Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

Позивач 11.08.2021 звернулась до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача перенести самочинно встановлений паркан на попереднє місце його розташування, що відповідає межі земельної ділянки кадастровий номер 3211000000:01:061:0064 зі сторони домоволодіння відповідача по [ADDRESS] . Також просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 20\~000,00 грн. 08.11.2021 позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог і додатково просила витребувати у відповідача належні їй на праві власності речі. Зокрема, паркан (основні характеристики якого: матеріал метал, профнастил; розмір висота 1,5 м, ширина 1,10 м); профнастил (навіс над вхідними дверима), матеріал: метал, розмір висота 1,5 м, ширина 1,10 м в кількості 15 штук; плити тротуарні бетонні, розміром 0,5 м х 0,5 м, в кількості 17 штук та зливову систему з даху (не ідентифіковано). Ухвалою суду від 11.01.2022 у підготовчому засіданні за клопотанням позивача по даній справі було призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експерту Бойку Миколі Володимировичу. На час проведення експертизи провадження по даній справі було зупинене. 29.08.2022 судовим експертом Бойком М. В. направлено до суду висновок за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи № 5-22 від 03.08.2022. Ухвалою суду від 06.09.2022 було відновлене провадження по даній справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні 27 вересня 2022 року. Ухвалою суду від 27.09.2022 підготовче провадження у справі було закрите та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02.07.2010 за яким придбала у відповідача цей будинок. Окрім того, на підставі іншого договору купівлі-продажу із відповідачем вона придбала у нього земельну ділянку. Згодом відповідач установив паркан з порушенням державних будівельних норм, а також побудував у своєму дворі певні об`єкти. Встановлений паркан чинить їй перешкоди в користуванні будинком, оскільки звузив прохід до вхідних дверей, а також затіняє стіну та вікна в будинку. За домовленістю з відповідачем вона сплатила йому 1\~000 грн за 0,01 га його земельної ділянки аби збільшити площу своєї. Про цей факт було складено письмову розписку, але відповідач ухиляється від оформлення угоди в установленому законом порядку. Також зазначає, що відповідач пошкодив ганок в її будинку, електромережу на ньому, а також покрівлю цього ганку. Окрім того, просить витребувати у відповідача належний їй паркан з металевого профнастилу, певну кількість листів профнастилу, 17 тротуарних плит та зливну систему з даху будинку. У зв`язку з такими діями відповідача їй було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 20\~000 грн та просить стягнути її з відповідача, а також понесені нею судові витрати. \~ \~ \~ \~Відповідач направив до суду відзив на позов у якому пред`явленого до нього позову не визнав, зазначивши про його безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, вказує про те, що позивач помилково вважає належну йому частину земельної ділянки своєю і неодноразово з цього приводу заявляла до нього безпідставні вимоги. Установлений нею паркан, з порушенням плану забудови, він переніс на те місце, де він перебуває зараз і розташований згідно плану забудови та кадастрового плану земельної ділянки. Відносно інших вимог відзиву не надав. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивач, у притаманній їй формі у вигляді емоційного навантаження, що супроводжується ниттям, сльозами та невиправданими благаннями про вчинення бажаних для неї дій та ухвалення судом бажаного для неї рішення, що мають доводитися в суді не в такий спосіб, а шляхом подання відповідних доказів пред`явлений нею позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засідання позов не визнав, зазначивши про його безпідставність та необґрунтованість з підстав, що зазначені у відзиві на позов. Інших аргументів не зазначив. Дослідивши в судому засіданні надані сторонами докази в справі суд установив таке. На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.07.2010 відповідач продав, а позивач придбала житловий будинок, з надвірними господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] . Цим договором передбачено, що одночасно з цим договором укладається договір купівлі-продажу частини земельної ділянки, площею 0,0222 га за цією ж адресою. Дана обставина підтверджується дослідженим в судому засіданні договором купівлі-продажу земельної ділянки від 08.07.2010 року між сторонами по справі із зазначенням кадастрового номеру земельної ділянки 3211000000:01:061:0040. На підставі цього договору 25.09.2011 позивач отримала правовстановлюючий документ на цю частину земельної ділянки площею 0,0222 га державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯК № 151277, в якому зазначений інший кадастровий номер земельної ділянки - 3211000000:01:061:0064. Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2014, що наданий позивачем, відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3211000000:01:061:0092, площею 0,0449 га, що розміщена на [ADDRESS] . Між сторонами виник спір з приводу суміжного землекористування. Зокрема, позивач вважає, що встановлений чи перенесений відповідачем паркан між їхніми домоволодіннями не відповідає плану забудови, розміщений не на межі, а поза нею та з порушенням відповідних норм, що призвело до затінення частини її будинку та утворення занадто вузького проходу між парканом та стіною її будинку. Судом у підготовчому засіданні було роз`яснено позивачу обов`язок її доказування, а також які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані, а також з`ясовувалося питання про залучення співвідповідачів тощо. Сторони не у повній мірі скористалися своїм правом, що тягне за собою процесуальні наслідки, визначені ст. 12 та 13 ЦПК України. Судом також досліджені докази, що свідчать про систематичне звернення позивача до різних державних органів та органу місцевого самоврядування з відповідними заявами про порушене відповідачем її права користування належною їй земельною ділянкою. По суті такі заяви були розглянуті та рекомендовано вирішити питання в судовому порядку. Справа завантажена позивачем безліччю копій документів різного роду та якості, які на її думку підтверджують правомірність та обґрунтованість позовних вимог. Однак, вони свідчать лише про певні обставини, що виникли в процесі життєдіяльності позивача в зв`язку з придбанням нею у відповідача домоволодіння та частини земельної ділянки; наявність певних незручностей при їх використанні, які могли і мали бути відомі позивачці під час придбання нею цього нерухомого майна. Доказового змісту по суті позову, а також щодо предмету позову вони не несуть, оскільки позивачка зовсім не довела обґрунтованість своїх вимог. Так, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 03.08.2022 № 5-22 вбачається, що фактично існуючі межі домоволодіння позивача не відповідають межам належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 3211000000:01:061:0064. По фактичному землекористуванню площа її земельної ділянки збільшилася на 15 м2 за рахунок земель Переяславської сільської ради. Цим же висновком встановлено, що фактично існуючі межі домоволодіння відповідача також не відповідають межам належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 3211000000:01:061:0092. По фактичному землекористуванню площа його земельної ділянки збільшилася на 42 м2 за рахунок земель Переяславської сільської ради. Фактично розміщений паркан у домоволодінні позивача не відповідає межам належної їй земельної ділянки з кадастровим номером 3211000000:01:061:0064. До висновку експерт надав збірний план цих земельних ділянок на якому позначив фактичне місце розташування цих сусідніх земельних ділянок в натурі; згідно технічної документації із землеустрою щодо складання (переоформлення) державного акту, що посвідчує право власності на земельну ділянку позивача та відповідача, а також накладення цих земельних ділянок одна на одну. Задля роз`яснення такого висновку та усунення певних сумнівів у його достовірності на предмет наявності помилки чи описки в ньому, з приводу можливого накладення земельних ділянок одна на одну, експерт [PERSON] був допитаний в судовому засіданні. Після надання ним роз`яснень щодо наявності певних технічних неточностей у висновку він, на пропозицію суду, надав письмово додаткові роз`яснення із графічними зображеннями. Так, експерт уточнив, що у висновку допущена описка і його висновок слід розуміти та тлумачити так, що є накладення площею 208.59 м2 земельної ділянки площею 0,0222 га по [ADDRESS] , згідно технічної документації із землеустрою щодо складання (переоформлення) державного акту, що посвідчує право власності на земельну ділянку [PERSON] в межах [ADDRESS] . ДП КОФ «Центр ДЗК», 2010 року на земельну ділянку площею 0,0449 га по [ADDRESS] , кадастровий №: 3211000000:01:061:0092, що належить на праві власності [PERSON] . \~ \~ \~ \~Таким чином установлено, що порушень суміжного землекористування саме відповідачем не існує, оскільки: 1)відповідно до матеріалів із землеустрою та розташування земельної ділянки в державному земельному кадастрі земельна ділянка позивача розташована посеред земельної ділянки відповідача; 2)позивач не усунула зазначені технічні неточності у відповідності до вимог чинного законодавства; 3)фактичне розташування земельних ділянок позивача та відповідача не відповідають їх розташуванню згідно технічної документації із землеустрою; 4)установлений відповідачем паркан розміщений на межі між його та позивача земельними ділянками; 5)із заявою (позовом) про встановлення земельно сервітуту позивач не зверталася. Таким чином, зазначені позовні вимоги не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, а тому в їх задоволенні слід відмовити в зв`язку з недоведеністю. Інші вимоги позивача щодо витребування майна та відшкодування завданої їй позивачем моральної шкоди жодним чином не підтверджені в судовому засіданні. Суд приймає до уваги пояснення позивача про певні обставини, які на її думку свідчать про порушене право, однак вони жодним доказом не підтверджені. Зокрема, зобов`язати відповідача укласти відповідний договір купівлі-продажу нерухомого майна, можливо лише з підстав, що визначені ст. 220 ЦК України, про що позивач вимоги в суді не ставила. Надмірна штучна емоційність її доводів, із застосуванням прийомів психологічного тиску, свідчить про обрану нею і саме їй притаманну тактику впливу на контрагента та суд, зокрема. Однак, це не є передбаченим ЦПК України способом доказування, а тому залишається судом поза увагою під час вирішення питання про допустимість доказів. Щодо вимог про відновлення пошкодженого/демонтованого майна, як то: ганку, даху над ним та електрифікації під ним, а також невизначеного роду, якості та кількості паркану, листів профнастилу, тротуарних плит та водозливної системи суд виходить з такого. Позивачу судом неодноразово роз`яснювалися її процесуальні права та обов`язки, які вона проігнорувала і обрала невірну позицію, що проявилася в тому, що «суд зобов`язаний допомогти їй», а не в тому, що суд є безстороннім і ухвалює судові рішення відповідно до приписів закону, а не бажання сторони у справі. Тому, вищезазначені нею вимоги не мають жодного смислового змісту та не підтверджені доказами. До прикладу, у суді взагалі не встановлено факту пошкодження саме відповідачем ганку позивача, даху цього ганку та його системи електрифікації. Довжина пошкодженого паркану та доконаність цього факту також позивачем не зазначена. Паркан із профнастилу має своє фізичні властивості щодо його довжини та висоти, а також матеріалу. Позивачем зазначено висоту паркану як 1,5 м та ширину 1,1 м, що ставить під сумнів такі величину. Також позивачем зазначено, що навіс над вхідними дверима складається із 15 листів профнастилу розміром 1,5 м у висоту та 1,1 м шириною. Тобто, сумарна кількість таких листів у довжину складе від 15 до 16,5 м, та за площею від 22,5 м2 до 24,75 м2 в залежності від способу їх укладки, що не відповідає заявленому розміру даху над ґанком будинку. Окрім того, вимоги в частині витребування тротуарних плит та системи водовідведення не лише сформовані нечітко, а й відсутні будь-які докази щодо витребування цих об`єктів у відповідача. \~ \~ \~ \~Згідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Пунктом б) частини 3 цієї ж норми визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку для порушення прав. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Надані позивачем документи не є належними та достатніми доказами, які у своїй сукупності давали б змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Інших доказів які б підтверджували доводи позивача матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено факт порушення її прав відповідачем належними та допустимими доказами. Інші вимоги є похідними від первинної, а тому також не можуть бути задоволені в зв`язку з їх недоведеністю. Враховуючи вищевикладене, згідно ст. 12, 81, 141, 263-265, 268,354,355 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed