Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 19 червня 2018 року між КС «Центр фінансових послуг» та відповідачем було укладено кредитний договір кредитної лінії № В20/007/18/182/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту додатковий договір про транш № 1, на підставі яких відповідачу було надано в кредит грошові кошти в сумі 8000,00 грн, які перераховано на картковий рахунок в АТ «ОщадБанк». У кредитному договорі та додатковому договорі про транш №1 сторонами погоджено розмір та порядок нарахування процентної ставки, а також погоджено графік платежів по кредиту та процентам. Відповідч зобов?язався проводити сплату нарахованих процентів та погашення частини кредиту не пізніше 19 числа кожного місяця у розмірі, визначеному в додатковому договорі про транш № 1. Позивачем обов`язок по видачі відповідачу кредиту виконано, відповідач свої обов`язки не виконує, в результаті чого виникла заборгованість. Станом на 4 вересня 2020 року, загальна сума заборгованості становила 17 361 грн, в тому числі, заборгованість за кредитом в розмірі 6935,70 грн, заборгованість по відсотках за період з 23 грудня 2018 року до 4 вересня 2020 року в розмірі 9218,98 грн, інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 23 грудня 2018 року до 31 липня 2020 року в розмірі 382, 21 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості по кредиту за період з 23 грудня 2018 року до 4 вересня 2020 року в розмірі 354,00 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам за період з 23 грудня 2018 року до 4 вересня 2020 року в розмірі 470,55 грн. Вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 2102 грн просив стягнути з відповідача в судовому порядку. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 6 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі. 6 жовтня 2020 року відповідачу направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. Згідно з даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення конверт вручено особисто відповідачу 25 листопада 2021 року. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Згідно правил\~статті 274 ЦПК України,\~справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до положень частини 1\~статті 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з?явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За правилами статті 281 ЦПК України, яка регламентує порядок заочного розгляду справи, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позов не подав. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 19 червня 2018 року між КС «Центр фінансових послуг» та відповідачем було укладено кредитний договір кредитної лінії № В20/007/18/182/21СЗ про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (а.с. 8-9). Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. зазначеного договору, позивач зобов?язався надати відповідачу кредит на споживчі цілі по типу кредитної лінії з кредитним лімітом (загальним розміром) 8\~000,00 грн на умовах строковості, зворотності, цільового використання та забезпеченості, а відповідач зобов?язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Пунктами 3.1., 3.2., 3.3., 3.5. договору визначено, що кредит надається у національній валюті шляхом видачі готівки в касі або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника за його заявою. Нарахування процентів здійснюється з наступного дня після надання кредиту на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом до дня повного погашення заборгованості по кредиту. Розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом на дату видачі кредиту становить 78 % річних. Погашення кредиту та процентів здійснюється згідно графіка платежів. В пункті 5.1. сторони погодили, що строк дії договору становить 24 місяці (до 19 червня 2020 року), але зобов?язання за договором діють до моменту його повного та фактичного виконання позичальником. Додатковим договором про транш №1 від 19 червня 2018 року сторони визначили графік платежів по кредиту та відсотках, який розрахований на 24 місяці (а.с. 10). З графіка платежів вбачається, що відповідч зобов?язався проводити сплату нарахованих процентів та погашення частини кредиту не пізніше 19 числа кожного місяця у розмірі, визначеному в додатковому договорі про транш № 1. Позивач виконав умови кредитного договору та 19 червня 2018 року, на підставі заяви відповідача від 19 червня 2018 року, перерахував кошти у розмірі 8000,00 грн на зазначений відповідачем у заяві рахунок. Вказані обставини підтверджуються даними заяв про перерахування коштів від 19 червня 2018 року та платіжного доручення № 1139 від 19 червня 2018 року (а.с. 7,15,16). Відповідач отримав кредитні кошти, вносив платежі на їх погашення у липні, вересні, листопаді, грудні 2018 року. З того часу, в порушення умов договору кредиту, не здійснює повернення отриманого кредиту із сплатою процентів за його користування та інших платежів. За даними розрахунку позивача, станом на 4 вересня 2020 року, заборгованість відповідача за простроченим тілом кредиту становить 6935,70 грн, заборгованість по сплаті процентів становить 9218,98 грн. Також позивачем розраховано суму інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості по тілу кредиту за період з 23 грудня 2018 року до 31 липня 2020 року у розмірі 382,21 грн, суму 3 % річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу за період з 23 грудня 2018 року до 4 вересня 2020 року у розмірі 354,00 грн, 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам за період з 23 грудня 2018 року до 4 вересня 2020 року у розмірі 470,55 грн (а.с. 5, 6). 10 грудня 2019 року позивачем було направлено відповідачу повідомлення з вимогою здійснити оплату простроченої заборгованості по кредиту (а.с. 13). Відповідач обізнаний про наявність заборгованості, відомостей про її погашення та жодних заперечень щодо позову суду не надав. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України,\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі частини першої\~статті 1048 ЦК України,\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач надав належні та допустимі докази наявності між сторонами договірних відносин з кредитування. Зокрема, надано письмові документи у виді договору № В20/007/18/182/21СЗ про надання кредиту та додаткового договору про надання траншу № 1 з визначеним графіком платежів, заяви відповідача про перерахування кредитних коштів від 19 червня 2018 року, платіжний документ, що підтверджує перерахування коштів. Вказані документи містять підпис відповідача. Отже, сторони обумовили у письмовому вигляді порядок та умови отримання кредитних коштів, погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, розмір відсотків, що підлягає сплаті за користування кредитом. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦПК України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. За змістом статті 530\~ЦПК України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі положень статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивачем доведено, що відповідач порушив умови укладеного договору, допустив несплату чергових платежів, внаслідок чого виникла заборгованість. Позивачем обраховано суму заборгованості по сплаті за кредитним договором, яка, станом на 4 вересня 2020 року, складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6935,70 грн, за відсотками - в розмірі 9218,98 грн. Розрахунок заборгованості за тілом кредиту здійснено у відповідності до умов кредитного договору станом на дату закінчення строку кредитування, з урахуванням внесених відповідачем на погашення заборгованості коштів. Відповідачем факт наявності заборгованості та правильність її розрахунків не спростовано. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обґрунтованість вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6935,70 грн. Щодо заявлених позивачем позовних вимог про стягнення заборгованості по нарахованих процентах у розмірі 9218,98 грн, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. З розрахунку заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що нарахування процентів здійснено за період з 18 липня 2018 року до 4 вересня 2020 року з врахуванням внесених відповідачем коштів. Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом і комісію припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. З пункту 5.1. договору № В20/007/18/182/21СЗ вбачається, що термін кредитування становить 24 місяці і закінчується 19 червня 2020 року. Станом на 19 червня 2020 року, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, сума нарахованих та не сплачених процентів становить 8077,72 грн, а тому саме вказана сума підлягає до стягнення з відповідача. Нарахування процентів за період з 19 червня 2020 року до 4 вересня 2020 року є необґрунтованим. Вирішуючи питання про доведеність позовних вимог про стягнення з відповідача нарахованих інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості по тілу кредиту за період з 23 грудня 2018 року до 31 липня 2020 року у розмірі 382,21 грн, суму 3 % річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу за період з 23 грудня 2018 року до 4 вересня 2020 року у розмірі 354,00 грн, 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам за період з 23 грудня 2018 року до 4 вересня 2020 року у розмірі 470,55 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Згідно пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року у справі N 127/15672/16-ц викладено висновок, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Відповідно до умов кредитного договору, погашення кредиту здійснюється до 19 числа кожного місяця згідно з графіком платежів. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що відповідачем, починаючи з грудня 2018 року, оплата встановленого обов`язкового платежу за договором у загальному щомісячному розмірі припинилася, в зв`язку з чим підлягають до відшкодування матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів у розмірі 382,21 грн та компенсація (плата) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові у розмірі в розмірі 824,55 (354,00+470,55) грн. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона\~сама визначає\~стратегію свого\~захисту,\~зміст своїх\~вимог і\~заперечень,\~а також\~предмет та\~підстави позову,\~тягар доказування\~лежить на\~сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Згідно правил\~статті 263\~ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми заборгованості по основному боргу, суми 3 % річних від простроченої заборгованості за кредитом, 3 % річних нарахованих на суму несплачених процентів, суми інфляційних втрат, ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, тому є доведеними. Вимоги про стягнення заборгованості по відсотках підлягають задоволенню частково, в межах дії строку кредитування за період з 23 грудня 2018 року до 19 червня 2020 року в розмірі 8077,72 грн. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2102,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1963,82 (16220,18х2102/17361,44) грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial