Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначила наступне. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 23.10.2018 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1\~000,00 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 20.08.2018 року до їх повноліття. Посилаючись на збільшення прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку з часу присудження аліментів на їх утримання, розмір яких на даний час не відповідає потребам дітей та є меншим від встановленого законодавством мінімуму, а також наявність у відповідача у власності нерухомого і рухомого майна, земельної ділянки, крамниці непродовольчих товарів, стабільного доходу, достатнього для забезпечення потреб дітей, в тому числі наявність у дитини [PERSON] захворювання, діагностованого як Цукровий діабет 1-типу, що зумовлює потребу введення препаратів інсуліну, яке мати дитини самостійно не має можливості забезпечити, позивач просила суд змінити спосіб стягнення з аліментів з відповідача на утримання дітей, шляхом їх стягнення у розмірі 1/4 частини від доходів відповідача на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 06.10.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. 22.11.2022 року відповідачем подано відзив на позов, у якому він не погоджується із доводами позову, наполягає, що від дня народження дітей він приймає активну участь у їх матеріальному забезпеченні, своєчасно та у повному обсязі сплачує присуджені судом аліменти, а також забезпечує витрати на їх додаткові потреби, зокрема на лікування сина. Зазначив, що через повномасштабну військову агресію Російської Федерації проти України, яка розпочалася у лютому 2022 року, та внаслідок значних посилених артилерійських обстрілів міста Оріхова було значно пошкоджено і частково зруйновано будівлі і споруди домоволодіння, у якому він проживав та приміщення магазину, у якому вів підприємницьку діяльність. Внаслідок втрати житла і місця отримання доходу, 30.08.2022 року він виїхав з місця проживання, яке опинилося в зоні ведення активних бойових дій, до м. Запоріжжя. На даний час його дохід становить 3000 гривень, який складається з 2000 гривень щомісячної соціальної допомоги внутрішньо переміщеній особі і 1000 гривень допомоги по безробіттю, виходячи з якого забезпечити стягнення аліментів на кожну дитину у розмірі 1/4 частини, але менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є неможливим. Крім того, просив суд врахувати, що належний йому магазин, який розташований у м. Оріхові, є предметом судового спору у цивільній справі, у якій позивачем заявлено права на половину цього майна. 01.12.2022 року позивачем подано письмову заяву про уточнення позовних вимог, у якій, посилаючись на обставини, викладені у позові, та положення ст. 49 ЦПК України, позивач просить стягнути з відповідача на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до їх повноліття. Ухвалою суду від 07.12.2022 року заяву [PERSON] про уточнення позовних вимог залишено без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків. 26.12.2022 року представником позивача на виконання ухвали суду від 07.12.2022 року подано заяву про зміну предмету позову, у якій позивач, посилаючись на обставини, викладені у позові, та положення ст. 192 СК України, просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 23.10.2018 року, та стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей. Ухвалою суду від 03.01.2023 року прийнято заяву представника позивача про зміну предмету позову у даній справі; продовжено розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів; сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Від сторін інших заяв по суті справи не надійшло. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Позивач суду пояснила, що спільний з відповідачем неповнолітній син має захворювання, яке встановлено 22.07.2022 року, і потребує значних витрат на лікування. Наполягала на тому, що відповідач не приймає участь у вихованні дітей. Відповідач виплачував аліменти на утримання дітей та на її утримання до досягнення ними трьох річного віку, на даний час достатньої матеріальної допомоги не надає. Вона не має можливості працевлаштуватися, оскільки має доглядати за дітьми, оскільки під час воєнного стану дитячі заклади не працюють, крім того, проживає з дітьми у найманому житлі, за яке несе витрати за власний рахунок. Дітей утримує за рахунок щомісячної соціальної допомоги внутрішньо переміщеній особі 2000 гривень, соціальної допомоги на кожну дитину по 3000 гривень, по хворобі і інвалідності сина 2000 гривень, а також аліментів за попереднім рішенням суду та має допомогу від батьків. Питання про стягнення з відповідача додаткових витрат на тримання дітей нею не вирішувалося, не заперечувала щодо наявності цивільної справи щодо поділу спільного з відповідачем майна, яке було придбано у шлюбі. Відповідач у судовому засіданні наполягав на тому, що сплачує на користь позивача аліменти на утримання дітей у визначеному судом розмірі. Йому відомо про стан здоров`я сина, але позивачем не надано жодних доказів про понесені витрати на його лікування, крім того, позивач перешкоджає йому у спілкування з дітьми. На даний час він не може працевлаштуватися, його дохід становить 2000 гривень, виплати допомоги по безробіттю припинені, мешкає у орендованому житлі, вартість якого сплачує його цивільна дружина. Транспортні засоби, про які зазначала позивач, належали його батькові, який помер, і на даний час не перереєстровані, він на них не працює, а також не отримує доходу від пасіки, яка розташована у м. Оріхові. Підприємницькою діяльністю на даний час він не займається та не може розпоряджатися належним йому майном, у зв`язку із бойовими діями, які на даний час тривають у м. Оріхові, де він мешкав. Просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, заслухавши пояснення сторін у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 203, та [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 102. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 23.10.2018 року [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1\~000,00 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 20.08.2018 року до їх повноліття, на підставі якого судом було видано відповідний виконавчий лист № 323/2479/18. Як вбачається із розрахунку державного виконавця від 09.11.2022 року № 7749, відповідач [PERSON] станом на 01.11.2022 року заборгованості по аліментам не має. Декларацією прав дитини від 1959 р. закріплені принципи, що дитині має належати право на здорове зростання і розвиток. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Дитина має право на здобуття освіти, яка має бути безоплатною та обов`язковою, щонайменше на початкових рівнях. Дитині має надаватися освіта, яка сприятиме її загальному культурному розвитку і завдяки якій вона зможе, на основі рівності можливостей, розвинути свої здібності та особистий світогляд, а також усвідомити моральну та соціальну відповідальність і стати корисним членом суспільства. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Дитині має бути забезпечена повна можливість відпочинку та ігор, спрямованих на цілі освіти. Виходячи зі змісту статті 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення дитині такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом є обов`язком держави. В ст. 27 Конвенції про права дитини закріплено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батько (-ки) або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, при цьому держави учасниці Конвенції проголосили це зокрема вважаючи, що дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На час розгляду даної справи судом, згідно положень\~Закону України „Про Державний бюджет України на 2023 рік, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 833 гривні з 01.01.2023 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що неповнолітні діти: [PERSON] і [PERSON] проживають разом з позивачем по справі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено матеріалами справи. В ході розгляду справи позивачем надано достатнього обгрунтованих доводів, підтверджених належними доказами, про те, що потреби дітей з часу ухвалення судового рішення у 2018 році за цей час суттєво збільшилися, в тому числі з огляду на збільшення прожиткового мінімум на дитину, що є підставами для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача. Згідно зі ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При вирішенні даного позову суд враховує долучені до матеріалів справи докази щодо наявності у власності відповідача нерухомого майна, яке розташовано у м. Оріхові Запорізької області, що підтверджені Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 214625729 від 02.07.2020 року, проте, вважає їх недостатніми в обгрунтування можливості надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей за рахунок цього майна, виходячи з наступного. Згідно з довідкою від 30.08.2022 року № 2302-5002065534 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] , місцем реєстрації якого є [ADDRESS] , фактично проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно із Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих територій Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309, м. Оріхів Оріхівської територіальної громади з 04.03.2022 року є територією активних бойових дій. Згідно з талоном-повідомленням Єдиного обліку № 3686п від 29.09.2022 року, на підставі заяви [PERSON] було зафіксовано пошкодження та часткове знищення належного йому домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та приміщення магазину „ [INFO] за адресою: [ADDRESS] , внаслідок ворожого обстрілу м. Оріхова військовими РФ в період часу з 04.06.2022 року по 18.08.2022 року. Крім того, з наданого суду Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.09.2022 року, діяльність фізичної особи підприємця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , припинено, що дає підстави суду для висновку про необґрунтованість доводів позивача про наявність у відповідача доходу під підприємницької діяльності. Згідно із довідкою Державного центру зайнятості № 773 від 08.11.2022 року, дохід [PERSON] за період з 05.09.2022 року по 31.10.2022 року становить 1\~866,67 гривень, що не спростовано в ході розгляду справи позивачем. Інших даних щодо належного відповідачеві на праві власності майна або джерела його доходу суду не надано. Крім того, при вирішенні розміру аліментів, суд враховує наведені у судовому засіданні позивачем дані про її дохід, в тому числі, у вигляді соціальної допомоги на дітей, які вона отримує від держави. Долучені до матеріалів справи консультаційний висновок спеціаліста ЛКК № 104/02.08.2022, корінець медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років від 12.08.2022 року, консультаційний висновок спеціаліста від 03.08.2022 року щодо стану здоров`я неповнолітньої дитини [PERSON] суд оцінює та враховує у розумінні ст. 182 СК України, як визначальну частину потреб дитини при визначенні розміру аліментів. Поряд з цим, виходячи із документально підтвердженого доходу відповідача, суд вважає необгрунтованим заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів у сумі 3000 гривень на утримання кожної дитини, безпосередньо станом здоров`я дитини. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу визначений ст. 185 СК України обов`язок того з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, оскільки аліменти, які сплачує відповідач на користь позивачки не відповідають розміру дійсного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, проте, суд вважає обґрунтованим їх розмір у сумі 1 500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Виходячи із положень ст. 432 ЦПК України, виконавчий лист №323/2479/18, виданий Оріхівським районним судом Запорізької області, підлягає відкликанню, як такий, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України,\~з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: partial