Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , у якому просив суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] 48251 грн. 70 коп. в якості відшкодування майнової шкоди; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 21.05.2019, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2\~ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки; на підставі\~ст. 75 КК України\~звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки. Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] вчинив\~порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому [PERSON] тяжке тілесне ушкодження. Пояснив, що внаслідок ДТП автомобіль ВАЗ 21099 державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4833 від 06.09.2018 вартість належного позивачу автомобіля ВАЗ 21099 державний номерний знак [NUMBER] становить 48251 грн. 70 коп., однак відновити його, а отже, і визначити вартість відновлювального ремонту, не представляється можливим, оскільки автомобіль відновленню не підлягає. Оскільки відповідач [PERSON] є винуватцем вказаної ДТП та своїми злочинними діями заподіяв позивачу майнову шкоду, яка до даного часу предметом судового розгляду не була, [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 02.03.2021 зазначену справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заходи забезпечення позову не вживались. 23.03.2021 від представника відповідача [PERSON] (далі по тексту перший відповідач) надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача значив, що на момент вчинення правопорушення цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Мега-гарант». Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ1378542 розмір страхової суми за шкоду майну потерпілих становить 100 тисяч грн. на одного потерпілого. Враховуючи викладене, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 04.07.2018 по справі № 755/18006/15-ц, вказує, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди позивачеві на [PERSON] , відповідальність якого була застрахована, є безпідставним, а належним відповідачем у справі є ПАТ «СК «Мега-гарант». Крім того, зазначив, що ані у висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4833 від 06.09.2018, ані у позовній заяві не зазначено вартість автомобіля ВАЗ 21099 державний номерний знак [NUMBER] після ДТП (тобто, у пошкодженому стані), та не вказано, кому саме залишається автомобіль у пошкодженому стані. Отже, якщо він залишається позивачу матеріальна шкода повинна бути зменшена на вартість залишків автомобіля, а якщо у відповідності до ч.3 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» ці залишки передаються відповідачу суд повинен вирішити це питання у своєму рішенні. Враховуючи викладене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.36-37). Разом з відзивом представником відповідача було подано заяву про передачу майна, в якому він просить суд у разі задоволення позовних вимог у рішенні вирішити питання про передачу [PERSON] автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді, який має цінність 48251,70 грн. (а.с.42). 21.04.2021 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву та клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачаь Акціонерне товариство «Страхова компанія «МЕГА-ГАРАНТ». В уточненій позовній заяві, яка була прийнята судом, [PERSON] зазначає відповідачами [PERSON] та Акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-Гарант» просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] та АТ «СК «Мега-Гарант» солідарно на користь позивача 48251 грн. 70 коп. в якості відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначив, що вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 21.05.2019, який набрав законної сили, [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та визнано його винуватцем ДТП, що сталася 20.02.2018 близько 22 год. 00 хв. за участю автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] .. В рамках розгляду кримінального провадження [PERSON] не була заявлена вимога про відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, така позовна вимога не була предметом позову та судового розгляду. Між тим, внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 06.09.2018 № 4833, проведеної в рамках досудового розслідування, вартість належного [PERSON] автомобіля становить 48251,70 грн., однак, відновити його, а відтак, і визначити вартість відновлювального ремонту, не представляється можливим, оскільки автомобіль відновленню не підлягає. Вважає, що висновок судової автотоварознавчої експертизи від 06.09.2018 № 4833 є належним і допустимим доказом, що підтверджує вартість пошкодження належного позивачу автомобіля. З посиланням на ст. 1166, ч.1, ч.2 ст.1187 ЦК України вказує, що позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди у вказаному розмірі. Пояснив, що 02.06.2017 між власником автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] та АТ «СК «Мега-Гарант» (другим відповідачем по справі) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АМ/1378542, строком дії з 02.06.2017 до 01.06.2018 включно. За цим полісом забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] , на якому вчинено ДТП. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить за цим полісом 100 тис. грн., розмір франшизи складає 2000 грн. Таким чином, з огляду на приписи ст.9, п.22.1 ст.22, п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, оскільки цивільно-правову відповідальність водія [PERSON] було застраховано, страховик АТ «СК «Мега-Гарант» зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхових сум, встановлених договором страхування. Посилаючись на ч.1 ст.1190, ч.ч.1, 2 ст.543 ЦК України, вказує, що спричинена позивачу майнова шкода в розмірі 48251,70 грн., яка складається з суми пошкодження належного позивачу автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] , та є предметом даного позову, підлягає стягненню у повному обсязі з відповідачів. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складає судовий збір у сумі 908,00 грн. (від сплати якого позивач звільнений на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» та призначення судової експертизи, вартість якої може скласти від 3 до 6 тис. грн. (а.с.74-77). Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 21.04.2021 залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, в якості співвідповідача Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега-гарант» ( 61002, м. Харків, вул. Сумська, 39, код ЄДРПОУ 30035289). 30.04.2021 від АТ «Страхова компанія «Мега-гарант» (далі по тексту АТ «СК «Мега-гарант», другий відповідач) надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач не звертався до АТ «СК «Мега-гарант» ані з повідомленням про ДТП, яка мала місце 20.02.2018, ані із заявою про виплату страхового відшкодування. Неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, у розумінні пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. З вказівкою на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 по справі № 465/4287/15 зазначено, що встановлений статтею 37 цього Закону річний строк є присічним та поновленню не підлягає. Крім того, вказано, що позивач в якості відшкодування майнової шкоди просить стягнути ринкову вартість транспортного засобу ВАЗ 21099 з реєстраційним номером [NUMBER] в розмірі 48251,70 грн., яка встановлена висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 4833 від 06.09.2018, складеним Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса. В цьому висновку зазначено, що визначити вартість відновлювального ремонту автомобіля не вбачається можливим, оскільки автомобіль відновленню не підлягає. Тобто, автомобіль є фізично знищеним, а відтак, до спірних відносин повинні застосовуватися норми ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка регулює порядок відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу. У свою чергу, цією нормою передбачено, що у разі, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Водночас, у висновку № 4833 від 06.09.2018 різниця між вартістю транспортного засобу ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] до та після ДТП не встановлена, тому стягнення повної вартості транспортного засобу зі страховика є незаконним. Позивач має право на отримання страхового відшкодування від АТ «СК «Мега-Гарант» у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, для чого повинен надати висновок експертного дослідження для визначення такої різниці (постанова Верховного Суду від 10.10.2018 по справі № 308/8358/15-ц). Крім того, другий відповідач з посиланням на ст.ст. 541, 979, 980, 1194 ЦК України, ст.5, п.9.1, п.9.2 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що законодавством не передбачено солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП майну потерпілого. АТ «СК «Мега-Гарант», уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі (постанови ВПВС від 20.06.2018 по справі № 308/3162/15-ц, від 12.09.2018 по справі № 569/96/17, від 03.10.2018 по справі № 760/1541/15-ц). Враховуючи викладене, другий відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 17.05.2021 задоволено заяву представника позивача адвоката Векленка В.І. про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Призначено у справі № 613/147/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса». На вирішення експертизи поставити наступні питання: Яка вартість автомобіля «ВАЗ 21099» державний номерний знак [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20.02.2018 близько 22 год. 00 хв.?; Яка вартість автомобіля «ВАЗ 21099» державний номерний знак [NUMBER] до дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20.02.2018? 03.12.2021 матеріали цивільної справи № 613/147/21 повернулися до суду без висновку експертизи, яка не була оплачена. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 06.12.2021 провадження у справі було поновлено. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 26.01.2022 заяву представника позивача адвоката Векленка В.І. про призначення судової автотоварознавчої експертизи задоволено. Призначено у справі № 613/147/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам ТОВ «Судова незалежна експертиза України». На вирішення експертизи поставлено наступне питання: «Яка вартість автомобіля «ВАЗ 21099» державний номерний знак [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20.02.2018 близько 22 год. 00 хв.?». 01.11.2022 до суду надійшов висновок експерта ТОВ «Судова незалежна експертиза України» та матеріали цивільної справи № 613/147/21. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 01.11.2022 провадження у справі було поновлено. Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач у поданій до суду письмовій заяві просив суд розглядати справу за їх відсутності, повідомив, що підтримує позов у повному обсязі. Перший відповідач та його представник в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник першого відповідача у поданій до суду письмовій заяві просив суд розглядати справу за їх відсутності. Представник другого відповідача АТ «СК «Мега-Гарант» в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Богодухівського районного суду від 21.05.2019 по справі № 613/705/18 [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.268 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строки 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки. Цивільний позов потерпілого [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 70000 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено. Зазначений вирок набрав законної сили 09.07.2019. Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] 20 лютого 2018 року близько 22 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по автошляху Харків-Охтирка, зі сторони с. Максимівка Богодухівського району Харківської області, на шляху прямування грубо порушивши Правила дорожнього руху України, а саме вимоги п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», виїхав на смугу зустрічного руху автошляху Харків-Охтирка, та на 48 км+100 м допустив зіткнення з легковим автомобілем марки ВАЗ 21099 під керуванням [PERSON] , [INFO] . В результаті ДТП останній отримав тілесне ушкодження у вигляді відкритого багато осколкового перелому середньої третини кісток лівої гомілки зі зміщенням відламків, яке згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14 № 60/БГ/18 від 28.03.2018 за ступенем тяжкості кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою загрози для життя. У діях водія автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] Пушкаря [PERSON] наявні невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до положень ч. 6 ст.\~82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~1166 ЦК України - майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. На підставі\~ст.1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4833 від 06 вересня 2018 року, складеного в рамках кримінального провадження № 12018220220000099, ринкова вартість автомобіля ВАЗ 210998 р.н. [NUMBER] складає 48251,70 грн. Визначити вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21099 р.н. [NUMBER] не представляється можливим по причинам, указаним в дослідницькій частині висновку. Як зазначено у висновку, автомобіль, що розраховується, в результаті ДТП отримав пошкодження всіх складових, які формують передок КТЗ (передні лонжерони, передні стійки боковин правої і лівої, щиток передка, панель підлоги передньої, панель даху), таким чином, кузов автомобіля підляга заміні. Кузов автомобіля ВАЗ 21099, згідно даних виробника, знятий з виробництва і не поставляється на територію України. Виходячи з вищевикладеного, відновити досліджуваний автомобіль згідно вимог виробника, а отже, і визначити вартість відновлювального ремонту, не представляється можливим. Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи № 01-06/10 від 27.09.2022, проведеної в рамках розгляду даної цивільної справи № 613/147/21, вартість автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20.02.2018 близько 22 год. 00 хв., не розраховується, згідно з п.7.17 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. В цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ на 20.02.2018, становить 1927,30 грн. Як зазначено у дослідницькій частині цього висновку, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яке відбулося 20.02.2018, визначається рівною 99344,23 грн.. Ринкова вартість транспортного засобу ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, визначається рівною 48798,02 грн. Вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, визначається рівною 60773,78 грн.. Якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. В цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ, яка визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, згідно ремонтної калькуляції. У разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у тому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ. Враховуючи викладене, вартість утилізації КТЗ визначена на рівні 1927,30 грн. Враховуючи викладене, висновком експертизи, проведеної в рамках кримінального провадження, встановлено неможливість визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21099, належного [PERSON] , з огляду на неможливість проведення такого ремонту, а висновком експертизи, проведеної в рамках даної цивільної справи за клопотанням представника позивача, встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, є більшою, ніж його ринкова вартість, тому визначення вартості такого ремонту є економічно недоцільним. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з п.п.2.2-2.4 розділу ІІ Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, утилізаційна вартість КТЗ визначається як грошова сума, яку передбачається одержати від продажу не придатного для експлуатації за прямим функціональним призначенням КТЗ для альтернативного використання його справних і придатних до експлуатації складників. Вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). За визначенням\~п.1.6\~вказаної Методики,\~ринкова вартість\~КТЗ (його\~складників)\~-\~вартість,\~за яку\~можливе відчуження\~КТЗ (його\~складників)\~на ринку\~подібного КТЗ\~(його\~складників)\~на дату\~оцінки за\~договором,\~укладеним між\~покупцем та\~продавцем,\~після проведення\~відповідного маркетингу\~за умови,\~що кожна\~із сторін\~діяла із\~знанням справи,\~розсудливо і\~без примусу. Поняття дійсної вартості, що вживається у судовій практиці, за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, як висновки експертів. Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). У свою чергу, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Суд зазначає, що у даному випадку предметом спору є не лише наявність у позиввача права на отримання відшкодування матеріальної шкоди, завданої йому пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, а й розмір такої шкоди, яка в силу ст.30 Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначається як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Беручи до уваги викладене, суд, в даному випадку, бере до уваги в якості належного та допустимого доказу саме висновок судової автотоварознавчої експертизи № 01-06/10 від 27.09.2022, проведеної в рамках розгляду даної цивільної справи № 613/147/21, оскільки саме цей висновок дає можливість встановити ті обставини справи, які становлять предмет доказування вартість автомобіля до та після ДТП. У свою чергу, висновок судової автотоварознавчої експертизи № 4833 від 06 вересня 2018 року, проведеної в рамках кримінального провадження за фактом даного ДТП, не містить відповідей на ці питання, а відтак, не може бути взятий судом до уваги в якості належного та допустимого доказу при вирішенні даної цивільної справи. Як зазначалось вище, з висновку автотоварознавчої експертизи № 01-06/10 від 27.09.2022 вбачається, що ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] до ДТП складає 48798,02 грн., а вартість цього ж автомобіля після ДТП (вартість утилізації), складає 1927,30 грн. Отже, виходячи з положень ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», враховуючи, що витрати на відновлювальний ремонт автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ - 60773,78 грн.) перевищують вартість цього транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, позивач має право на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а саме: 48798,02 грн.- 1927,30 грн. = 46870,72 грн. Вирішуючи питання про особу, з якої слід стягнути завдану [PERSON] матеріальну шкоду, суд виходить з такого. Згідно з положеннями частини 2 статті 127\~КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до частини 1 статті 128\~КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Виходячи зі змісту вироку Богодухівського районного суду Харківської області від 21.05.2019 по справі № 613/705/18, [PERSON] в рамках кримінального провадження було заявлено цивільний позов до [PERSON] , однак, позовні вимоги стосувалися лише моральної шкоди та відшкодування матеріальної шкоди виключно на лікування потерпілого. Позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу, [PERSON] заявлено не було і такі вимоги не були предметом судового розгляду, у зв`язку з чим питання відшкодування такої шкоди, заподіяної позивачеві злочином, наразі розглядається в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, позивачеві було заподіяно матеріальну шкоду у вищезазначеному розмірі. Спричинення цих наслідків перебуває у причинному зв`язку із діяннями відповідача [PERSON] , як водія автомобіля Chevrolet Lacetti, д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] надано до матеріалів справи оригінал полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АМ/1378542 від 02.06.2017, чинним до 01.06.2018 включно. Відповідно до вказаного страхового полісу цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу CHEVROLET LACETTI, VIN-код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] Макогона [PERSON] була застрахована у ПАТ СК «МЕГА-ГАРАНТ». Відповідно до 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. У разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність. З урахуванням викладеного, вказаний вище договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності був чинним на час дорожньо-транспортної пригоди 20.02.2018, а цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час вказаної ДТП була застрахованою у ПАТ СК «МЕГА-ГАРАНТ». Відповідно до полісу № АМ/1378542 від 02.06.2017 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 100000,00 грн., розмір франшизи 2000,00 грн. (а.с.52). Таким чином, АТ «СК «Мега-Гарант», уклавши договір страхування цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок в межах страхової суми відповідати за шкоду, заподіяну страхувальником третій особі. Частиною першою статті 979\~ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Положеннями статті 3\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту 22.1 статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 4 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988\~ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно з\~положеннями ст.\~28\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~шкодою,\~заподіяною в\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди майну\~потерпілого,\~є,\~зокрема,\~шкода,\~пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Як зазначалось вище, в силу п.30.2 ст. 30 цього Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Таким чином, враховуючи, що розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП за участю відповідача, не перевищує ліміту відповідальності згідно з полісом № АМ/1378542 від 02.06.2017, суд дійшов висновку, що з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь [PERSON] підлягає стягненню розмір матеріальної шкоди в межах встановленого ліміту з урахуванням франшизи\~ 44870,72 грн., а з [PERSON] розмір франшизи в сумі 2000,00 грн. Суд зауважує, що чинним законодавством чітко урегульовано порядок відшкодування матеріальної шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, і не передбачено солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідк ДТП майну потерпілого. Зазначена правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 по справі № 20.06.2018 по справі № 308/3162/15-ц, від 12.09.2018 по справі № 569/96/17, від 03.10.2018 по справі № 760/1541/15-ц. Отже, вимоги про солідарне стягнення з [PERSON] та АТ «СК «Мега-Гарант» суми в розмірі 48251 грн. 70 коп. в якості відшкодування майнової шкоди, задоволенню не підлягають. Щодо доводів АТ «СК «Мега-Гарант» про те, що позивачем не подано страховику повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 05.03.2018 [PERSON] прибув в офіс АТ «СК «Мега-Гарант» та заповнив бланк повідомлення про ДТП, копію якого надав до матеріалів справи, про що свідчить копія відповідного повідомлення, адресованого Голові Правління АТ «СК «Мега-Гарант» [PERSON] .. 25.10.2019 [PERSON] звернувся до АТ «СК «Мега-Гарант» із заявою про страхове відшкодування, яка була зареєстрована за вхідним номером 25-10/33 від 25.10.2019, а також із документами щодо ДТП, що сталася 20.02.2018 за участю вітомобіля CHEVROLET LACETTI д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] . Листом АТ «СК «Мега-Гарант» від 28.02.2020 № 28-02/4 [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування, в тому числі, в частині відшкодування матеріальної шкоди, з посиланням на те, що ця заява подана за межами річного строку, встановленого пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як зазначив позивач у власних письмових поясненнях, поданих 13.12.2022 та 23.12.2022, через кілька днів після ДТП, яке сталося 20.02.2018, [PERSON] , пересуваючись на милицях, звернувся до АТ «СК «Мега-Гарант» в м. Харків та повідомив про ДТП та що він є потерпілим у справі. Перебуваючи в офісі АТ «СК «Мега-Гарант», він заповнив у 2 примірниках бланк відповідного повідомлення, який був наданий йому працівниками страхової компанії, один примірник він залишив собі. Однак, працівники АТ «СК «Мега-Гарант» відмовили йому у розгляді та задоволенні його заяви, посилаючись на те, що у позивача відсутні докумекнти, що підтверджують результат його лікування. Вдруге [PERSON] , звернувся до АТ «СК «Мега-Гарант» у травні 2018 року після закінчення стаціонарного лікування, зібравши усі можливі медичні документи, однак, працівниками страхової компанії було відмовлено позивачу у прийнятті заяви та виплаті страхового відшкодування, з посиланням на те, що за фактом ДТП відкрито кримінальне провадження, але вирок у справі відсутній. Втретє [PERSON] звернувся до АТ «СК «Мега-Гарант» 25.10.2019 після набрання законної сили вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 21.05.2019 по справі № 613/705/18, надавши відповідний пакет документів, та враховуючи попередній досвід спілкування з працівниками страхової компанії, наполіг, щоб його заява про виплату страхового відшкодування була офіційно зареєстрована. Навесні 2020 року він отримав лист від АТ «СК «Мега-Гарант» від 28.02.2020 № 28-02/4, яким у виплаті страхового відшкодування [PERSON] було відмовлено. Після цього, як зазначив позивач, він кілька разів спілкувався по телефону з працівниками страхової компанії, які обіцяли йому розібратися у ситуації, однак, матеріальна шкода не була йому відшкодована, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом. Суд відмічає, що повідомлення про ДТП від 05.03.2018, копія якого надана [PERSON] до матеріалів справи, заповнене на бланку за певною формою, із зазначенням особи, на ім`я якої подаються пояснення - Голови Правління АТ «СК «Мега-Гарант» Погорєлової Н.В.. Суд зауважує, що бланк повідомлення про ДТП не є формою, наявною у вільному доступі, а в силу п.17.5 ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» видається застрахованій особі при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Водночас, в АТ «СК «Мега-Гарант» була застрахована цивільно-правова відповідальність саме відповідача [PERSON] , а не позивача [PERSON] , а відтак, відсутні підстави вважати, що бланк повідомлення про ДТП на ім`я Голови Правління АТ «СК «Мега-Гарант», був виданий позивачу разом зі страховим полісом. Враховуючи викладене, копія вказаного заповненого бланку повідомлення про ДТП свідчить про те, що цей бланк був виданий позивачу саме в офісі страхової компанії, та підтверджує факт звернення [PERSON] до АТ «СК «Мега-Гарант» у той час та за тих обставин, які зазначені позивачем у власних письмових поясненнях. Натомість, відповідач, всупереч положенням ч.ч.1-3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, які зобов`язують кожного учасника справи довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надав доказів, які б спростовували обставини звернення [PERSON] до АТ «СК «Мега-Гарант», наведені у його письмових поясненнях. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 19.06.2019 по справі № 465/4621/16-к, застосування положень Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого. Водночас, вищенаведена поведінка другого відповідача, який спочатку відмовив позивачу у прийнятті повідомлення про ДТП та заяви про виплату страхового відшкодування з посиланням на відсутність у позивача документів щодо результатів лікування та на відсутність вироку суду у кримінальному провадженні за фактом ДТП, а потім відмовляє у виплаті страхового відшкодування з посиланням на сплив річного строку подачі відповідної заяви, не може вважатися добросовісною, суперечить меті здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та обмежує права позивача як потерпілого від ДТП. З урахуванням викладеного, суд відхиляє доводи АТ «СК «Мега-Гарант» про відсутність підстав для стягнення коштів на користь позивача [PERSON] з посиланням на те, що останній не звертався у встановлений законом строк із заявою про страхове відшкодування. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 46870,72 грн., з яких з АТ «СК «Мега-Гарант» підлягає стягненню 44870,72 грн., а з [PERSON] 2000,00 грн. Щодо заяви представника першого відповідача адвоката Зябкіна В.В. про передачу відповідачу [PERSON] залишків автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] , суд зазначає, що жодною нормою закону не передбачено передачі винуватцю ДТП автомобіля, який належить потерпілому від ДТП та не підлягає відновлювальному ремонту. Отже, питання передачі залишків автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] , належного [PERSON] , підлягає вирішенню позивачем та відповідачем особисто у договірному порядку. Беручи до уваги наведене, а також те, що даним рішенням з [PERSON] стягується виключно сума франшизи, суд, виходячи із засад розумності та справедливості, вважає, що у задоволенні вказаної заяви представника першого відповідача слід відмовити. Вирішуючи питання про судові витрати, суд зазначає, що відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, у т.ч., пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. За приписами ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позивач в силу п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути суму судового збору з відповідачів на користь держави, пропорційно до частини задоволених вимог. Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» сума судового збору, яка підлягала б сплаті при подачі 04.02.2021 даного позову майнового характеру, складає 908,00 грн.. Сума витрат на проведення експертизи, сплачена [PERSON] , складає 6864,40 грн. (а.с.134). Оскільки судом задоволено позов на 97% (46870,72 грн. / 48251,70 грн. х 100%, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 962,63 грн., а на користь позивача сума витрат на проведення експертизи в розмірі 6658,47 грн. При цьому, позовні вимоги задоволені до АТ «СК «Мега-Гарант» - на 93% (від загальної суми позову), до [PERSON] на 4%. Отже, з АТ «СК «Мега-Гарант» на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 844,44 грн. (908,00 грн. х 93%), а з [PERSON] в сумі 36,32 грн. (908,00% х 4%). Сума витрат на проведення експертизи, яка підлягає стягненню на користь позивача з АТ «СК «Мега-Гарант», складає 6383,89 грн. (6864,40 грн. х 93%), з [PERSON] 264,58 грн. (6864,40 грн. х 4%).

Outcome: partial