Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

29 листопада 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 16 лютого 2010 року, актовий запис №53 та стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 16 лютого 2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не склалося, тривалий час між ними були непорозуміння та суперечки, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків у 2019 році, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вважає неможливим. Після припинення шлюбних відносин у 2019 році, дитина залишилася проживати разом з позивачем та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач матеріальної чи іншої допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач змушена звернутись до суду. Ухвалою від 30 листопада 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Представник позивача \- адвокат Бірюков А.М. надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив судове засідання проводити без участі позивача та її представника; не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзив не подав. Ухвалою суду від 11 січня 2023 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписуючого технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Судом установлено, що 16 лютого 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №53, про що було видано свідоцтво про укладення шлюбу від 16 лютого 2010 року серії [NUMBER] (а.с.10). [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16 лютого 2010 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (а.с.11). Як вбачається з позовної заяви на даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, та вони довгий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, на примирення позивач не згодна та вважає за необхідне шлюб розірвати. Зі змісту позову вбачається, що сторони не мають спору щодо сумісного майна подружжя. Малолітня [PERSON] проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. У свою чергу, як вказує позивач, відповідач, від обов`язку щодо утримання дитини ухиляється, хоча в силу статті 180 СК зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні дитини. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зазначена норма національного законодавства відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Згідно приписів статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимог [PERSON] про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Як установлено судом, батьком малолітньої [PERSON] є відповідач [PERSON] , що підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 16 лютого 2010 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Відповідно до вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частини перша, третя статті 181 СК України). Згідно приписів частини першої та частини другої статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мати і батько, відповідно до приписів частини першої статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Зі змісту частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частинами першою-четвертою статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доказування міститься й в приписах статті 81 ЦПК України. [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явився,\~доказів наявності обставин, які можуть вплинути на розмір аліментів не надав. У свою чергу відповідач є працездатного віку, інших осіб на своєму утриманні не має, відомостей щодо перебування його на обліку у центрі зайнятості населення суду не надано, інших неповнолітніх дітей, утриманців не має, тобто жодних обставин, які б стосувались його сімейного стану, і які б вказували на його неспроможність надавати допомогу позивачці, не встановлено і відповідачем не надано. Відповідач є працездатною особою, без фізичних чи розумових обмежень. Тому судом визнається такою особою, що об`єктивно може працювати і мати певні доходи. Жодних доказів, які б доказували об`єктивно відсутність у відповідача можливості працювати і отримувати дохід, ним не надано, тому суд вважає, що відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини. Підстав для звільнення відповідача від його обв`язку по виплаті аліментів на утримання дитини, суд не вбачає, і такі підстави у судовому засіданні не встановлені. Визначаючи розмір аліментів, виходячи з загальних засад цивільного законодавства, визначених в статті 3 ЦК України щодо справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи потреби дитини та дружини, матеріальне становище сторін, можливості відповідача сплачувати аліменти, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. На підставі частини першої та шостої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992, 40 грн за вимогу про стягнення аліментів та на користь позивача у розмірі 992, 40 грн за позовну вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: approved