Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Телегазій Василь Іванович, звернулися до Рахівського районного суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування житлом. Позов мотивували тим, що вони є власниками в цілій частині житлового будинку [ADDRESS] , в якому проживають з 1992 року. Відповідно до розпорядження Рахівської РДА Закарпатської області від 01.09.2008 року №382 "Про утворення прийомної сім`ї на базі сім`ї [PERSON] , [PERSON] та влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON] , [PERSON] " сторони стали проживати разом. Після досягнення відповідачами певного віку 01.03.2017 позивачі зареєстрували місце проживання відповідача [PERSON] , а згодом - 05.08.2019 - відповідача [PERSON] у власному будинку. Згідно з розпорядженням Рахівської РДА Закарпатської області від 12.02.2021 за №21 №Про вибуття прийомної дитини з прийомної сім`ї та припинення її функціонування" відповідачі вибули з членів сім`ї позивачів. З 07.08.2019 [PERSON] виїхала проживати до чоловіка у смт Великий Бичків і більше не з`являлася, а [PERSON] останні раз був за місцем реєстрації восени 2021 року і більше не появлявся. Відповідачі зв`язок з позивачами не підтримують, а фатичне їх проживання позивачам не відоме. З огляду на викладене просять визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивачі, [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи були належним чином повідомленими, шляхом направлення їм судових повісток та процесуальних документів, які були повернуті до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", у зв`язку з чим на офіційному сайті було розміщено оголошення про їх виклики до суду. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що Відповідачі у встановлений законом строк відзив не подали, у матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Оскільки розгляд справи здійснювався судом\~ за відсутності учасників справи, фіксування судового\~ процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані позивачами письмові докази, суд, прийшов до такого висновку. Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до\~Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Відповідно до вимог частини 1\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК УРСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За приписами частини першою\~статті 156 ЖК УРСР\~члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Виходячи зі змісту зазначених норм, правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Оскільки інше не встановлено законом, договором, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом та підставою для втрати членом сім`ї права і користування житлом. Згідно зі ст. ст. 15, 16, 391 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення та ін. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є не членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 10.06.2008 виконкомом Лужанської сільської ради, належить по 1/2 частині [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено самим свідоцтвом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22222348 від 20.03.2009. У житловому будинку [ADDRESS] , крім власників [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі були зареєстровані у будинку позивачів, оскільки відповідно до розпорядження Рахівської РДА Закарпатської області від 01.09.2008 року №382 "Про утворення прийомної сім`ї на базі сім`ї [PERSON] , [PERSON] та влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON] , [PERSON] " сторони стали проживати разом та після досягнення відповідачами певного віку 01.03.2017 позивачі зареєстрували місце проживання відповідача [PERSON] , а згодом - 05.08.2019 - відповідача [PERSON] у власному будинку. Згідно з розпорядженням Рахівської РДА Закарпатської області від 12.02.2021 за №21 "Про вибуття прийомної дитини з прийомної сім`ї та припинення її функціонування" [PERSON] був відрахований з числа дітей з прийомної сім`ї, утвореної розпорядженням голови районної державної адміністрації від 01.09.2008 №382 та припинено функціонування прийомної сім`ї на базі сім`ї позивачів, у зв`язку із вибуттям прийомної дитини [PERSON] . [PERSON] 07 серпня 2019 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , не проживає в будинку позивачів з часу одруження, оскільки вона проживає у свого чоловіка у смт Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області, а [PERSON] останній раз був за місцем реєстрації восени 2021 року і більше не появлявся, що підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов від 14.07.2022, що був складений депутатом Великобичківаської селищної ради Франц Н.Я. за участі сусідів [PERSON] , [PERSON] , довідкою Великобичківської селищної ради №459 від 14.07.2022 та копією свідоцтва про шлюб [PERSON] . Отже, відповідачі на даний час не являються членами сім`ї позивачів та зв`язок з позивачами не підтримують, а фатичне їх проживання позивачам не відоме. За наведених обставин [PERSON] та [PERSON] , являючись зареєстрованими у будинку [ADDRESS] , який належить позивачам в цілій частині на праві приватної власності, на даний час являються особами, які втратили право на користування даним житловим приміщенням, оскільки [PERSON] з 2019 року, а [PERSON] з осени 2021 в будинку не проживають, у цивільних правовідносинах щодо найму житла з позивачами не знаходиться, членами сім`ї позивачів не являються, підстав для збереження за ними житла не мають. За переконанням Позивачів дані обставини унеможливлюють їм вільно, повно та безперешкодно володіти, користуватися та розпоряджатися нерухомим майном. Таким чином з\~ досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що у Відповідачів, [PERSON] та [PERSON] відсутні будь-які правові підстави для проживання чи реєстрації у вищезазначеному\~ будинку, що дає підстави для усунення перешкоди в користуванні позивачами [PERSON] та [PERSON] будинком [ADDRESS] , який належить їм на праві приватної власності, шляхом визнання Відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням, тому позов підлягає до задоволення. Питання про стягнення з Відповідачів судових витрат Позивачами не ставилось.

Outcome: approved