Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради 01 листопада 2022 року звернулася до суду в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися, не уточнювалися. Позивач у своєму позові та з представником посилається на те, що з 05 лютого 2020 року [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], перебувають на обліку в управління-службі у справах дітей, як діти, що перебувають в складних життєвих обставинах, мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Мати - відповідачка. Відповідно до Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України, відомості про батька в актових записах про народження дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Діти проживають разом з матір`ю [PERSON] та тіткою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» ДМР від 09 вересня 2022 року № 769, діти: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], задекларовані у лікаря педіатра АЗПСМ № 9 [PERSON] . Діти дитячих закладів не відвідують. Відповідно до листа: [PERSON] , [INFO] , має затримку мовного розвитку внаслідок ПП ЦНС та педагогічної запущеності, аденоїдні вегетації 2 ст., в анамнезі перенесена інфекція сечовидільних шляхів, [PERSON] , [INFO] , має затримку мовного розвитку внаслідок ПП ЦНС та педагогічної запущеності, логоневроз, аденоїдні вегетації 2 ст., [PERSON] , [INFO] , має затримку психомовного розвитку внаслідок ПП ЦНС та педагогічної запущеності, логоневроз, аденоїдні вегетації 2 ст., [PERSON] , [INFO] , має затримку психомовного розвитку внаслідок ПП ЦНС та педагогічної запущеності. Аденоїдні вегетації 2 ст., деформація жовчного міхура. Мати належним чином не виконує свої батьківські обов`язки. Умови проживання сім`ї незадовільні. В кімнаті брудно, харчування неналежне, не проводяться гігієнічні процедури. На телефонні дзвінки не відповідають. Двері не відчиняють, на залишені записки з проханням передзвонити лікарю не відповідають, на прийом не з`являються. Відповідно до інформації КЗО «СЗШ № 140» ДМР від 13 вересня 2022 року № 143 педагогічними працівниками школи у складі [PERSON] та [PERSON] (класний керівник 1-Б класу, до якого були зараховані діти, [PERSON] та [PERSON] ) відвідали їх родину. У результаті відвідування було з`ясовано, що умови проживання дітей жахливі, в будинку брудно, відсутній посуд, немає постільної білизни. У дітей відсутні куточки для організації дистанційного навчання, немає елементарних шкільних приладь. Мати сказала, що у них є планшет, який зараз знаходиться у ремонті. Разом із матір`ю у приміщенні знаходилась абсолютно гола жінка, яка повідомила, що вона доводиться сестрою [PERSON] .. У той же день [PERSON] та її співмешканець відвідали батьківські збори. Під час спілкування на зборах співмешканець [PERSON] зізнався, що планшет знаходиться в ломбарді. Мати неодноразово з боку школи попереджалась про відповідальність за організацію та забезпечення умов для навчання дітей, зокрема дистанційного. Станом на 13 вересня 2022 року ні [PERSON] , ні [PERSON] не були присутні на онлайн заняттях. Працівником поліції інспектором СЮП ВП ДРУГІ ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом Максимом Дубовиком були виявлені діти, які лазили по смітникам за адресою: [ADDRESS] . Прибувши на місце виявлення дітей головним спеціалістом УССД адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, [PERSON] , було впізнано дітей, ними виявилися- [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO]. На місце виявлення дітей було викликано швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала дітей до КНП «Міська дитяча лікарня № 6» ДМР. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання про виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно доньки, [PERSON] , [INFO], та синів, [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], та вирішено за доцільне звернутися адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів. [PERSON] була присутня на засіданні комісії особисто, просила не позбавляти її батьківських прав, але пояснити своє відношення до виховання дітей не змогла. Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради зазначає, що 10 лютого 2020 року по Акту органу внутрішніх спав України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , були доставлені та влаштовані до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР. За сприянням управління-служби у справах дітей в будинок [ADDRESS] було відновлено електропостачання /додана копія листа ДТЕК від 27 лютого 2022 року/. [PERSON] була попереджена про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. 27 лютого 2020 року дітей було передано матері. Отже, відповідач у вихованні та матеріальному забезпеченні вказаних неповнолітніх дітей участі зараз не приймає, стосунки у них з відповідачем не склалися, усунулася від цього, будь-якої допомоги на своїх дітей не надає. Представник позивача намагалися спілкуватися з відповідачем, з`ясувати його ставлення зараз до вказаних дитини, але ситуація не змінилася, відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні своїх неповнолітніх дітей, належного спілкування в них немає. Позивач вважає, що зараз позбавлення батьківських прав відповідача стосовно вказаних дітей захистить цих дітей, забезпечить належну реалізацію прав і свобод цих дітей, належне виховання та лікування. Просили суд ухвалити рішення про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти щомісячно по 2744 грн. на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , та по 2201 грн. на [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , на користь особи, на утриманні якої будуть знаходитись діти, задовольнивши вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, бажає виховувати і доглядати своїх дітей, має скрутне матеріальне становище, просила відмовити в задоволенні позову, не заперечує проти розгляду справу без її участі. Правом надання відзиву на позов не скористалася, надавши заперечення проти позову. З`ясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що дійсно з 05 лютого 2020 року [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], перебувають на обліку в управління-службі у справах дітей, як діти, що перебувають в складних життєвих обставинах, мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків /надані копії наказів управління-служби у справах дітей адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 05 лютого 2020 року № 008, 007, 006, 009, оригінали знаходиться в особових справах дітей в УССД/ Мати дітей - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України, відомості про батька в актових записах про народження дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України /надано копії Витягів № 00037234941, № 00037234847, 00037235503, № 00037235580 від 20 жовтня 2022 року/. Діти проживають разом з матір`ю [PERSON] та тіткою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] /додано копії актів обстеження умов проживання від 12 вересня 2022 року, 02 серпня 2022 року та 30 серпня 2022 року/. Відповідно до листа КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» ДМР від 09 вересня 2022 року № 769, діти: [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], задекларовані у лікаря педіатра АЗПСМ № 9 [PERSON] . Діти дитячих закладів не відвідують. Відповідно до листа: [PERSON] , [INFO] , має затримку мовного розвитку внаслідок ПП ЦНС та педагогічної запущеності, аденоїдні вегетації 2 ст., в анамнезі перенесена інфекція сечовидільних шляхів, [PERSON] , [INFO] , має затримку мовного розвитку внаслідок ПП ЦНС та педагогічної запущеності, логоневроз, аденоїдні вегетації 2 ст., [PERSON] , [INFO] , має затримку психомовного розвитку внаслідок ПП ЦНС та педагогічної запущеності, логоневроз, аденоїдні вегетації 2 ст., [PERSON] , [INFO] , має затримку психомовного розвитку внаслідок ПП ЦНС та педагогічної запущеності. Аденоїдні вегетації 2 ст., деформація жовчного міхура. Мати належним чином не виконують свої батьківські обов`язки. Умови проживання сім`ї незадовільні. В кімнаті брудно, харчування неналежне, не проводяться гігієнічні процедури. На телефонні дзвінки не відповідають. Двері не відчиняють, на залишені записки з проханням передзвонити лікарю не відповідають, на прийом не з`являються /копія листа КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» ДМР від 09 вересня 2022 року № 769/. Відповідно до інформації КЗО «СЗШ № 140» ДМР від 13 вересня 2022 року № 143 педагогічними працівниками школи у складі [PERSON] та [PERSON] (класний керівник 1-Б класу, до якого були зараховані діти, [PERSON] та [PERSON] ) відвідали їх родину. У результаті відвідування було з`ясовано, що умови проживання дітей жахливі, в будинку брудно, відсутній посуд, немає постільної білизни. У дітей відсутні куточки для організації дистанційного навчання, немає елементарних шкільних приладь. Мати сказала, що у них є планшет, який зараз знаходиться у ремонті. Разом із матір`ю у приміщенні знаходилась абсолютно гола жінка, яка повідомила, що вона доводиться сестрою [PERSON] . У той же день [PERSON] та її співмешканець відвідали батьківськи збори. Під час спілкування на зборах співмешканець [PERSON] зізнався, що планшет знаходиться в ломбарді. Мати неодноразово з боку школи попереджалась про відповідальність за організацію та забезпечення умов для навчання дітей, зокрема дистанційного. Станом на 13 вересня 2022 року ні [PERSON] , ні [PERSON] не були присутні на онлайн заняттях /копія листа КЗО «СЗШ № 140» ДМР від 13 вересня 2022 року № 143/. Працівником поліції інспектором СЮП ВП ДРУГІ ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом Максимом Дубовиком були виявлені діти, які лазили по смітникам за адресою: [ADDRESS] . Прибувши на місце виявлення дітей головним спеціалістом УССД адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, [PERSON] , було впізнано дітей, ними виявилися- [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO]. На місце виявлення дітей було викликано швидку медичну допомогу, яка госпіталізувала дітей до КНП «Міська дитяча лікарня № 6» ДМР, у присутності двох понятих [PERSON] , 1982 року народження, та [PERSON] , 1985 року народження /копія акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку/. По суті справи надали пояснення: - [PERSON] , [INFO] (сусідка родини [PERSON] ): повідомила, що діти завжди ходять голі та босі, побиті та голодні, попри те, що сусіди завжди дуже добре їм допомагають. За дітьми ніхто не дивиться та не гуляє з ними, не виховує. Діти шукають собі їжу у смітниках та грають на дорозі. Молодші діти проявляють агресію до сторонніх дітей, говорять лайкою. У теплу пору року жінки цієї родини ходять голі /додана копія пояснення [PERSON] від 12 вересня 2022 року; - [PERSON] , [INFO] (сусідка родини [PERSON] ): повідомила, що діти постійно відвідують смітники у пошуках їжі. Співмешканець матері після вживання алкогольних напоїв постійно влаштовує бійки та підіймає руку на дітей /додано копія пояснення [PERSON] від 12 вересня 2022 року/; - [PERSON] , [INFO] (сусідка родини [PERSON] ): повідомила, що діти кожного ранку відвідують смітники у пошуках їжі та вживають знайдене. У дітей брудний одяг. Співмешканець матері, після вживання алкогольних напоїв, постійно влаштовує бійки та підіймає руку на дітей, розмовляє з дітьми тільки матірними словами. Діти в школу не ходять /додана копія пояснення [PERSON] від 12 вересня 2022 року/. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання про виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно доньки, [PERSON] , [INFO], та синів, [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], і вирішено за доцільне звернутися адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів. [PERSON] була присутня на засіданні комісії особисто, просила не позбавляти її батьківських прав, але пояснити своє відношення до виховання дітей не змогла. Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради зазначає, що 10 лютого 2020 року по Акту органу внутрішніх спав України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, діти, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , були доставлені та влаштовані до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 6» ДМР /надана копія Акта від 10 лютого 2020 року/. За сприянням управління-служби у справах дітей в будинок [ADDRESS] було відновлено електропостачання /додана копія листа ДТЕК від 27 лютого 2022 року/. [PERSON] була попереджена про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків. 27 лютого 2020 року дітей було передано матері. Підстава для позбавлення [PERSON] [INFO] , батьківських прав - п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України - мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: з 1 липня - 2201 гривня, від 6 до 18 років з 1 липня - 2744 грн. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Однак, всупереч вказаній правовій нормі відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню вказаних своїх дітей, їх навчанню, не цікавиться їх долею, життям, матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні синів і дочки фактично не приймає. Таким чином, в усіх документах, які надаються суду в додатках до позову, зазначається відстороненість матері від участі у вихованні цих чотирьох дітей. За таких обставин, розуміючи ставлення відповідача до своїх дітей, позивач змушений звернутись до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно синів [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та дочки [PERSON] . Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовні моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до висновку № 5/6-75 Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 28 жовтня 2022 року орган опіки та піклування в особі управління-служби в справах дітей Адміністрації Соборного району ДМР вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , і сина [PERSON] , [INFO] . За практикою ЄСПЛ врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу («Ельшольц проти Німеччини»). Наразі існує широкий консенсус на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси («Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії»). При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два фактори: по-перше, збереження її зв`язків з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, забезпечення її розвитку в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним («Мамчур проти України»). В окремій думці у справі «М.С. проти України» суддя Карло Ранзоні наголошує, що, згідно з позицією ЄСПЛ, батьки повинні мати рівні права в спорах про опіку («Зоммерфельд проти Німеччини») і що найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків («Сахін проти Німеччини»). У Резолюції Парламентської Асамблеї Ради Європи «Рівність та спільна батьківська відповідальність: роль батьків» (Equality and shared parental responsibility: the role of fathers) № 2079 від 02 жовтня 2015 року Асамблея твердо висловила позицію, що саме розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи стосовно ролей жінок та чоловіків у сім`ї і є відображенням соціологічних змін, які відбулися протягом останніх 50 років. У зв`язку з цим, [PERSON] закликала всіх її членів, зокрема і Україну, забезпечити законодавчими нормами та адміністративною практикою рівність прав батьків щодо їх дітей. Велика Палата ВС у Постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц також відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 цієї Декларації стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судді Великої Палати ВС вважають, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини з огляду на вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Велика Палата ВС зауважує, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, і не є частиною національного законодавства України. А законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При розгляді питання щодо проживання дитини насамперед треба виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Тобто, відповідач повинен довести, що його дiями не було порушено його права або права позивача чи їх дитини. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi домовленості i зобов`язання стосовно вiдповiдача (крім передбачених законом, зазначених в позові) відносно аліментів, предмета спору, а вiдповiдач не довів незаконність дій позивача. Твердження вiдповiдача про наявнiсть будь-яких iнших зобов`язань стосовно позовних вимог, неможливість сплати аліментів - є припущенням. Не може суд прийняти до уваги незгоду відповідача з частиною позову, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджена. Позовні вимоги не уточнювалися, зустрічні вимоги не заявлено. У відповідності з ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Частиною 1 статті 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обидва з батьків, незалежно від того з ким з них проживає дитина, оскільки Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав й обов`язків батьків. Вищезазначене підтверджено і доведено доказами. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: сина [PERSON] , дочки [PERSON] , сина [PERSON] і сина [PERSON] , [INFO] та стягувати з неї ( [PERSON] ) аліменти на утримання вказаних малолітніх дітей відповідно до вимог позову, допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу аліментів за один місяць, а також стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 4 962 грн.. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved