Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Служба у справах дітей Надвірнянської міської ради, як представник органу опіки і піклування, звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] , [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивують тим, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей - [PERSON] , 2010 р.н., [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повідомленням Надвірнянського відділу ДРАЦС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 23.09.2021 № 1761/24.7.6-18/366, в якому відомості про батька малолітніх дітей записано згідно з ст. 133 Сімейного кодексу України. Однак батько дітей [PERSON] визнає своє батьківство тільки відносно двох малолітніх дітей: [PERSON] , та [PERSON] . З його слів [PERSON] не є його біологічною донькою, оскільки до вагітності дружини, [PERSON] , подружжя не проживало однією сім`єю. Дана інформація подана зі слів відповідача та написаною ним заявою від 07.09.2022. Матір`ю малолітніх дітей є [PERSON] . Згідно наказу Служби у справах дітей від 25.08.2021 малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] взято на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Відповідно до рішення Надвірнянського районного суду від 13.11.2014 по справі № 348/2240/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дітей залишено проживати з матір`ю. Однак до Служби у справах дітей двічі поступало повідомлення від [PERSON] (сестри [PERSON] ) про те, що [PERSON] залишала дітей самих та не виходила на зв`язок. Також [PERSON] повідомляла, що її сестра вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя, не здійснює належного догляду за дітьми, про що свідчать заяви [PERSON] . Після повторного повідомлення, виїзна комісія прийняла рішення вилучити дітей з сім`ї за адресою [ADDRESS] , та влаштувати їх до дитячої лікарні, що підтверджується актом вилучення дітей від 12.09.2022. На момент обстеження житлово-побутових умов даної сім`ї також було встановлено, що в квартирі повна антисанітарія, всі речі розкидано, продукти харчування відсутні, що підтверджується відповідними актами та фотоматеріалами. До Надвірнянського районного суду Службою у справах дітей було подано позов щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. 18.09.2022 на засіданні комісії слухалося питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] спільно з сім`єю не проживає, участі у вихованні та навчанні дочки [PERSON] не бере, з дівчинкою не спілкується, матеріально та фінансово її не забезпечує. Тому Комісією було прийняте рішення рекомендувати позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] . На Комісії також була присутня [PERSON] - бабуся [PERSON] та [PERSON] , по лінії батька, яка пояснила, що її син [PERSON] на даний момент перебуває за кордоном в Бельгії, і не має змоги приїхати в Україну. Однак він фінансово допомагає вище вказаним дітям. Малолітню [PERSON] ні вона, ні її чоловік [PERSON] не вважають своєю біологічною внучкою, та з цих причин не бажають брати участь у вихованні та навчанні дівчинки. З її слів, їхній син [PERSON] також не вважає малолітьню [PERSON] своєю біологічною дочкою. Також на Комісії була присутня сестра [PERSON] - [PERSON] , яка письмово підтвердила, що [PERSON] не здійснює належний догляд за дітьми, веде аморальний спосіб життя. Вона готова взяти на тимчасове проживання малолітню [PERSON] , яку вона забрала проживати до себе із дитячої лікарні 21.09.2022. Відповідно до довідки від 20.09.2022 за № 01-22/175, та характеристики, виданої Надвірнянським ліцеєм № 3, [PERSON] навчається у 2-А класі Навірнянського ліцею № З. [PERSON] - товариська дівчинка, позитивно сприймає оточуючих. Легко підтримує розмову. Учениця потребує постійного контролю у навчанні. Пізнавальна активність виражена помірно. Мати не займається навчанням і вихованням дитини, не відвідує батьківські збори, не відповідає на телефонні дзвінки класного керівника. Дитина часто пропускає уроки без поважних причин. Згідно виписки з історії хвороби № 1658, [PERSON] , [INFO] , госпіталізована в педіатричне відділення КНП «Дитяча лікарня Надвірнянського району» працівниками Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради 12.09.2022 о 17 год. 20 хв. Причина госпіталізації - відсутність матері вдома протягом кількох діб. Таким чином відповідач [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки, оскільки протягом тривалого часу вихованням дитини не займається, матеріально її не утримує, не бере жодної участі у житті дівчинки, чим ухиляється від своїх обов`язків, що негативно позначається на психологічному стані дитини. Фактично вихованням та утриманням [PERSON] займається тітка [PERSON] , яка створила їй належні умови для виховання, розвитку та проживання, постійно піклується про здоров`я дитини, цікавиться її навчанням, постійно відвідує батьківські збори та заходи. Все вище вказане свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини зазначають, що оскільки було встановлено, що можливим біологічним батьком є інший чоловік, який бажає встановити своє батьківство щодо дівчинки, Служба у справах дітей не вбачає підстав для заявлення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] . Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному об`ємі з підстав, зазначених у позовній заяві. Просила суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] . Не заперечила проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову Служби у справах дітей. Зазначила, що її син [PERSON] визнає своє батьківство тільки відносно двох малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , та фінансово допомагає вказаним дітям. Однак він не вважає малолітню [PERSON] своєю біологічною дочкою, оскільки на момент вагітності матері та народження дівчинки, її син та мати дитини разом не проживали. Ні вона, ні її чоловік [PERSON] , також не вважають [PERSON] своєю біологічною внучкою, та з цих причин не бажають брати участь у вихованні та навчанні дівчинки. Тому вона не заперечує, щоб її сина [PERSON] позбавили батьківських прав щодо малолітньої [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином поштовим зв`язком, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась завчасно належним чином поштовим зв`язком, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Допитана в судовому засіданні Cвідок [PERSON] повідомила, що працює на посаді інспектора ювенальної превенції Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківської області. Нею спільно з працівниками Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради неодноразово здійснювались виїзди по місцю проживання [PERSON] , яка за повідомленнями сестри [PERSON] залишала дітей самих та не виходила на зв`язок. При відвідуваннях даної сім`ї було встановлено, що [PERSON] дійсно залишає малолітніх дітей без нагляду. Після чергового повідомлення, 12.09.2022 нею в складі виїзної комісії було здійснено виїзд по місцю проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , під час якого було встановлено, що [PERSON] залишила без батьківського нагляду двох малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , які перебували самі в квартирі. На момент обстеження в квартирі було брудно, всі речі розкидано, продукти харчування відсутні. Комісією було прийнято рішення вилучити дітей з сім`ї та влаштувати їх до дитячої лікарні. Також зазначила, що при неодноразовому відвідуванні сім`ї вона жодного разу не бачила батька дітей [PERSON] , який із сім`єю не проживає. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.11.2022 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.11.2022 по даній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] . Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.12.2022 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей - [PERSON] , 2010 р.н., [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, та повідомленням Надвірнянського відділу ДРАЦС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 23.09.2021 № 1761/24.7.6-18/366, з якого вбачається, що відомості про батька малолітніх дітей записано згідно з ст. 133 Сімейного кодексу України (а.с. 7-9, 11). Матір`ю малолітніх дітей є [PERSON] , що також підтверджується вказаними документами. Згідно наказу Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради від 25.08.2021 № 11-од, малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] взято на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 10). Відповідно до рішення Надвірнянського районного суду від 13.11.2014 по справі № 348/2240/14-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дітей залишено проживати з матір`ю (а.с. 39). 12.09.2022 [PERSON] (сестра [PERSON] ), звернулась до Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради із заявою про те, що її сестра [PERSON] залишила без нагляду двох малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , пішла з дому та не виходить на зв`язок. Комісією в складі працівників Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради та ювенальної превенції Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківської області було здійснено виїзд по місцю проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , під час якого було встановлено, що [PERSON] залишила без батьківського нагляду двох малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] , які перебували самі в квартирі. Також на момент обстеження в квартирі було брудно, антисанітарія, речі розкидано по квартирі, продукти харчування відсутні. Комісією було прийнято рішення вилучити дітей з сім`ї та влаштувати їх до дитячої лікарні. Вказані обставини підтверджуються копією заяви [PERSON] від 12.09.2022, копією акту обстеження житлово-побутових умови проживання [PERSON] , копією акту про вилучення дітей від 12.09.2022, та фотоматералами стану житла [PERSON] (а.с. 18, 23, 40, 44-45). До Надвірнянського районного суду Службою у справах дітей Надвірнянської міської ради було подано позов щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Як вбачається з копії висновку Комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Надвірнянської міської ради від 28.09.2022 № 118, 18.09.2022 на засіданні комісії слухалося питання про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що відповідач [PERSON] спільно з сім`єю не проживає, участі у вихованні та навчанні дочки [PERSON] не бере, з дівчинкою не спілкується, матеріально та фінансово її не забезпечує. Тому Комісією було прийняте рішення рекомендувати позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] . На Комісії також була присутня [PERSON] - бабуся [PERSON] та [PERSON] , по лінії батька, яка пояснила, що її син [PERSON] на даний момент перебуває за кордоном в Бельгії, і не має змоги приїхати в Україну. Однак він фінансово допомагає вище вказаним дітям. Малолітню [PERSON] ні вона, ні її чоловік [PERSON] не вважають своєю біологічною внучкою, та з цих причин не бажають брати участь у вихованні та навчанні дівчинки. З її слів, їхній син [PERSON] також не вважає малолітьню [PERSON] своєю біологічною дочкою. Також на Комісії була присутня сестра [PERSON] - [PERSON] , яка письмово підтвердила, що [PERSON] не здійснює належний догляд за дітьми, веде аморальний спосіб життя. Вона готова взяти на тимчасове проживання малолітню [PERSON] , яку вона забрала проживати до себе із дитячої лікарні 21.09.2022 (а.с. 36-38). 07.09.2022 відповідач [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради із заявою, в якій вказав, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], оскільки не вважає себе біологічним батьком дівчинки, так як ще до вагітності [PERSON] та народження дівчинки, вони однією сім`єю з нею не проживали (а.с. 41). Відповідно до довідки від 20.09.2022 за № 01-22/175, та характеристики, виданої Надвірнянським ліцеєм № 3, [PERSON] навчається у 2-А класі Навірнянського ліцею № З. [PERSON] - товариська дівчинка, позитивно сприймає оточуючих. Легко підтримує розмову. Учениця потребує постійного контролю у навчанні. Пізнавальна активність виражена помірно. Мати не займається навчанням і вихованням дитини, не відвідує батьківські збори, не відповідає на телефонні дзвінки класного керівника. Дитина часто пропускає уроки без поважних причин (а.с. 29-30). Згідно виписки з історії хвороби № 1658, [PERSON] , [INFO] , госпіталізована в педіатричне відділення КНП «Дитяча лікарня Надвірнянського району» працівниками Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради 12.09.2022 о 17 год. 20 хв. Причина госпіталізації - відсутність матері вдома протягом кількох діб (а.с. 31). 15.09.2022 [PERSON] (сестра [PERSON] ) звернулась до Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради із заявою про надання згоди на тимчасове проживання малолітньої племінниці [PERSON] разом з нею, оскільки мама дівчинки [PERSON] залишила дівчинку без батьківського нагляду (а.с. 19). 21.10.2022 працівниками Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради було проведено обстеження житлово-побутових умов [PERSON] , в якої проживає малолітня [PERSON] , під час якого було встановлено, що умови проживання задовільні, створені належні умови для проживання та розвитку дітей, є місце для сну та відпочинку (а.с. 24). Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, відповідач [PERSON] протягом тривалого часу вихованням дитини не займається, матеріально її не утримує, не бере жодної участі у житті дівчинки, чим ухиляється від своїх батьківських обов`язків. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення п. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки протягом тривалого часу вихованням дитини не займається, матеріально її не утримує, не бере жодної участі у житті дівчинки, чим ухиляється від своїх обов`язків, що негативно позначається на психологічному стані дитини. Фактично вихованням та утриманням [PERSON] займається тітка [PERSON] , яка створила їй належні умови для виховання, розвитку та проживання, постійно піклується про здоров`я дитини, цікавиться її навчанням, постійно відвідує батьківські збори та заходи. Факт неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, поясненнями свідка, тощо. Вказані обставини свідчать про те, що з боку відповідача [PERSON] мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому прийшов до висновку, що є передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, сприятимуть захисту інтересів дитини. Суд не бере до уваги твердження третьої особи [PERSON] про те, що її син [PERSON] не вважає себе біологічним батьком дівчинки [PERSON], тому не бере участі у її вихованні, оскільки такі твердження не підтвердженні жодними належними доказами. Крім того суду не було надано доказів звернення відповідача до суду з позовом про оспорення його батьківства щодо дівчинки [PERSON], тому твердження, що він не є біологічним батьком дівчинки, є голослівними. За змістом ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Однак як вбачається з позовної заяви, позивачем було встановлено, що можливим біологічним батьком дитити [PERSON] є інший чоловік, який бажає встановити своє батьківство щодо дівчинки, тому Служба у справах дітей не вбачає підстав для заявлення позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] . Враховуючи наведене, а також те, що Служба у справах дітей не заявляла вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про стягнення з відповідача аліментів на дитину [PERSON] . Щодо розподілу судових витрат: У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача Службу у справах дітей звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір за задоволення даної вимоги підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Враховуючи вище наведене, а також заяву відповідача про те, що він не заперечує проти позбалення його батьківських прав щодо дитини [PERSON] , суд встановив наявність достатніх підстав для застосування у даній справі такого крайнього заходу, як позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Тому суд дійшов висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] . У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1073 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного, ст.ст. 8, 51 Конституції України, ст.ст. 7, 150, 155, 164, 165, 166 СК України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989, постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved