Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

06.12.2022 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина до досягнення нею шестирічного віку в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною шести років, обґрунтовуючи позов тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, проживають окремо, є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка має вади фізичного здоров`я та проживає з матір`ю й знаходиться на її утриманні. З часу залишення сім`ї, відповідач надає фінансову допомогу на її утримання, однак позивач бажає отримувати аліменти офіційно, у вигляді щомісячних платежів. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, як дружини з якою проживає дитина до досягнення нею шестирічного віку, оскільки є працевлаштованим. Позивач зазначила, що вона потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює та не має будь-якого доходу, й вона не має достатньо коштів на придбання їжі, медикаментів та оплату комунальних послуг. Провадження у справі відкрито ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2022 року. Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подавав. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 15-17). 09.01.2023 позивач подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.18). Відповідач 09.01.2023 року подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні даного спору покладається на розсуд суду (а.с.19). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 червня 2019 року сторони зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, за актовим записом №653, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 14.06.2019 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Котелевським відділом ДРАЦС у Полтавському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 07.03.2022, сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. На підставі ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 3 ст. 84 Сімейного кодексу України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. На підставі ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, до предмету доказування у цій справі входить: проживання дитини з позивачем; наявність у дитини сторін віком не старше шести років вад фізичного або психічного розвитку; можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу, й при доведеності цих обставин позивач відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 84 СК України має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Позивачем визнається, що відповідач надає фінансову допомогу на її утримання, однак вона бажає отримувати аліменти офіційно, у вигляді щомісячних платежів. Відповідач займає посаду старшого слідчого Головного управління Національної поліції в Полтавській області, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим 02.02.2021 (а.с.22). У справі не встановлено обставин на підтвердження неможливості відповідача, який має постійне місце роботи, надавати матеріальну допомогу дружині - позивачу у справі. Позивач стверджує, що в даний час вони з відповідачем проживають окремо, малолітня дитина, яка має вади фізичного здоров`я, проживає разом з нею, тому вона, відповідно до положень ч. 3 ст. 84 Сімейного кодексу України, має право на утримання з боку батька дитини, до досягнення дитиною шестирічного віку. Позивачем надано копію висновку спеціаліста - лікаря-консультанта кардіоревматолога дитячого КП «ПОКЛ» С. Ковалевської від 04.10.2022, складеного стосовно [PERSON] [INFO] , в якому зазначено встановлений дитині діагноз - ВВС: перимембранозний дефект міжшлуночкової перетинки, м`язовий дефект міжшлуночкової перетинки, СНОСТ: Відкрите овальне вікно R010, та рекомендації: профілактика застудних захворювань та інфекційного ендокардита, п/огляд через 3 міс з ЕКГ, УЗД СОЧ (а.с.7). Однак, суд вважає, що інформація про стан здоров`я дитини сторін, зазначена в консультаційному висновку спеціаліста від 04.10.2022, не свідчить про наявність у дитини саме вад фізичного або психічного розвитку, а наявність у дитини певних захворювань не є підставою для стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шести років у порядку, визначеному ч.3 ст.84 Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст.160 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Належних та допустимих доказів того, з котрим з батьків проживає малолітня дитина сторін, позивачем не надано. Витяг з реєстру територіальної громади від 28.07.2022 року підтверджує місце реєстрації проживання дитини сторін [PERSON] , [INFO] , та не є доказом того, що дитина сторін дійсно проживає з позивачем. У частині 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 12 цього Кодексу. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає обставини, зазначені позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог щодо права позивачки, як дружини з якою проживає дитина, яка має вади фізичного здоров`я на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років, недоведеними, що є підставою для відмови в задоволенні позову, так як матеріали справи не містять доказів проживання малолітньої дочки сторін разом із позивачем та наявність у дитини вад фізичного розвитку. Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях згідно з пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати на сплату судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed