Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

02 серпня 2022 року [PERSON] звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Батманової В.В. від 01 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. № 34). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 вересня 2018 року між [PERSON] , та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якому [PERSON] , передала [PERSON] , грошові кошти у сумі 11000 доларів США на строк до 01 вересня 2019 року. [INFO] позичальник [PERSON] помер. На момент смерті [PERSON] грошові зобов`язання за зазначеним договором позики залишилися непогашеними та не виконаними. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з зазначеної вище квартири за адресою: [ADDRESS] , а також частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] . 20 серпня 2019 року позивачем була пред`явлена вимога кредитора про повернення боргу за договором позики від 01.09.2018, яка посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. за реєстровим № 1079. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2021 задоволено у повному обсязі позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Перша дніпровська державна нотаріальна контора про стягнення суми боргу задовольнити в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 276 540 грн.\~Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 765 грн. 40 коп. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року, апеляційна скарга\~\~ [PERSON] \~задоволена частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2021 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа Перша Дніпровська державна нотаріальна контора про стягнення суми боргу - скасовано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 01 вересня 2018 року у розмірі - 92 180 грн.\~А також судовий збір у розмірі - 2 765 грн. 40 коп. [PERSON] , яка єдина прийняла спадщину після смерті кредитора [PERSON] задовольнила вимоги кредитора, згідно до рішення суду, лише в обсязі 1/3 частки, хоча спадщину після смерті спадкодавця отримала у повному обсязі. Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з відповідача залишок суми позики у розмірі 268094,48 грн та судовий збір. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явилась,\~ніяких заяв\~та клопотань\~до суду\~не надіслав, про причини неявки не повідомив. Про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток на адресу відповідача, а також шляхом надання оголошення на сайті «Судова влада». Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282\~ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК. З`ясувавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Судом встановлено, що 01 вересня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] у простій формі укладено договір позики грошових коштів на суму 11 000 доларів США, згідно якого [PERSON] зобов`язався повернути грошові кошти до 01 вересня 2019 року. [INFO] позичальник [PERSON] помер. На момент смерті [PERSON] грошові зобов`язання за зазначеним договором позики залишилися непогашеними та не виконаними. Відповідно до копії спадкової справи № 187-2019, яка відкрита Першою дніпровською державною нотаріальною конторою 28 березня 2019 року, із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулася дружина останнього [PERSON] . Діти [PERSON] та [PERSON] надали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття належної їм частки у спадщині (а.с. № 74-139). 20 серпня 2019 року до Першої дніпровської нотаріальної контори надійшла вимога кредитора [PERSON] про повернення боргу за договором позики від 01 вересня 2018 року. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 вересня 2019 року спадкоємцем померлого [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 21 листопада 2007 року приватним нотаріусом ДМНО Колодій Л.М. за реєстровим № 6601, є [PERSON] (а.с. № 11). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2021 задоволено у повному обсязі позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Перша дніпровська державна нотаріальна контора про стягнення суми боргу задовольнити в повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 276 540 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 765 грн. 40 коп. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2022 року, апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2021 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа Перша Дніпровська державна нотаріальна контора про стягнення суми боргу - скасовано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 01 вересня 2018 року у розмірі - 92 180 грн. А також судовий збір у розмірі - 2 765 грн. 40 коп. Вищевказане рішення мотивовано тим, що позивач просила суд стягнути заборгованість за договором позики від 01 вересня 2018 року по 92180 грн.з кожного,\~та за клопотанням представника позивача судом першої інстанції було виключено з числа відповідачів [PERSON] та [PERSON] , про що зазначено у протоколі судового засідання від 13 листопада 2019 року, і в ході судового розгляду справи, свої позовні вимоги позивач не уточнювала і не збільшувала. Відтак суд дійшов висновку про стягнення з відповідача саме 92 180 грн. у межах позовних вимог. Приймаючи до уваги, що до теперішнього часу відповідач не задовольнила вимогу кредитора [PERSON] прийнявши спадщину у повному обсязі і не повернув позивачу грошового боргу, порушене право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом стягнення суми боргу на користь позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі №6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання». Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст. 1269 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст.\~1281\~ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця\~належить пред`явити\~свої вимоги\~до спадкоємця,\~який прийняв\~спадщину,\~не пізніше\~шести місяців\~з дня\~одержання спадкоємцем\~свідоцтва про\~право на\~спадщину на\~все або\~частину спадкового\~майна незалежно\~від настання\~строку вимоги. (ч. 2\~ст. 1281 ЦК України). Статтею 1282 ЦК України\~встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора\~спадкоємці зобов`язані\~задовольнити шляхом\~одноразового платежу,\~якщо домовленістю\~між спадкоємцями\~та кредитором\~інше не\~встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між позивачем та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між позивачем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень\~статті 1282 ЦК України. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою\~статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої\~статті 1281 ЦК України\~кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених\~статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, встановити дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої\~статті 1282 ЦК України. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц (№61-25487св18). Відповідно до частини третьої\~статті 61 СК України\~якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши, що після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом першої черги, яка прийняла спадщину у передбачений законом спосіб,\~є\~ [PERSON] ,\~враховуючи, що відповідачем не надано доказів, що вартість належного їй спадкового майна є меншою від суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, - суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення\~з [PERSON] на користь [PERSON] 268 094,48 грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 2680 грн. 94 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved