Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

[PERSON] \~(надалі\~ Позивач)\~звернулася до\~суду 01\~вересня 2022\~року з\~позовом до\~ [PERSON] (надалі\~ Відповідач)\~про стягнення\~аліментів на\~утримання дитини\~у зв`язку\~із продовженням\~навчання.\~В обґрунтування\~позовної заяви\~зазначає,\~що від\~спільного шлюбу\~у сторін\~є син\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~батьком якого\~зареєстрований відповідач\~ [PERSON] ,\~з яким\~вони були\~одружені.\~Зазначає,\~що їх\~син,\~ [PERSON] ,\~навчається у\~Київському національному\~університеті технологій\~та дизайну,\~на першому\~курсі денної\~форми навчання\~за контрактом,\~термін навчання\~для здобуття\~ступеня «бакалавр»\~з 01\~вересня 2021\~р.\~по 30.06.2025\~року. Навчаючись у цьому навчальному закладі, їх син позбавлений можливості працевлаштуватись та забезпечувати свої життєві потреби самостійно. Такими життєвими потребами є: товари першої необхідності (продукти харчування, одяг, ліки), супутні витрати (проїзд міським транспортом, оплата житлово-комунальних послуг та ін.), дозвілля, заходи направленні на фізичний та духовний розвиток. Тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі частки всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання сторони, повідомлені належним чином, не з`явились. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. В судове\~засідання відповідач\~не з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлявся належним\~чином,\~за зареєстрованим\~місце проживання\~(перебування).\~Надав відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначає,\~що твердження\~позивача ґрунтуються\~на неправдивих\~доказах.\~Зазначає,\~що його\~син \~ [PERSON] ,\~на початку\~березня 2022\~року,\~у зв`язку\~ із\~початком широкомасштабної\~військової агресії\~російської федерації\~проти України,\~виїхав за\~межі України\~і на\~даний момент\~в королівстві\~Бельгії,\~місто Льеж,\~де зареєстрований\~ як\~біженець.\~Надана позивачем\~копія виписки\~з навчальної\~карти студента\~211222\~не доводить\~факту,\~що їх\~син на\~даний час\~навчається у\~Київському національному\~університеті технологій\~та дизайну,\~копія виписки\~датована 25.07.2022\~року і\~не може\~бути визнана\~судом,\~як доказ\~навчання [PERSON] \~у Київському\~національному університеті\~технологій та\~дизайну. Твердження позивача,\~що він\~працює та\~отримує постійний\~дохід -\~є помилковим.\~З 31.03.2022року\~на підставі\~указу Президента\~№69/2022\~від 24.02.2022\~року він\~мобілізований до\~військової частини\~ [NUMBER] ,\~що підтверджується\~довідкою №2235\~від 07.10.2022\~року.\~Крім того,\~з 24.11.2017\~року він перебуває в офіційному шлюбі з [PERSON] , вони виховують сина, [PERSON] , 2019 року народження. Тому велика частина його доходу, що він отримує на військовій службі, відходить на забезпечення належних умов проживання його неповнолітнього сина і дружини. Також, він має непрацездатних батьків (1948 та 1949 років народження) та є їх годувальником, оскільки вони обидва на пенсії. Таким чином, просить відмовити у позовних вимогах позивача в повному обсязі. Третя особа [PERSON] , повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, заяв про відкладення слухання справи не надходило. Надав заяву, в які просить позовні вимоги задовольнити, оскільки перебуває на повному утриманні матері Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що сторони Позивач та Відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 20 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с. 5 ). Також із відомостей Реєстру Криворізької міської територіальної громади встановлено, що дитина [PERSON] зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] з 31 липня 2019 року та знаходиться на її утриманні (а.с.7). Згідно виписки з навчальної карти студента 211222 від 25 липня 2022 року встановлено, що [PERSON] навчається в Київському національному університеті технологій та дизайну на денній формі навчання терміном з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 рік, факультет «Навчально-науковий інститут інженерії та інформаційних технологій» (а.с.22). Також з матеріалів справи встановлено, що Позивач у справі та третя особа, [PERSON] отримали тимчасовий прихисток у зв"язку з військовою агресією рф на території України, та наразі перебувають в Бельгії (а.с. 53-57). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Вказані висновки відповідають правоим позиціям Верховного Суду, зокрема викладених у постанові Касаційного цивільного суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18, провадження № 61-16005св20 . Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Позивач зазначає, що навчаючись у навчальному закладі, їх син позбавлений можливості працевлаштуватись та забезпечувати свої життєві потреби самостійно. Такими життєвими потребами є: товари першої необхідності (продукти харчування, одяг, ліки), супутні витрати (проїзд міським транспортом, оплата житлово-комунальних послуг та ін.), дозвілля, заходи направленні на фізичний та духовний розвиток. Тому вона просить суд стягнути з відповідача, при цьому вказує, що син навчається на денній формі навчання та не має можливості працювати, тому інших доходів для забезпечення своєї життєдіяльності він не має. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час [PERSON] навчається в Київському національному університеті технологій та дизайну на денній формі навчання терміном з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 рік, факультет «Навчально-науковий інститут інженерії та інформаційних технологій», тобто продовжує навчання на денній формі навчання (а.с. 6) та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, оплатою на навчання та сплатою за гуртожиток. Суд вважає, що витрати позивача на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. Суд враховує доводи відповідача про те, що наразі [PERSON] навчається дистанційно, тому потребує меншего забезпечення, аніж якщо б він навчався не дистанційно. Суд враховує й ту обставину, що наразі позивач та третя особа у зв"язку з військовою агресією рф змушені були залишити територію України та отримали тимчасовий прихисток в європейській країні - Більгії, та отримували певні соціальні виплати та мінімальний рівень допомоги. В той же час суд звертаю увагу на ту обставину, що вимушений виїзд пов"язаний з невідворотніми обставинами, і пов"язаний з бажанням матері, позивача у справі забезпечити безпеку для себе та свого сина. Хоча позивач та третя особа, отримавши тимчасовий прихисток, отримують як вимушені переселенці тимчасову допомогу, в той же час отримання такої допомоги не позбавляє біологічного батька дитини приймаьт участь у забезпеченні свого сина бодай мінімальним розміром аліментів на той час, поки дитина навчається. Крім того, вимушений переїзд в Бельгую потребує додаткових витрат на організацію побуту, вивчення мови, організації онлайн навчання в Київському національному університеті технологій та дизайну, придбання літератури. Також, вартість продуктів харчування, проїзду, одягу, засобів гігієну для забезпечення мінімальних потреб будь-якої людини, та взгалі проживання в Бельгії, суттєво відрізняється від тих витрат, які позивач та третя особа понесли б в Україні, у разі залишинення на її території. Виплати, які отримують позивач та третя особа, необхідні для забезпечення мінімальних потреб осіб, яким надано тимчасовий прихисток. [PERSON] - третя особа, продовжує навчаючись на денній формі навчання, наразі дистанційно, та отримав тимчасовий прихисток, отримує мінімальний рівень виплат, що враховується судом при визначені розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач, заперечуючи проти вимог позивача вказує, що має на утриманні батьків - [PERSON] , 1949 року народження, та [PERSON] , 1948 року народження, однак доказів перебування батьків на його утриманні та надання з його боку матеріальної підтримки суду не надав. Зазначає, що він не працює, та одночасно суперечить сам собі зазначаючи, що матеріально утримує нову сім`ю та допомагає матеріально батькам. Крім того, відповідач з 31.03.2022 року на підставі указу президента №69/2022 від 24.02.2022 року мобілізований до військової частини [NUMBER] , що підтверджується довідкою №2235 від 07.10.2022 року, тобто має дохід. При визначені розміру аліментів суд бере до уваги обставину зазначену відповідачем у відзиві на позов, зокрема, що він має неповнолітнього сина - [PERSON] , 2019 року народження, на підтвердження чого надав суду копію свідоцтва про народження Серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як на підставу заперечень відповідач надав до суду переписку з сином, з аналізу якої вбачається, що відповідач просив сина вмовити матір (позивача) забрати позов, та вимагав підтвердження оцінок в навчальному закладі, а в подальшому навіть перерахував певні кошти в якості допомоги сину, однак надавати постійну допоиогу сину, який продовжує навчатись постійно відповідач не бажає. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, судом враховуються наступні обставини, зокрема: відповідач є особою працездатного віку, з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітньої дитини. Також суд враховує, що відповідач не надав належних доказів, що його дохід є настільки мінімальним, що він не має змогу виконувати свій обов"язок щодо утримання сина, який продовжує навчатись. Всупереч положенням статті 76-81 ЦПК України, відповідач не надав доказів щодо грошового забезпечення та сум, які він отримує наразі згідно чинним законодавством України як військовослужбовець. Суд бере до уваги, що у пункті 8 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб (затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146) заначено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом ( Пункт 8 в редакції Постанови КМУ № 122 від 16.02.2022; із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ N 1263 від 11.11.2022) Переліком додаткових видів грошового забезпечення та інших виплат, здійснених у грошовій формі, що не підлягають облікові при відрахуванні аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України (затв. Наказом Міністерства оборони України від 15 травня 2013 року № 316) встановлено, що врахуванню не підлягають: - Одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. - Одноразова допомога на початкове обзаведення. - Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань. - Грошова компенсація за піднайом (найом) жилих приміщень. - Грошова компенсація у розмірі вартості набору продуктів особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом. - Суми витрат, що відшкодовуються під час відряджень. - Польові виплати. - Грошова премія як вид заохочення, встановлений Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. - Допомога в проведенні поховання і компенсація матеріальних витрат на ритуальні послуги та спорудження надгробків. - Грошова допомога для оздоровлення. - Винагорода за тривалість безперервної військової служби. - Підйомна допомога та добові за час перебування в дорозі. - Допомога у зв`язку з вагітністю та пологами. -Грошова компенсація за невикористані дні відпустки. - Грошова компенсація військовослужбовцям за належне їм для отримання жиле приміщення. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 та ч.2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу. Із урахуванням вище наведеного, суд прийшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/7 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення даного позову до суду і на період навчання сина, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, пов`язані із забезпеченням навчального процесу, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям та який зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, яка продовжує навчатися, до досягнення ним двадцяти трьох років. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України. Тому законодавчо встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до наведених обставин та норм чинного законодавства суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст.183 СК України присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі 1/7 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача ( суд враховує наявність ще однієї дитини на його утриманні), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Починаючи з дати пред`явлення позову і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення донькою 23 років, щомісячно, що є адекватним та співмірним з урахуванням всіх наведених вище обставин. Визначений розмір аліментів, є реальним і дає змогу підтримати повнолітнього сина для забезпечення його життєдіяльності. Щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що позивач в силу закону звільнена від сплати судового збору, а тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі - 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial