Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Байдак В.Г., звернувся до суду з позовом до Вінницької міської\~ради про\~визнання права\~власності на\~земельну ділянку\~в порядку\~спадкування за\~законом та\~на частку\~у спільній\~сумісній власності. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що позивачу та його сестрі [PERSON] , належить на праві спільної сумісної власності, без визначення часток кожного з них, земельна ділянка площею 0,1000 га у межах згідно з планом, що розташована по [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. [INFO] Ткачук [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якого входить відповідна частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:03:010:0005, що розташована по [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем другої черги за законом, інших спадкоємців першої черги за законом чи за заповітом, які прийняли спадщину, не має. Позивач після смерті [PERSON] , у встановлений законом шестимісячний термін, звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу. На підставі вказаної заяви нотаріусом заведено спадкову справу, проте в оформленні спадкових прав на частку у спірній земельній ділянці, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд йому було відмовлено. Постановою нотаріуса від 17.03.2022 року у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що неможливо встановити на яку частку спадкового майна слід видати свідоцтво (частки співвласників у правовстановлюючому документі не визначено). З огляду на викладене він звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на Ѕ частку спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом та на Ѕ частку цієї ж земельної ділянки як за її співвласником. Ухвалою суду від 23.09.2022 року в справі відкрито загальне позовне провадження, надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву. Відповідач, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 13.10.2022 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 02.11.2022 року. Ухвалою суду від 02.11.2022 року задоволено заяву представника позивача адвоката Байдака В.Г. та здійснено повернення до стадії підготовчого провадження. Представником позивача адвокатом Байдаком В.Г. до суду подано позовну заяву із зміненим предметом позову. В новій редакції позовної заяви представник позивача просив суд визначити, що частка у праві спільної сумісної власності [PERSON] , на земельну ділянку 0510100000:03:010:0005, площею 0,1000 га, у межах згідно з планом, що розташована по [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, складає Ѕ. Також просить визнати за позивачем [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер 0510100000:03:010:0005, площею 0,1000 га, у межах згідно з планом, що розташована по [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Протокольною ухвалою суду від 02.11.2022 (без винесення окремого процесуального документу, з занесенням ухвали до протоколу судових засідань) нову редакцію позовної заяви (зі зміненим предметом спору) прийнято до розгляду. (а.с. 170 171). Ухвалою суду від 23.11.2022 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 10.01.2023 року. Від представника позивача адвоката Байдака В.Г. 10.01.2023 до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача [PERSON] , позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити позов. Судові витрати просив залишити за позивачем. Від представника Вінницької міської ради Федчишена В.А. 10.01.2023 також надійшла заява, в якій він також просив здійснювати розгляд справи без його участі, щодо задоволення позовних в частині визначення частки у праві спільної сумісної власності, покладається на розсуд суду. В частині позовних вимог, що стосуються визнання права власності на Ѕ частку спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом заперечує, оскільки позивач при визначенні частки у праві у спільній сумісній власності на спірну земельну ділянку, у визначений законом спосіб, матиме право отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку. З огляду на викладене, суд вирішив проводити розгляд справи у відсутність учасників справи, фіксування судового засідання, відповідно до вимог ЦПК України не проводилось. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Правовідносини зі спадкування регулюються правилами ЦК України, а саме його нормами, які містяться у Книзі 6 цього Кодексу. Відповідно до копії Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ВН №107264 від 10.03.2004 року, співвласниками земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:03:010:0005, що розташована по [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.11), була рідною сестрою позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] (а.с. 12-13), архівною довідкою №07-1312/7 від 05.07.2002 року і копією запису акту про шлюб № 2, їх спільних батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14-15). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якого входить відповідна частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:03:010:0005, що розташована в по [ADDRESS] . Позивач на підставі ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги за законом, інших спадкоємців такої ж чи попередньої (першої) черги за законом чи спадкоємців за заповітом, які б у встановлений законом шестимісячний строк подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, чи які проживали зі спадкодавцем станом на день її смерті, згідно матеріалів спадкової справи - не встановлено. В силу вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом з матеріалів спадкової справи № 41/2021, заведеної щодо майна померлої [PERSON] , позивач у справі, у встановлений законом шестимісячний строк, спочатку, 27.08.2021 подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини на користь внучки спадкодавця [PERSON] 07.05.1990 [INFO] , разом з тим, 28.08.2021 свою заяву про відмову від спадщини позивач відкликав, та цього ж дня подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. (а.с. 104, 105). При зверненні до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Троян Ф.С., із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за законом після смерті [INFO] Ткачук [PERSON] , позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на відповідну частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер 0510100000:03:010:0005, що розташована в по [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що не визначено частку спадкодавця у спільній сумісній власності на цю земельну ділянку. (а.с.61-62). Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За ст.86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст.89 Земельного Кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників житлового будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що оскільки земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0510100000:03:010:0005, що розташована в по [ADDRESS] , належить позивачу та померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення часток кожного з них, та іншої домовленості між співвласниками щодо розміру часток у спірній земельній ділянці не існувало, то є всі підстави для визначення часки позивача у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку в розмірі Ѕ частки. Відповідно і [PERSON] , на момент її смерті володіла часткою у праві на спірну земельну ділянку в розмірі 1/2 частка. З огляду на те, що позивач є єдиним спадкоємцем другої черги, який у встановленому законом порядку та строки прийняв спадщину після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , а інші спадкоємці такої ж чи попередньої (першої) черги, чи спадкоємці за заповітом, які б прийняли спадщину відсутні (інших спадкоємців в ході розгляду справи судом не встановлено), є підстави визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] , право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0510100000:03:010:0005, що розташована в по [ADDRESS] . Судові витрати представник позивача просив залишити за позивачем, а тому питання розподілу судових витрат суд не вирішує. На підставі викладеного, ст.ст.7, 10, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved