Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він з 05 жовтня 2019 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] . Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. Після одруження сімейне життя між ними поступово погіршувалося, вони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Під час спільного проживання між ними постійно виникали сварки, що призвело до погіршення сімейних стосунків. З січня 2022 року вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Тому позивач просить розірвати даний шлюб. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 31.10.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання 03.01.2023 сторони по справі не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] разом з позовною заявою подав письмову заяву, у якій просить справу розглядати за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] попередньо через електронну пошту суду подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить не надавати строк на примирення та розірвати шлюб. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 03.01.2023 за відсутності сторін по справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позиції сторін по справі, викладені у письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997«Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 05 жовтня 2019 року зареєстрували шлюб у виконкомі Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.10.2019 (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.01.2020 (а.с. 6). Позивач у позовній заяві зазначає, що причиною розпаду сім`ї є те, що у нього та відповідача різні погляди на шлюб та сім`ю. Під час спільного проживання між ними виникали сварки, що призвело до погіршення сімейних стосунків. З січня 2022 року сторони не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, а також врахувавши заяву відповідача про визнання позову, суд вважає, що спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, тому шлюб необхідно розірвати, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. За клопотанням позивача судові витрати по справі слід залишити за останнім.

Outcome: approved