філії - Одеське обласне управління та [PERSON] на підставі Заяви про приєднання № 1327190 було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (надалі - «Заява про приєднання» та/або «Заява»). Відповідно до п.п. 3. 4. 1.-3. 4. 2., п. 3.4. Заяви, Банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкрив клієнту поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «МІЙ КОМФОРТ» та надав платіжну картку типу MasterCard Debit Standart «Моя картка», а також ПІН-конверт до неї. Поточний рахунок Позичальника було змінено з рахунку № [NUMBER] на рахунок [NUMBER] . Згідно п. 5.5. Заяви, відповідач підтвердив, що отримав, ознайомився і погодився із Правилами користування кредитною карткою. Тарифами, які діють на дату підписання цієї Заяви про приєднання. Пунктами 6.2.-6.6. Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії кредиту), яка є складовою Заяви про приєднання передбачено, що Клієнту надається кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) у сумі 20000 грн. з можливим подальшим збільшенням до 250000 грн. на строк 60 місяців з можливим подовженням на той самий строк. Строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При виписку платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 35 % річних та сплачується щомісячно. Встановлені кредитним договором терміни повернення наданого кредиту Позичальником не дотримуються. АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, надавши Відповідачу кредит у вигляді відновлюваної кредитної лінії на платіжну картку. Позичальник порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.03.2022 року складає - 42 462,42 грн., з яких: 19704,28 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 9341,96 грн. - проценти за користування кредитом; 300 грн. - комісія за отримання готівки за рахунок кредитних коштів; 2376,45 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (Кредиту); 1 683,57 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1779,70 грн. - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 893,55 грн. - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 4220,41 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 2162,50 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Згідно п. 9.1 Розділу ІХ ДКБО, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені Кредитним договором, Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено Договором. У зв`язку з невиконанням Відповідачем умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та утворенням заборгованості, позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за вказаним вище Договором. Згідно відзиву на позовну заяву від 07.11.2022 року, відповідач [PERSON] з позовними вимогами Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» не згодний частково, просить відмовити позивачу у стягненні 9056,16 грн., що складаються з: 1779,70 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 893,55 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 4220,41 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 2162,50 грн. витрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Так, представник відповідача у відзиві зазначив, що з документів, що додані до позовної заяви в якості доказів вбачається що між позивачем та відповідачем був укладений споживчий кредит. Споживчий кредит - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит. Держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності (частина перша статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» Споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Позивачем визначена грошова відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту, яка у сумі складає 13116,18 грн., що перевищує суму половину суми заборгованості (19704,28 : 2 = 9852,14 грн.), що суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, позивач застосовує подвійну відповідальність за неналежне виконання боргових зобов`язань посилаючись на умови договору та ст. 625 ЦК України. У позовній заяві позивач посилається на п. 1.24 ДКБО за умовами якого за невиконання або несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені Кредитним договором Банк має право нарахувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати її фактичної сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Відповідно до умов договору відповідачем ставиться вимого про стягнення 2376,45 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (Кредиту). 1683,57 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Неправомірними є вимоги позивача про стягнення пені та 3% річних за наступним розрахунком: 1779,70 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 893,55 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 4220,41 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 2162,50 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, що у сумі складає 9056,16 грн. та які не підлягають задоволенню. Згідно відповіді від 08.11.2022 Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» на відзив [PERSON] , позивач зазначив, що на підставі вимог ч. 2 ст. 625 ЦК україни боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індекси інфляції необхідно маги на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, зокрема наявність грошових зобов`язань відповідача щодо оплати вартості наданих послуг, на спірні правовідносини поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якою боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі №910/10156/17 та від 16.05.2018р. у справі №686/21962/15-ц за наслідками неоднакового застосування норми права в подібних правовідносинах. За умовами п. 1.24. ДКБО щодо невиконання або несвоєчасного, не в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені Кредитним договором, Банк має право нарахувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Сукупний розмір неустойки (пеня, штрафу) не може перевищувати половини суми кредиту, одержаної Позичальником за кредит ним договором. Тобто, ст. 625 ЦК України не містить норм щодо стягнення пені, а умови п. 1.24 ДКБО не передбачають нарахування 3% та втрат від інфляції за несвоєчасне погашення боргу та процентів за користування кредитом. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає не обґрунтованим та таким, що поданий не належним чином, відзив на позовну заяву по цивільній справі № 946/4801/22 від 07.11.2022 року. У письмових поясненнях по справі від 29.11.2022 позивач зазначив, що заперечує проти відзиву відповідача, оскільки відповідно до ч. 7,8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд мас встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відзив не містить відомостей та доказів щодо подання його в передбачені законом строки. Відзив не містить заперечень щодо наявності простроченої заборгованості [PERSON] перед Банком, а отже позичальник, відповідно до ст. 625 ЦК України, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу Інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-п та № 646/14523/15-ц. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі №910/10156/17 та від 16.05,2018р. у справі №686/21962/15-ц за наслідками неоднакового застосування норми права в подібних правовідносинах. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає не обґрунтованим та таким, що поданий не в передбачені законом строки, відзив на позовну заяву по цивільній справі №946/4801 /22 від 07.11.2022 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити. Пояснив, що відповідач був повідомленим про всі умови кредиту, ознайомлений під підпис. Вважає, що банк має право стягувати з відповідача індекс інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що частково заперечує проти позовних вимог банку з підстав, викладених у відзиві. Неможливо застосування подвійної відповідальності за договором і за ст. 625 ЦК України. Вважає, що надана позивачем судова практика не стосується спірних правовідносин. Кредитний договір ще не закінчився, отже ще діє відповідальність за договором і є договірні відносини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 10.02.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10015/0456 філії - Одеське обласне управління та [PERSON] на підставі Заяви про приєднання № 1327190 було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (надалі - «Заява про приєднання» та/або «Заява»), Згідно з п. 3.1. Заяви про приєднання, шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору, Клієнт беззастережно приєднується до Договору в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, Кредитного договору. Пунктом 3.2. Заяви передбачено, що відповідно до умов Договору Банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою. Відповідно до п.п. 3. 4. 1.-3. 4. 2., п. 3.4. Заяви, Банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкрив клієнту поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України на умовах тарифного пакету «МІЙ КОМФОРТ» та надав платіжну картку типу MasterCard Debit Standart «Моя картка», а також ПІН-конверт до неї. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року № 89 «Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку» та постанови Правління Національного банку України від 28 грудня 2018 року № 162 «Про запровадження міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні» було здійснено перехід з рахунку 2625 АП «Кошти на вимогу фізичних осіб для здійснення операцій з використанням платіжних карток» на здійснення операцій з використанням платіжних карток із застосуванням балансових рахунків 2620 АП «Кошти на вимогу суб`єктів господарювання», а також запроваджено стандарт ІВАУ. Поточний рахунок Позичальника було змінено з рахунку № [NUMBER] на рахунок [NUMBER] . Згідно п. 5.5. Заяви, відповідач підтвердив, що отримав, ознайомився і погодився із Правилами користування кредитною карткою. Тарифами, які діють на дату підписання цієї Заяви про приєднання. Відповідно до п. 6.1. Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії, підписанням цієї заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії, Клієнт ініціює одержання кредиту та погоджується з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору, та підтверджує укладення між ним та Банком Кредитного договору. Пунктами 6.2. - 6.6. Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії кредиту), яка є складовою Заяви про приєднання передбачено, що Клієнту надається кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) у сумі 20000 грн. з можливим подальшим збільшенням до 250000 грн. на строк 60 місяців з можливим подовженням на той самий строк. Строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 35 % річних та сплачується щомісячно. Згідно п.п. 6.10. - 6.12. Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії, всі інші умови Кредитного договору, в т.ч. порядок його зміни містяться в Договорі. Підписанням цієї Заяви клієнт підтверджує, що до підписання цієї Заяви Банк надав йому як споживачу та він ознайомився з загальною вартістю кредиту, реальною річною процентною ставкою та загальними витратами по кредиту, які викладені у таблиці обчислення загальної вартості кредиту у додатку до цієї Заяви та підтвердив, факт отримання ним у письмовій формі Паспорту споживчого кредиту. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Згідно п. 5.5. Заяви про приєднання, клієнт підтвердив, що отримав, ознайомився і погодився із Правилами користування кредитною карткою, тарифами. які діють на дату підписання цієї Заяви про приєднання. Відповідно до п.1.15.1. Загальних умов надання кредиту, клієнт зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Згідно п. 1.17. Розділу XXII Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» від «05» серпня 2015 р. № 694 (в редакції, яка діяла на день підписання Заяві про приєднання), за користування Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлювано кредитної лінії (Кредиту) та в Додатку № 1 до Договору, - в разі зміни умов кредитуванні згідно пункту 11.1.3. Розділу XX Договору. У випадку, передбаченому в Заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту), Клієнт зобов`язаний щомісячно (у терміни, передбачені для сплати процентів) здійснювати часткове повернення Кредиту шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу, якщо це вимагається умовами надання Кредиту. Згідно п. 1.21 Розділу XXII Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, сплата нарахованих процентів за користування Кредитом (в т.ч. процентів за користування Кредитом протягом Грейс періоду)/обов`язкового щомісячного платежу/ процентів за Несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені Заявою на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з Карткового рахунку Клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості, а Платіжна картка при цьому блокується. Відповідно до п. 6.7 розділу VI ДКБО порядок сплати Клієнтом комісійної винагороди на користь Банку у зв`язку з укладенням та виконанням цього Договору, визначається цим Договором в т.ч. Тарифами. Згідно п. 1.24. Договору, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом зобов`язання перед Банком у розмірі та в строки, передбачені Кредитним договором, Банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Відповідно до п. 1.28. Розділу XXII Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору породжує у Банка право достроково відкликати Кредит, а у Клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за Кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором. Пунктом 1.29. Розділу XXII Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб також передбачено, що Банк має право вимагати від Клієнта дострокового повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за Договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно Клієнта згідно із Законодавством (в т. ч. звернути стягнення на грошові кошти, що розміщені на будь-якому рахунку Клієнта), у випадку невиконання або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення Кредиту (в тому числі сплати суми обов`язкового щомісячного платежу), сплати процентів за користування ним та інших платежів, в тому числі, але не виключно у випадку: 1) затримання сплати Клієнтом Кредиту (його частини, в тому числі в розмірі обов`язкового щомісячного платежу) та/або перевищення витратного ліміту (Несанкціонованого овердрафту) та/або процентів, обов`язок сплати яких передбачений Заявою на кредит, щонайменше на один календарний місяць; або 2) перевищення сумою заборгованості суми Кредиту більш як на десять процентів; або 3) несплати Клієнтом більше однієї виплати за Кредитним договором, яка перевищує п`ять процентів суми Кредиту; або 4) інше істотне невиконання зобов`язань, внаслідок якого Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту та сплати інших платежів. Згідно п. 6.6.1. Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 10.02.2018 року, процентна ставка за Кредитом є фіксованою і складає: 35 процентів за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду (п.п. 6.6.1.); 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування Кредитом сплачуються щомісячно згідно умов Договору (п.п. 6.6.2.). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших підставах її повернення (частина перша статті 1060 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до частин першої та третьої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Частиною першою статті 1067 цього Кодексу визначено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Так, суд встановив і сторони не заперечують, що вони уклали договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу в гривні України на умовах тарифного пакету «МІЙ КОМФОРТ» та надав платіжну картку типу MasterCard Debit Standart «Моя картка», а також ПІН-конверт до неї. Згідно Заяви про приєднання № 1327190 до Договору, строк кредитування встановлено 60 місяців з можливим подовженням на той самий строк. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Приписами частин першої та четвертої статті 1061, статті 1070 ЦК України визначено умови щодо сплати банком процентів на суму вкладу та процентів за користування коштами, що знаходяться на рахунку в банку, під час дії укладеного сторонами договору. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивачем виконано умови Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 10.02.2018 року. Згідно ч.\~1\~ст.\~550\~ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При цьому, як зазначається, у правових висновках Верховного Суду, викладених у постанові ВП ВС від 31.10.2018 №202/4494/16-ц, №444/9519/12, №310/11534/13-ц постанова КГС ВС №5017/1987/2012, відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України та частини 1 статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України на виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нарахувати проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення грошового зобов`язання. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: «проценти за користуванням кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. За логікою Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних). Поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження № 14-10цс/18, дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Строк дії договору про споживчий кредит №1327190 від 10.02.2018 сторони визначили у 60 місяців, тобто до 10.02.2023, позивач звернувся до суду 18.07.2022 про стягнення заборгованості, яка утворилася станом на 01.03.2022, тобто строк кредитування, визначений договором, ще не закінчився, тому правовідносини спірні регулюються ст. 1048 ЦК України, а не ст. 625 ЦК України, в той час як позивач безпідставно паралельно застосовує зі ст. 1048 ЦК України й ст. 625 ЦК України, нараховуючи як проценти за договором так і на підставі ст. 625 ЦК України за одні й ті ж самі періоди. Положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Відповідно до положень ст.625 ЦК України на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, провадження № 12-142гс19, від 03 листопада 2020 року у справі № 921/315/18. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За таких обставин, суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) у загальному розмірі 33406 гривень 26 копійок, яка складається з наступного: 19704,28 грн. - заборгованість за основним боргом (кредитом); 9341,96 грн. - проценти за користування кредитом; 300,00 грн. - комісія за отримання готівки за рахунок кредитних коштів; 2376,45 грн. - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (Кредиту); 1683,57 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені та 3% річних у сумі складає 9056,16 грн. за розрахунком: 1779,70 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 893,55 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 4220,41 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 2162,50 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. За правилами частини 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial