Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 11 жовтня 2019 року Виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району у Полтавській області, актовий запис № 71. Позивач посилається на те, що шлюбні стосунки з відповідачем не склалися, через різні погляди на сімейне життя . Позивач зазначила, що вони не розуміють один одного , почуття любові та поваги минули, стали частими сварки. Шлюбні відносини між ними припинено , вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть , дітей від шлюбу не мають, у зв`язку з чим просила шлюб розірвати , на примирення не згодна. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 02 грудня 2022 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.16). Позивач [PERSON] надіслала до суду заява про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує (а.с.19). Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає (а.с.20). Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що повторно видане 01 листопада 2019 року Полтавським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, вбачається, що 11 жовтня 2019 року сторони уклали шлюб, актовий запис № 71 (а.с.13). Встановлено, що сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечував проти його розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню. Оскільки відповідач визнав позов до першого судового засідання, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 496 грн. 20 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 496 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved