Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Немирівської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області Кнап Л.П., про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування та просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, а саме на житловий будинок загальною площею 52,5 кв.м., житловою площею 51,9 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що відповідно до довідки від 23.03.2021 року №163/02-14, виданої державним нотаріусом Кнап Л.П., вона є спадкоємецею за законом на спадкове майно, належне померлій [INFO] [PERSON] 27 липня 2022 року [PERSON] подала документи до державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, однак постановою від 29.07.2022 року №481/02-31 нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок. [PERSON] зазначила, що відповідно до довідки №232 від 27 липня 2022 року, виданої КП «Немирівське БТІ», по даним архіву станом на 01.01.2013 року на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] , за [PERSON] та іншими особами - право власності не зареєстровано, проте відповідно до Виписки з погосподарської книги №2395 від 18 липня 2022 року, що видана виконавчим комітетом про те, що за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] станом на 05 серпня 1992 року в погосподарській книзі №8 с. Гунька, відкрито на громадянку [PERSON] , а також відповідно до довідки №267 від 21 грудня 2020 року, виданий виконавчим комітетом про те, що житловому будинку, який рахується за [PERSON] , присвоєно адресу: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину та через відмову нотаріуса позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 23.08.2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 25.10.2022 витребувано з Немирівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] та закрито підготовче провадження у цивільній справі і призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просив розгляд справи провести за його відсутності, щодо задоволення позову не заперечував. Третя особа: Державний нотаріус Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області Кнап Л.П. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України , у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.12.1957 р. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] (серії [NUMBER] ) ім`я матері записано « [PERSON] » тоді, як згідно свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] ), сертифіката на право на земельну частку (пай) (серії ВН №0442902) та інших - « [PERSON] ». Згідно із словником-довідником «Власні імена людей»( Л.Г.Скрипник , Н.П.Дзятківська ; ред. В. М. Русанівський; НАН України, Ін-т мовознавств ім. О. О. Потребні. - 3-тє вид., випр. - Київ: Наук. Думка 2005) українські записи жіночого імені «[PERSON]» та жіночого імені «[PERSON]» є ідентичними (а.с.136). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.12.1991 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.056.2003 р., виданим виконкомом Язвинківської сільської ради Немирівського району Вінницької області. З довідки №74 від 02.07.2008 р., виданої виконавчим комітетом Язвинківської сільської ради, встановлено, що після смерті гр. [PERSON] , яка постійно проживала та була прописана в [ADDRESS] , і померла [INFO] , залишилася спадкове майно, яке складається з права на майновий пай, розміром 1915 грн. у загальному майні ВСК ім. Марка Вовчка с.Гунька Немирівського району Вінницької області та право на земельну частку (пай) розміром 2,12 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях Язвинківської сільської ради Немирівського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] залишився спадкоємець за законом, її дочка - [PERSON] , 1957 р.н., яка проживає в [ADDRESS] . Відповідно до довідки №1 від 04.01.2021, виданої виконавчим комітетом Немирівської міської ради, житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , рахується за [PERSON] згідно запису в по господарській книзі №2 с.Гунька, номер об`єкта по господарського обліку [NUMBER]. Згідно виписки з погосподарської книги №2395 від 18.07.2022 р., виданої виконавчим комітетом Немирівської міської ради, за адресою: [ADDRESS] . Особовий рахунок № [NUMBER] станом на 05.08.1992 р. в по господарській книзі №8 с.Гунька, відкритий на гр. [PERSON] . Всього проживало у будинку 1 особа: [PERSON] , голова двору. З довідки №267 від 21.12.2020 р. виданої виконавчим комітетом Немирівської міської ради, житловому будинку, який рахується за [PERSON] присвоєно адресу: [ADDRESS] . Відповідно до довідки КП «Немирівське БТІ» №232 від 27.07.2022 по даним архіву станом на 01.01.2013 р. на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в [ADDRESS] за [PERSON] та іншими особами - право власності не зареєстровано. Згідно довідки державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. №163/02-14 від 23.0.2021 року, гр. [PERSON] є спадкоємицею за законом на спадкове майно, належне померлій [INFO] [PERSON] . Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство,зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився до набуття чинності Цивільним кодексом України, а тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (1963 року), який втратив чинність з 01 січня 2004 року, але був чинним на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ст. 525 та 526 ЦК Української РСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно з ч.1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти, (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За положеннями ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (ст. 534, 553, 555 цього Кодексу). Стаття 561 цього ж кодексу визначає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Дана стаття не встановлює граничного строку, протягом якого спадкоємець, який прийняв спадщину повинен звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва. Згідно ч.2 ст.553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). З матеріалів спадкової справи №885/2008, заведеної до майна померлої [PERSON] , вбачається, що 26.11.2008 [PERSON] звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері - [PERSON] , в якій також повідомила, що спадкоємцем за законом також є донька [PERSON] [PERSON] . Нотаріусом встановлено факт прийняття спадщини шляхом вступу у фактичне володіння майном, а саме пред`явлення спадкоємицею сертифіката на земельну частку (пай) серії ВН №0442902, виданого на ім`я спадкодавиці. 01.09.2008 р. [PERSON] подала заяву приватному нотаріусу Феодосійського міського нотаріального округу про те, що їй відомо, що вона є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та, що вона пропустила строк на прийняття спадщини, спадщину після її смерті не приймала та для відновлення строку на прийняття спадщини в суд звертатися не буде. Державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. [PERSON] 26.11.2008 р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстрованого у реєстрі за №3130, на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім.Марко Вовчок» (села Гунька, Немирівського району Вінницької області), розміром 2,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належить померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0442902, виданого 04.06.1997 року Немирівською районною державною адміністрацією, на підставі рішення Немирівської райдержадміністрації від 21.05.1997 року за №126 та зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 06.06.1997 року за №84 та права на майновий пай, визначеного в розмірі 1 915 грн., який перебуває в загальному майні ВСК ім. Марка Вовчка (с.Гунька Немирівського району Вінницької області), що належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ВІ XIV №010499, виданого 12.08.2004 р. виконавчим комітетом Язвинківської сільської ради, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників від 29.03.2001 р. Постановою державного нотаріуса Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. від 29.07.2022 року №481/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа. Згідно з ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і відповідно до ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Отже, за життя [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , однак не був належним чином зареєстрований. Суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачкою спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. Враховуючи те, що [PERSON] , є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , спадщину прийняла шляхом фактичного володіння майном, проте позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку за обставин незалежних від її волі, а інші спадкоємці спадщину не приймали, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивачки, а обраний спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду, тому суд дійшов висновку, що позов обґрунтований. З огляду на вищенаведені правові норми та перевірені в судовому засіданні докази, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнає, факти, викладені у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved