Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Яременко І.О. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: територіальна громада села Мазурівка в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, в якій просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Обґрунтування позовних вимог В обґрунтування позовної заяви позивачка покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] .\~Після смерті\~якого відкрилася\~спадщина до\~складу якої,\~окрім іншого,\~увійшла належна\~йому 1/4\~частина житлового\~будинку та\~господарських будівель\~і споруд\~в [ADDRESS] .\~Згідно Свідоцтва\~про право\~особистої власності\~на жилий\~будинок від\~25.09.1989,\~виданого Жидачівською\~районною радою\~народних депутатів,\~житловий будинок\~з приналежними\~до нього\~будівлями і\~спорудами по\~ [ADDRESS] належав\~колгоспному двору,\~головою якого\~був батько\~позивачки -\~ [PERSON] .\~Згідно довідки\~Журавненської селищної\~ради №548\~від 14.10.2022,\~ [PERSON] \~проживав та\~був зареєстрований\~в с.\~Мазурівка Жидачівського\~району Львівської\~області до\~дня смерті,\~що наступила\~ [INFO] .\~Разом з\~ним до\~дня смерті\~проживали:\~ [PERSON] \~15.08.1939\~ [INFO] \~-\~дружина,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] -\~дочка,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~-\~внучка,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] -\~внучка.\~У виконкомі\~Журавненської селищної\~ради від\~імені [PERSON] \~посвідчено заповіт\~№56\~від 26.11.2000\~ в\~користь дочки\~ [PERSON] .\~Даний заповіт\~на день\~смерті заповідача\~не змінено\~і не\~скасовано.\~Таким чином,\~маючи свою\~1/4\~частину будинку\~як член\~колгоспного двору\~та успадкувавши\~1/4\~частину будинку\~після смерті\~свого батька,\~позивачка стала\~фактичним власником\~половини житлового\~будинку та\~господарських будівель\~і споруд\~в [ADDRESS] .\~Відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] \~не претендують\~на частки\~у майні\~колгоспного двору,\~а саме\~ житловому\~будинку та\~відмовляються від\~них на\~користь позивачки,\~саме тому\~ [PERSON] \~на даний\~час являється\~фактичним одноосібними\~власниками вищевказаного\~будинковолодіння.\~Вважаючи,\~що її\~спадкові права\~порушено звернулася\~до суду\~із даним\~позовом. Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 21.12.2022 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 04.01.2023 /а.с.31-32/. Розгляд справи по суті відбувся 04.01.2023 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в підготовче засідання не з`явилася, її представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про проведення підготовчого засідання у його відсутності та відсутності позивачки. Не заперечує проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у підготовче засідання не з`явилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки. На частку у майні колгоспного двору не претендує, оскільки до 15.04.1990 більше трьох років поспіль не брала участі своєю працею і засобами у веденні загального господарства колгоспного двору та відмовляється на користь позивачки. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у підготовче засідання не з`явилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки. На частку у майні колгоспного двору не претендує та відмовляється на користь позивачки. Представник третьої особи територіальної громади села Мазурівка в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у підготовче засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву в якій розгляд справи просить проводити за його відсутності. Повідомляє про відсутність на час розгляду даної справи, яка б була підставою щодо заперечення стосовно предмету спору. Відповідно до\~ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частинами 1\~та 4\~статті 206\~ЦПК встановлено,\~що позивач\~може відмовитися\~від позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідачі по справі не заперечують проти задоволення позовних вимог позивачки і це не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої\~статті 206 ЦПК України\~вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів в підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 25.09.1989 цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] /а.с.11/ Згідно витягу з погосподарської книги с. Мазурівка Жидачівського району Львівської області № 547 від 14.10.2022 в житловому будинку [ADDRESS] , станом на 30.06.1990, були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с.12/. Відповідно до копії технічного паспорту на будинок садибного типу по [ADDRESS] , загальна площа будинку становить 94,5 кв.м, рік спорудження 1983 /а.с. 13-18/. Згідно заповіту від 21.11.2000 посвідченого секретарем Любшанської сільської ради Квік Н.А., [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй дочці [PERSON] /а.с.22/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 21.11.2005 Любшанською сільською радою Жидачівського району Львівської області, [PERSON] помер [INFO] /а.с.20 /. Згідно довідки Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області що видається при оформленні спадщини від 14.10.2022 №548 під [ADDRESS] рахується господарство, що належало [PERSON] , який помер [INFO] . Це господарство складається з житлового будинку разом з надвірними спорудами. Відомостей про заборону та арешт на цей житловий будинок немає. [PERSON] був зареєстрований і проживав у [ADDRESS] до дня своєї смерті і на день смерті, що наступила [INFO] . У виконкомі Журавненської селищної ради від імені [PERSON] секретарем Любшанської сільської ради Квік Н.А. було посвідчено заповіт №56 від 21.11.2000 в користь дочки [PERSON] . Даний заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано. На день смерті були зареєстровані і проживали : [PERSON] дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - внучка, [PERSON] внучка /а.с.21/ Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70730242 від 25.11.2022 інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня./а.с.23/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 30.09.1966 [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний запис №22, а її батьками є [PERSON] та [PERSON] /а. с.9/. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 20.02.1988 Любшанською сільської радою Жидачівського району, [PERSON] та [PERSON] 20.02.1988 уклали шлюб про що зроблений відповідний запис №1. Після одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » /а.с.10/. Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 27.10.2022 № 260/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом /а.с.24/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України\~кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Стаття 41 Конституції України\~зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Згідно із листом Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ від 16.05.2013\~ №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Як вбачається з п. 6\~постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до частини першої\~статті 120 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою\~статті 123 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Приписами ст. 126 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) встановлено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1\~ст.1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1\~ст.1235 ЦК України\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.ст.1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON] та особою на чию користь складено заповіт. Спірне будинковолодіння належало до суспільної групи колгоспний двір, членами якої були позивачка [PERSON] , батько позивачки - [PERSON] , мати позивачки - [PERSON] та внучка [PERSON] , яким умовно належало по 1/ 4 частки в майні колгоспного двору. Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до переконливого висновку в підставності позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності на спірний житловий будинок, оскільки позивачка після смерті батька [PERSON] успадкувала ј частки спірного будинку, однак юридично її не оформила. Таким чином, позивачка фактично стала власником 1/2 спірного будинковолодіння, оскільки їй як члену колгоспного двору належала 1/4 частка майна. (1/4+1/4). Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] на частку в майні колгоспного двору не претендують та відмовляються від частки у спадковому майні в користь позивачки [PERSON] , що підтверджується їх заявами, наявними в матеріалах справи. Таким чином,\~ позивачка фактично стала власницею цілого спірного будинковолодіння. (1/2+1/4+1/4) Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що спадкове майном є власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом; відповідачі по справі проти задоволення позовних вимог не заперечують, що підтверджується наявними в матеріалах справи заявами, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved