Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

Представник позивача адвокат Стариченко М.П. звернувся в інтересах [PERSON] до суду з позовом з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Онлайн фінанси» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В позові зазначає, що у серпні 2022 року за місцем роботи його довірительці стало відомо про те, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 65966942 з примусового виконання виконавчого напису № 96251, вчиненого 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у сумі 19246,61 грн. Вважає, що спірний виконавчий напис вчинений з порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Наведені у позові обставини підтверджуються доданими до останнього доказами. Вважає, що виконавчий напис винесено в порушення вимог чинного законодавства, він є протиправним та таким, що не підлягає виконанню, тому вона вимушена звернутися до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої В.П. від 23 жовтня 2021 року, якою позивачку звільнено від сплати судового збору, позовну заяву прийнято до розгляду і в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заходи забезпечення позову, доказів не застосовувались. В судове засідання позивач не з`явилася, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи без її участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність позивача. Представник відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився з невідомих причин; відзиву на позов, клопотання про розгляд справи у його відсутність у відповідності до ст. 211 ЦПК України не надав. За згаданих обставин зі згоди позивача, висловленої у її письмовій заяві, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалює про вирішення спору при заочному судовому розгляді. Трето особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, - до суду не з`явилися, з невідомих причин, будь-яких заяв, клопотань суду не надали. Вказані обставини у відповідності до ст. 223 ЦПК України є підставою для розгляду справи без участі приватного нотаріуса, що вчинив оспорюваний напис та приватного виконавця. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Судом встановлено, що 18 квітня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та позивачкою укладено кредитний договір № 434192806. 20 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 96251 щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», яке у відповідності до договору про відступлення прав вимоги № 05/0820-01 від 05.08.2020 року є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», яке набуло права пр"явлення вимоги за кредитним договором № 434192806 від 18.04.2019 року від товариства з обмеженою відповідальністю «»Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, у сумі 19246,61 грн. (а.с. 17). Право нотаріуса на вчинення виконавчого напису внормовано статтею \~ст. 18 ЦК України, відповідно до якої нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом, статтею статтями 87 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік таких документів встановлений Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року, згідно з яким для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів). І хоча постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 від 26.11.2014 року у вказаний «Порядок…» внесено зміни в частині посилання на те, що для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, нотаріусу надається, зокрема, оригінал кредитного договору, проте Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, яка набрала законної сили, ці зміни визнані незаконними, що означає необхідність застосування постанови Кабінету Міністрів України Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.06.1999 року, в якій зазначено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів). За змістом правової позиції ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084/14 від 20.06.2018\~року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і її у відповідності до ст. 263 ЦПК України вважає за необхідне застосувати суд при розв"язанні аналогічних правовідносин. Так як договір між позивачем та первісним кредитором нотаріально не посвідчувався, вчинення на ньому виконавчого напису є таким, що суперечить вимогам закону. З наведених норм Закону України «Про нотаріат» (ст. ст. 87, 88 Закону) витікає, що лише безспірна заборгованість може стати підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса. Семантика прикметника «безспірна» означає, що така заборгованість є прийнятною для сторін, жодною з яких вона не оспорюється. Між тим твердження позивача полягають в тому, що вона оспорює розмір заборгованості, наявності якої не визнає. Про те, що заборгованість позивача не є безспірною, свідчить відсутність інформації у боржника про відступлення права вимоги кредитором у правовідносинах наступним кредиторам, яке (відступлення) характеризується необхідністю дотримання встановленої законом процедури. Зокрема, новий кредитор отримує права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України). Ризик настання несприятливих для нового кредитора наслідків у разі неповідомлення боржнику у письмовому вигляді про заміну кредитора встановлений статтею 516 ЦК України. Право боржника не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні внормовано статтею 517 ЦК України. Право боржника висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, внормовано статтею 518 ЦК України. Між тим право пред"явлення вимоги за кредитним договором, де позивачка є позичальником, було відступлено кілька разів наступним кредиторам, останнім в ланцюгу яких є відповідач. За тих обставин, що боржник в жодному з випадків заміни кредитора не була письмово повідомлена про цю подію, про обсяг невиконаного зобов`язання, що було прийнято наступним кредитором, виконавчий напис є таким, що не ґрунтується на законодавстві, а боржник вправі не виконувати свого обов`язку новому кредиторові. Відсутність інформації про перехід права вимоги до наступного кредитора унеможливлює з`ясування питання, чи наявне у наступного кредитора право пред`явлення вимоги саме в тій сумі, яка є предметом виконавчого напису чи ним було прийняте право вимоги виконання зобов`язань в іншому обсязі. За вказаних обставин суд не вправі констатувати безспірність заборгованості за кредитним договором, у виконання зобов`язань за яким вчинений оспорюваний виконавчий напис, як однієї з передумов для звернення до нотаріуса для отримання виконавчого напису. Як випливає із змісту правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-0158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умов, що 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Вирішуючи позов на користь позивача, суд погоджується і з її твердженнями про відсутність доказів про дотримання відповідачем порядку досудового врегулювання спору, а саме: ненаправлення боржнику письмової вимоги про усунення порушень. Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017\~року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей\~87,\~88\~Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, тим більш, з урахуванням неможливості для боржника через неотримання нею письмової вимоги протиставити означеній сумі будь-які фактичні дані про розмір цієї заборгованості. Таким чином, суд доходить висновку, що сукупності умов, які свідчили б про правильність здійснення виконавчого напису, фінансовою установою дотримано не було У зв"язку з викладеним суд доходить висновку, що встановлений статтями 12, 81 ЦПК України обов"язок доказування не виконаний відповідачем, що є підставою для ухвалення рішення на користь позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого звільнено позивачку на підставі ухвали судді, у відповідності до правил цивільного процесуального законодавства підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved