Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

08 листопада 2022 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Толстікова Олеся Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] . Після смерті дружини позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Толстікової О.М. із заявою про прийняття спадщини. 18.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М. заведено спадкову справу №42/2021, про що видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67853934 від 18.12.2021 року. Позивач зазначає, що інших спадкоємців, які виявили бажання прийняти спадщину після смерті [PERSON] , немає. 13.10.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М. видано свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно №1625, №1626. №1627, №1628, №1629, №1630. До спадкового майна, яке належало спадкодавцю до дня її смерті також відноситься квартира під [ADDRESS] , на яке приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М. не було видано свідоцтво про право на спадщину. 03.11.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М. винесено постанову №103 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під [ADDRESS] , оскільки позивач не надав оригіналів документів, які підтверджують право власності спадкодавця на квартиру, а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на зазначену квартиру не зареєстровано. В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що оригінал правовстановлюючого документу у нього відсутній (втрачений), але має в своєму розпорядженні копію Договору №566 купівлі-продажу квартири від 15.12.1994 року на вказану квартиру. 23.12.1994 року Київським міським бюро технічної інвентаризації у відповідності до норм чинного законодавства України було здійснено реєстрацію Договору №566 купівлі-продажу від 15.12.1994 року за реєстровим №38970. Також позивач посилається на те, що 28.08.2021 року за вих. №КВ-2021 №3467 Комунальним підприємством Київської міської ради «Київським міським бюро технічної інвентаризації» видано інформаційну довідку, за змістом якої, згідно з даними реєстрових книг Бюро, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Біржею Малих Підприємств від 15.12.1994 року №566 та зареєстрованого в Бюро 23.12.1994 року за реєстровим №38970. 30.09.2021 року Комунальним підприємством Київської міської ради «Київським міським бюро технічної інвентаризації», в порядку виконання Договору-замовлення №40841 (КВ-2021) про надання послуг від 29.09.2021 року, виготовлено технічний паспорт на житло, видано Довідку про показники об`єкта нерухомого майна від 01.10.2021 року та Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Позивач, в підтвердження зареєстрованого права власності за дружиною на квартиру, покликається на укладений нею Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території і рахунки та банківські квитанції про оплату послуг: КП «Київтеплоенерго» з постачання гарячої води та централізованого опалення. ТОВ «Київські енергетичні послуги» з постачання електроенергії; ПрАТ «АК «Київводоканал» з оплати надання комунальних послуг. Також позивач зазначає, що в зв`язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру ним подано про це оголошення в редакцію газети «Голос України». Позивачем надано суду докази про неможливість отримання дублікату правовстановлюючого документу на квартиру, в зв`язку з чим за твердженням позивача іншого способу захисту права власності на квартиру окрім судового немає. Ухвалою судді від 14.11.2022 року у справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 06.12.2022 року, учасникам справи надано строк для подання заяв по суті справи і письмових пояснень, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Толстікової Олесі Миколаївни належним чином завірену копію спадкової справи №42/2021 від 18.12.2021 відносно майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 64 ). В порядку виконання ухвали суду від 14.11.2022 року до Святошинського районного суду м. Києва 28.11.2022 року надійшло пояснення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Толстікової О.М. та копія спадкової справи №42/2021 від 18.12.2021. Відповідач до суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив рішення прийняти згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутності представника Київської міської ради (а.с. 70-176). Ухвалою від 14.12.2022 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті на 19.01.2023 року (а.с. 192 ). 07.12.2022 року від відповідача надійшов відзив, який просить справу слухати у відсутність його представника та винести рішення відповідно до чинного законодавства (а.с.181-183). У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що 23.10.1973 року між позивачем та спадкодавцем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.12). [INFO] померла дружина позивача [PERSON] , на підтвердження чого надано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] , видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.13). Після смерті дружини позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Толстікової О.М. із заявою про прийняття спадщини. 18.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М. заведено спадкову справу №42/2021, про що позивачем надано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67853934 від 18.12.2021, а 13.10.2022 видано свідоцтва про право на спадщину за законом №1630, №1625, №1627, №1628, №1629, №1626 на нерухоме майно, що належало спадкодавцю (а.с.70-176). До спадкового майна, яке належало спадкодавцю до дня її смерті також відноситься квартира під [ADDRESS] . 03.11.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М. винесено постанову №103 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, адже [PERSON] не було надано оригіналів документів, які підтверджують право власності померлої [PERSON] на квартиру, а з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої нотаріусом шляхом безпосереднього доступу до нього, право власності на вищевказану квартиру за померлою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано (а.с.21). Позивачем надано суду копію Договору №566 купівлі-продажу від 15.12.1994 року на вказану квартиру, який укладено за участі Товарної біржі "Біржа малих підприємств" між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (Продавець) та [PERSON] (Покупець). Частиною 1 Договору №566 купівлі-продажу від 15.12.1994 року встановлено, що Продавець продав, а Покупець придбав квартиру [ADDRESS] . Згідно частини 3 Договору продаж квартири здійснюється за 1 292 548 000 крб./один мільярд двісті дев`яносто два мільйона п`ятсот сорок вісім тисяч крб/, які Покупець перераховує Продавцю повністю до підписання цього Договору. Частиною 8 Договору встановлено, що на виконання статті 227 Цивільного кодексу України, цей Договір підлягає реєстрації в Київському міському бюро технічної інвентаризації. Цей Договір складено в чотирьох екземплярах, мають однакову юридичну силу, один з яких зберігається на Біржі малих підприємств, другий в Київському бюро технічної інвентаризацій, а інші видаються сторонам (ч.9 Договору) (а.с.22). 23.12.1994 року Київським міським бюро технічної інвентаризації було здійснено реєстрацію Договору №566 купівлі-продажу від 15.12.1994 року за реєстровим №38970 (а.с.22 зв.). В судовому засіданні позивач підтвердив, що оригінал Договору №566 купівлі-продажу від 15.12.1994 року втрачений, наявна лише копія такого договору. З матеріалів позовної заяви випливає, що 02.12.1994 року Квартирне управління Київської міської державної адміністрації листом (вих. №49/810) повідомило [PERSON] про те, що їй згідно з Наказом регіонального відділення Фонду державного майна по м. Києву від 01.12.1994 року №1057-Пк продається квартира [ADDRESS] загальною площею 51, 15 кв.м. за 1 292 548 000 крб. (а.с.23).Покупцем здійснено оплату вартості квартири по Договору, на підтвердження чого позивачем надано квитанції банківської установи (а.с.24). Комунальним підприємством Київської міської ради «Київським міським бюро технічної інвентаризації» 28.08.2021 за вих. №КВ-2021 №34675 видано інформаційну довідку, в якій зазначено, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Біржею Малих Підприємств від 15.12.1994 року №566 та зареєстрованого в Бюро 23.12.1994 року за реєстровим №38970. 30.09.2021 року Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на житло та видано Довідку про показники об`єкта нерухомого майна від 01.10.2021, Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (реєстраційний номер документу: Т101:4904-4631-7243-7010). Відповідно до технічного паспорту загальна площа квартири становить 53,1 кв.м., житлова плаща 30, 5 кв.м., допоміжна (підсобна) площа 18,2 кв.м., літніх неопалювальних приміщень площею 4,4 кв.м. (а.с.25-31). Також на підтвердження володіння [PERSON] квартирою [ADDRESS] позивачем надано Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території і рахунки та банківські квитанції про оплату послуг: КП «Київтеплоенерго» з постачання гарячої води та централізованого опалення; ТОВ «Київські енергетичні послуги» з постачання електроенергії; ПрАТ «АК «Київводоканал» з оплати надання комунальних послуг (а.с.32-40). Позивачем надано суду витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно товарної біржін "Біржа малих пдприємств", в якій зазначено, що 01.07.2013 року до реєстру внесено відомості про припинення юридичної особи. Судом встановлено, що з метою отримання дублікату та належним чином засвідченої копії Договору купівлі-продажу №566 від 15.12.1994 року, представником позивача адвокатом АБ «Малеванчук та партнери» направлено адвокатські запити на адресу: Державного архіву м. Києва, Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву та Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації». Регіональне відділення Фонду державного майна України по місту Києву листом від 07.10.2021 надано відповідь про те, що в їхньому розпорядженні відсутній оригінал Договору купівлі-продажу №566 від 15.12.1994 року, тому відсутня можливість надати його дублікат і засвідчену копію (а.с.42-43). Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» листом від 11.10.2021року надано відповідь про те, що установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній, відтак КП КМР «КМ БТІ» не може надати засвідчену копію Договору в силу того, що такий документ ним не створювався (а.с.44). Судом встановлено, що відповідно до наданої позивачем Інформації від 04.11.2022 року (номер інформаційної довідки 314290386) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відсутні відомості про право власності на квартиру [ADDRESS] за спадкоємцем та будь-якими іншими особами (а.с.46). Також судом встановлено, що в зв`язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу було подано відповідне оголошення в редакцію газети «Голос України», на підтвердження чого позивачем надано витяг з газети «Голос України» від 02.10.2021 року (а.с.41). З копій матеріалів спадкової справи №42/2021 наданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толстіковою О.М. випливає, що інших спадкоємців, які виявили бажання прийняти спадщину після смерті [PERSON] немає (а.с. 70-176 ). Проаналізувавши подані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що позивач лише в судовому порядку може визнати за собою право власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до приписів статтей 316, 328 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови "Про судову практику справах про спадкування" від 30 травня 2008 року роз`яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 392 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованою законом від 17.07.97 №475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, з урахуванням обставин справи та наданих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved