Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 серпня 2014 року виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 69. В обґрунтування позову вказала, що з 23.08.2014 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Вважає подальше сумісне життя і збереження сім`ї неможливим, таким, що суперечить її інтересам, що є підставою для розірвання їх шлюбу. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.11.2022 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.12.2022 провадження по справі було зупинено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, у зв`язку із наданням строку для примирення. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.01.2023 відновлено провадження по справі та призначено судове засідання. 12.01.2023 учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] до початку судового засідання надав суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Просив розглянути справу без його участі. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 Сімейного кодексу України, крім іншого, визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом №11 (стаття 5), кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до положень статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 23 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.08.2014, актовий запис № 69 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 09 від 23.01.2019, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 08 від 14.01.2015 (а.с. 10, 11). Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Позивач в поданих суду заявах наполягав на задоволенні позовних вимог, а відповідач - позов визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Досліджуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подружні відносини між сторонами фактично припинені, примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому враховуючи заяву позивачки, після розірвання шлюбу належить залишити їй прізвище - " [PERSON] ". Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, належить повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету та стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 496,20 гривень (а.с.12). На підставі викладеного,

Outcome: approved