Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~01.11.2022 року з Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшла цивільна справа за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. Свої вимоги мотивує тим, що 01.12.2020 року у м. Ужгород по вул. Підгірна, 53 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «IVECO», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керування [PERSON] та автомобіля «MERCEDES» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.03.2021 року визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «IVECO», державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у ПАТ «СК «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АР7937688. На час настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності застрахована не була. 09.12.2020 року власник пошкодженого автомобіля «MERCEDES» державний реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до ПАТ «СК «ТАС» з заявою про отримання страхового відшкодування. Розмір матеріального збитку, завданого джерелом підвищеної небезпеки, визначено в розмірі 35570,46 грн. ПАТ «СК «ТАС» 22.12.2020 року здійснило виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «MERCEDES» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Вважає, що відповідно до вимог статті 1191 ЦК України та пункту 38.2.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" після проведення виплати власнику пошкодженого автомобіля «MERCEDES» державний реєстраційний номер [NUMBER] у ПАТ «СК «ТАС» виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . Посилаючись на викладені вище обставини, просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 35570,46 грн. та судовий збір по справі в розмірі 2481 грн. Ухвалою від 08.11.2022 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також вирішив розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю. В разі неявки відповідача просив провести заочний розгляд справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено\~статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Із матеріалів справи вбачається, що 01.12.2020\~року о\~10:39\~год.\~у м.\~Ужгород по\~вул.\~Підгірна,\~53\~Закарпатської області\~ [PERSON] \~керував транспортним\~засобом Iveco\~Stralis,\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~з напівпричепом\~Chereau\~з державним\~номерним знаком\~ [NUMBER] ,\~виконуючи маневр\~розвороту,\~не обрав\~безпечний боковий\~інтервал та\~допустив наїзд\~на припаркований\~праворуч від\~нього транспортний\~засіб Mersedes-Benz\~ державний\~номерний знак\~ [NUMBER] \~водій якого\~ [PERSON] \~знаходився поза\~межами транспортного\~засобу.\~Внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди автомобілі\~отримали механічні\~пошкодження (а.с.4-5). Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.03.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 5). Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.03.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 4). Із вищевказаної постанови слідує, що дорожньо-транспортна пригода о 10.39 годині 01.12.2020 року у м. Ужгород Закарпатської області сталася з вини відповідача [PERSON] . Крім того, вказаною постановою встановлено, що в результаті ДТП транспортні засоби Iveco\~Stralis,\~державний номерний\~знак [NUMBER] \~та Mersedes-Benz\~державний номерний\~знак [NUMBER] отримали механічні пошкодження. Згідно положень ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 09 грудня 2020 року [PERSON] , власник пошкодженого автомобіля Mersedes-Benz\~державний номерний\~знак [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СГ\~«ТАС» із повідомленням про настання страхового випадку та 14.12.2020 року із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АР7937688 (а.с. 7-10). Із матеріалів справи слідує, що вищевказане повідомлення у ПрАТ «СГ\~«ТАС» розглянуто, подія визнана страховим випадком, в зв`язку з чим на підставі акту огляду транспортного засобу від 12.12.2020 року, ремонтної калькуляції № 28695_19 від 10.12.2020 року, страхового акту № 29659/19/920 від 15.12.2020 року з розрахунком суми страхового відшкодування ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування за полісом № АР7937688 на рахунок власника пошкодженого автомобіля Mersedes-Benz державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 35570 грн. 46 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 147285 від 22.12.2020 року (а.с. 13-23). Згідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 цього ж Закону). Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Частиною 1 ст.1191 ЦК України, визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до абз. «в» п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Судом встановлено, що відповідач вчинив дорожньо-транспортну пригоду за яким проведено страхову виплату. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму страхового відшкодування. Таким чином, враховуючи вчинені страховою компанією відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" дії по виплаті страхового відшкодування іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 35570,46 грн. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, то на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2481 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved