Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (АТ «Ощадбанк»), звернулося до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором на загальну суму 16868,93 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що на підставі Заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 11 вересня 2020 року між позивачем та відповідачкою було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідачка отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 15000,00 грн. з можливим збільшенням її розміру до 250000,00 грн. на споживчі потреби зі строком користування кредитом до дати закінчення строку дії платіжної картки, зі сплатою 38,00 процентів річних за користування кредитними коштами окрім Грейс-періоду, протягом якого процентна ставка складає 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами у випадках безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної карти, а також зі сплатою 60,00 процентів річних за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку. АТ «Ощадбанк» повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 01 листопада 2021 року у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість, яка складається з: заборгованості за основним боргом (кредитом) у сумі 14510,60 грн.; процентів за користування кредитом у сумі 2277,19 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) у сумі 46,51 грн.; 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 17,97 грн.; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у сумі 16,66 грн. та склала загальну суму 16868,93 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки остання ухиляється від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору, що є порушенням прав позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив суд про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, але до суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала в повному обсязі, оскільки нею заборгованість перед банком погашена 06 грудня 2021 року. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши надані сторонами докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між АТ «Ощадбанк» (а. с. 24-28, 76) та [PERSON] (а.с. 52, 53) відповідно до Заяви про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) (далі за текстом Заява), Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі за текстом Договір) 11\~вересня 2020 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідачка отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленої кредитної лінії на платіжну карту зі сплатою за користування кредитом у розмірі 38 % річних за весь період, окрім Грейс-періоду, протягом якого процентна ставка складає 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами у випадках безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної карти (а. с. 6-15, 16-17). Згідно з п.\~4.1. Заяви, п. 1.1.3 Договору відповідачка погодилась з тим, що Заява та Договір складає єдиний документ договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та усвідомлює правові наслідки укладення такого договору; погодилася з умовами надання банківських послуг, зазначеними в Договорі, укладеним між позивачем та відповідачкою. На підставі п. 3.3. Заяви, п. 18.1 Договору, договір набирає чинності з дня приєднання відповідачки до Договору та діє протягом невизначеного строку, але не більше строку дії платіжної картки. Відповідно до п. 1.17.1, п. 1.18.1 Договору відповідачка зобов`язалася використовувати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту; за користування кредитом сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в умовах користування кредитною лінією (кредитом), що застосовуються до відповідної категорії клієнтів. Згідно з п. 10.1.11\~Договору відповідачка\~зобов`язалася за\~наявності заборгованості\~перед позивачем\~погасити таку\~заборгованість шляхом\~поповнення карткового\~рахунку на\~суму наявної\~заборгованості та\~нарахованих процентів. Як вбачається з довідки № 1 від 20 червня 2022 року, виданої АТ «Ощадбанк», позивачем по справі, станом на 20 червня 2022 року за картковим рахунком [NUMBER] , відкритим 11 вересня 2020 року на ім`я [PERSON] , відповідачки по справі, заборгованість перед позивачем відсутня (а. с. 71), що також підтверджується випискою від 14 березня 2022 року, випискою від 17 червня 2022 року, виданими АТ «Ощадбанк», позивачем по справі, по картковому рахунку [NUMBER] (а.с. 43, 63-70). За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту другою стороною). Отже, акцептуючи пропозицію банку відповідачка підписом у Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) підтвердила, що між нею та позивачем досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору. Судом встановлено, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що АТ «Ощадбанк», позивачем по справі, був наданий [PERSON] , відповідачці по справі, кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором (а. с. 6-15, 16-17) . Також, судом встановлено, що [PERSON] , відповідачкою по справі, перед АТ «Ощадбанк», позивачем по справі, остаточно погашена заборгованість 06 грудня 2021 року, тобто до звернення позивача до суду з наявним позовом, який позивачем до суду відправлено шляхом направлення рекомендованого\~листа через поштовий зв`язок 08 грудня 2021 року, що підтверджується поштовим конвертом (а. с. 33). В супереч вимогам ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, не доведені суду обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог позивач, оскільки суду не надано жодного доказу того, що у відповідачки перед позивачем є заборгованість за кредитним договором, а згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу на те, що рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позову чи заперечення відповідача, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований, оскільки відсутні підстави для задоволення позову так як наведені у позові обставини не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з [PERSON] на його корить витрати по сплаті судового збору. Також, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з недостатньою кількістю в Арцизькому районному суді Одеської області суддів (з 2017 року кількість суддів у суді зменшилася з 5 до 1), щодо яких має здійснюватися автоматизований розподіл справ, внаслідок чого навантаження на одного суддю виходить за межі фізичних можливостей. В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 року) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів - всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу. У пункті 33, 35 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст. 6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати. Отже, у судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал, тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, що призвело до надмірного навантаження, яке утворилося на суддю, яка одна здійснює правосуддя в Арцизькому районному суді Одеської області замість п`яти суддів, унеможливило розгляд наявної справи у строки, передбачені ЦПК України. На підставі ст. ст. 15, 207, 526, 527, 530, 625, 634, 638, 639, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed