Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить суд поділити спільно нажите майно подружжя.\~ \~ \~ \~ В обґрунтування позивних вимог позивач [PERSON] зазначила, що між нею і [PERSON] . Шлюб між ними був розірваний рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 03.12.2020 року у справі №677/898/20. У період шлюбу вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, народили та ростили дітей, мали взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного. Під час шлюбу ними був придбаний житловий будинок загальною площею 59 кв.м., у тому числі житловою площею 34,5 кв.м., кам`яний погріб, глиновалькований хлів, цегляний хлів (будинковолодіння), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Також, придбані земельні ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6822710100:02:004:1201, площею 0,009 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер6 6822710100:02:004:1202, які розташовані за цією ж адресою. Будинковолодіння і земельні ділянки були придбані на підставі договорів купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами і земельних ділянок від 25.01.2018 року. Покупцем житлового будинку і земельних ділянок за письмовою згодою позивача [PERSON] був відповідач [PERSON] . Також, 25.01.2018 року на відповідача [PERSON] за згодою позивача було зареєстроване право власності на житловий будинок і земельні ділянки із кадастровими номерами 6822710100:02:004:1201, 6822710100602:004:1202, які розташовані за адресою [ADDRESS] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг №111776979 від 25.01.2018), на відповідача [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок в [ADDRESS] (номер запису про право власності: 24535677). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг №111774624 від 25.01.2018), на відповідача [PERSON] зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка, кадастровий номер 6822710100:02:004:1201 (номер запису про право власності: 24535400)). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг №1117788633 від 25.01.2018), на відповідача [PERSON] зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,009 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер6 6822710100:02:004:1202, яка розташована в [ADDRESS] (номер запису про право власності: 24535897). Набуті ними житловий будинок із господарськими будівлями, земельні ділянки придбані за спільні із відповідачем кошти, в тому числі за кошти отримані від продажу належної позивачу квартири в смт. Антоніни Хмельницького району. Зазначила, що відповідач [PERSON] не створює перешкод для неї у володінні й користування належними їм на праві спільної сумісної власності житловим будинком із господарськими будівлями і земельними ділянками. Так, її та дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] місце проживання зареєстроване у зазначеному будинку і її право власності на майно не порушується. Відповідач, місце проживання якого зареєстроване у названому будинку, за власною ініціативою з часу розірвання шлюбу проживає за іншою адресою: [ADDRESS] . Разом із тим, у зв`язку із розірванням шлюбу і фактичним припиненням їхнього подружнього життя, виникла необхідність у поділі будинку із господарськими будівлями і земельних ділянок, співвласниками яких вони з відповідачем є. У зв`язку із наведеним, просила провести поділ спільного майна подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку (глиновалькований житловий будинок А1, загальна площа 59,0 кв.м., житлова площа 34,5 кв.м., цегляна веранда а1, кам`яний погріб а, глиновалькований хлів Б, цегляний хлів В); земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 6822710100:02:004:1201; земельної ділянки площею 0,009 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 6822710100:02:004:1202, що розташовані в [ADDRESS] , право власності на які зареєстроване на відповідача [PERSON] . Аргументи учасників справи 19.01.2023 року відповідач подав до суду відзив, у якому позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на Ѕ частину житлового будинку та земельних ділянок площею 0,1 га та площею 0,009 га в [ADDRESS] , які придбані ними під час шлюбу, визнав, Разом з тим вказав, що в частині стягнення з нього будь-яких судових витрат заперечує, вважає такі вимоги безпідставними та необгрунтованими, оскільки він визнавав та визнає, що позивачка має право власності на Ѕ частку спільно нажитого майна, погоджувався і погоджується документально оформити за позивачкою належну їй частку в спільному майні та підписати усі необхідні документи, а тому будь якої правової та фактичної необхідності для звернення позивачки до суду із даним позовом не було і на даний час не існує. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги в частині проведення поділу спільно-нажитого майна подружжя підримала у повному обсязі, просила понесені нею витрати в ході розгляду справи з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] у судове\~засідання також\~не з`явився,\~подав до\~суду заяву,\~у якій\~розгляд справи\~просив здійснити\~без його\~участі,позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на Ѕ частку житлового будинку та земельних ділянок визнав та вказав, що будь-яких заперечень не має. Щодо можливого стягнення з нього судових витрат по справі заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Позиція суду Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи Сторони знаходились у зареєстрованому 08.09.2014 року шлюбі, який був розірваний рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 03.12.2020 року у справі №677/898/20 (а.с. 6-7). Під час шлюбу сторонами, на підставі договорів купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами і земельних ділянок від 25.01.2018 року, був придбаний житловий будинок загальною площею 59 кв.м., у тому числі житловою площею 34,5 кв.м., кам`яний погріб, глиновалькований хлів, цегляний хлів (будинковолодіння), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Також, придбані земельні ділянки площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6822710100:02:004:1201, площею 0,009 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6822710100:02:004:1202, які розташовані за цією ж адресою (а.с.12-17). Вказані договори купівлі-продажу\~житлового будинку\~з господарськими\~будівлями і\~спорудами і\~земельних ділянок\~від 25.01.2018\~року укладалися зі згоди дружини покупця\~ [PERSON] [PERSON] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг №111776979 від 25.01.2018 року), на відповідача [PERSON] зареєстроване право власності на житловий будинок в [ADDRESS] (номер запису про право власності: 24535677) (а.с. 18). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг №111774624 від 25.01.2018 року), на відповідача [PERSON] зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка, кадастровий номер 6822710100:02:004:1201 (номер запису про право власності: 24535400)) (а.с. 19). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (витяг №1117788633 від 25.01.2018), на відповідача [PERSON] зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 0,009 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6822710100:02:004:1202, яка розташована в [ADDRESS] (номер запису про право власності: 24535897) (а.с. 19). Набуті сторонами житловий будинок із господарськими будівлями, земельні ділянки придбані на їхні спільні кошти, в тому числі за кошти отримані від продажу належної позивачу квартири в смт. Антоніни Хмельницького району. Сторони після розірвання шлюбу проживають окремо: відповідач, місце проживання якого зареєстроване у спірному будинку, за власною ініціативою проживає за іншою адресою. Відповідач [PERSON] не створює перешкод для позивача [PERSON] у володінні й користування належними їм на праві спільної сумісної власності житловим будинком із господарськими будівлями і земельними ділянками. Разом із тим, позивач стверджує, що у зв`язку із розірванням шлюбу і фактичним припиненням їхнього подружнього життя, виникла необхідність у поділі будинку із господарськими будівлями і земельних ділянок, співвласниками яких вони з відповідачем є. Вказані обставини сторонами не оспорюються та визнаються. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Норми Сімейного кодексу України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна Як вбачається із змісту правової позицій викладеної у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі № 61-36178св18, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 16.12.2015 року у справі № 6-2641цс15 норми Сімейного кодексу України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Надані суду докази свідчать про те, що спірний будинок та земельні ділянки є спільним сумісним майном подружжя, оскільки набуті сторонами під час шлюбу за їхні спільні кошти, тому належать кожному з них у рівних частках, тобто по 1/2 частині кожному. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищенаведене, а також визнання позову відповідачем, і що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у суду відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільно нажитого майна подружжя, в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На стягненні судових витрат позивач не наполягає, та просить їх з відповідача не стягувати. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд доходить висновку, що підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: approved