Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини- [PERSON] [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, та вже понесені витрати в сумі 5600 грн. Позов мотивований тим, що з 29.11.2014 року по 03.11.2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Бориславського міського суду Львівської області від 27.09.2017 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 30 % частки заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Дитина з 06.10.2022 року хворіє цукровим діабетом першого типу (інсулінозалежний) та потребує регулярних медичних обстежень, стаціонарного лікування, прийому дорого вартісних ліків та сенсору «Лібра» для постійного, самостійного спостереження за вмістом глюкози в крові. У зв`язку з хворобою дитина потребує постійних додаткових витрат на лікування, дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона не в змозі самостійно забезпечити необхідні витрати на лікування дитини, оскільки їх вартість велика. На даний час вона знаходиться у відпустці до догляду за дитиною-інвалідом та має на утриманні ще дочку, віком 2 роки 6 місяців. Понесені нею витрати становлять 11200 грн., за покупку сенсорів «Лібра» для вимірювання глюкози у крові, що підтверджується товарним чеком №0041534.Таким сенсором дитина може самостійно контролювати рівень глюкози в крові, він встановлюється на руку і діє 15 днів, один сенсор коштує 2800 грн., відповідно на місяць потрібно два сенсори, діти з сенсором «Лібра» мають менше наслідкових хвороб, оскільки постійно контролюють рівень глюкози в крові. Загальна сума витрат на придбання сенсору становить 11200 грн., тому відповідач повинен їй сплатити половину вартості, тобто 5600. Відповідач є працездатним, інших дітей на утриманні не має, участі у вихованні сина від народження не бере, відмовляється добровільно допомагати у лікуванні сина. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області 06.12.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 04.01.2023 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Ловінської С.С. надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому остання просить повністю відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що позивач отримує соціальну допомогу на дитину-інваліда віком до 18 років в розмірі 2604,84 грн. Крім того, відповідно до рішення Бориславського міського суду Львівської області з нього стягуються щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 30% його заробітку (доходу), що є більшим, ніж встановлено законом на одну дитину. Згідно відповіді КНП «Центральна міська лікарня м. Борислава» [PERSON] [INFO] , знаходиться на обліку у лікаря-ендокринолога з 31.10.2022 року , згідно витягу з медичної карти стаціонарного хворого №5667/3031 з діагнозом: цукровий діабет, тип І (інсулінозалежний). Згідно чинної державної програми «Доступні ліки» дитина отримує пільгові рецепти на забезпечення безкоштовним інсуліном. Письмової рекомендації щодо призначення сенсорів «Лібра» у виписці немає. Відповідач у червні 2021 року переніс операцію внаслідок ушкодження передньої хрестоподібної зв`язки колінного суглобу. Ця хвороба його надалі турбує , утруднює його ходьбу, в зв`язку з чим він потребує подальшого лікування та реабілітації. Крім того, відповідач проживає разом з матір`ю, яка є інвалідом 2 групи як онкохвора та потребує додаткових витрат на лікування . Враховуючи вище наведене, вважають, що підстав для задоволення позову немає. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.06.2015 року (а.с.7). Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 03.11.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] 2015 р.н., аліменти в розмірі 30% від частини заробітку (доходу ) відповідача, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11). Зазначений розмір аліментів на підставі рішення Бориславського міського суду Львівської області від 27.09.2017 року (справа №438/748/17), змінено на аліменти в розмірі 30 % частки заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Дитина сторін [PERSON] [INFO] хворіє цукровим діабетом І типу, наявне захворювання надає право на одержання державної соціальної допомоги для дітей-інвалідів віком до 18 років, висновок дійсний до 10 червня 2023 року (а.с.14). Позивачем представлений суду товарний чек №0041534 від 07.11.2022 року, з якого вбачається, що вона придбала сенсор «Фрістайл Лібре» у кількості 4 упаковки, вартість якого становить 11200 грн. (а.с.16). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. У п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз наведених норм закону вказує на те, що базові постійні потреби дитини покриваються за рахунок аліментів. Проте, в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку або хронічну хворобу, тощо. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19). На підставі наданих позивачем доказів судом достовірно встановлено, що позивач, з метою постійного контролю рівня цукру в крові дитини, яка хворіє цукровим діабетом 1 типу, придбала сенсор «Фрістайл Лібре», вартість якого становить 11200 грн., у зв`язку з чим понесла додаткові витрати. На переконання суду саме наявність хвороби спільного сина сторін по справі обумовило понесення позивачем зазначених нею витрат. Суд не приймає до уваги позицію представника відповідача та відповідача, яку вони висловили у відзиву на позов, про те, що позивачем заявлено необґрунтовані позовні вимоги, оскільки закупівля сенсорів не є обов`язковою та не зазначена в рекомендаціях лікаря. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи викладені позивачем доводи та надані медичні документи, суд приходить до висновку, що постійне вимірювання рівню цукру в крові дитини є необхідним, та з урахуванням того, що дитина ходить до школи, вказані сенсори значно спрощують процедуру виміру цукру та дозволяють уникнути постійних травмувань рук дитини при здійсненні забору крові, що не зможе дитина зробити самостійно в період перебування у школі. З приводу доводів відповідача щодо наявності на утриманні матері-інваліда, слід зазначити те, що мати відповідача, як інвалід 2 групи, отримує від держави щомісячну грошову допомогу в зв`язку з наявністю інвалідності, крім того, 2 група інвалідності не має повних протипоказань до праці, що не позбавляє її можливості працювати. Додаткові витрати на діагностичні процедури виміру рівню цукру в крові дитини [PERSON] є документально підтвердженими та перед судом доведеними. На переконання суду, відповідач, як батько спільної з позивачем дитини, зобов`язаний брати рівну з позивачем матеріальну участь у додаткових витратах на сина, що обумовлені його хворобою. Крім того, суд приймає до уваги те, що позивач має від другого шлюбу малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , по догляду за якою перебуває у відпустцідо досягнення дитиною 3-х років та не може на даний час працювати (а.с.8). Підсумовуючи викладене суд констатує, що позивачем понесено додаткові витрати, пов`язані з хворобою спільної з відповідачем дитини в розмірі 11 200 гривень, тому визначає, що додаткові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 5600 гривень, тобто половину тих коштів, які витрачені позивачем. З огляду на викладене, позов в цій частині підлягає задоволенню. Одночасно суд відмовляє позивачу в частині вимог щодо стягнення з відповідача на її користь щомісячно додаткових витрат на дитину в сумі 3000 грн., оскільки стягнення вказаної суми не обґрунтовано належними доказами. Відмова суду в задоволенні позову в цій частині не позбавляє позивача права звернення до суду після фактичного понесення додаткових витрат на дитину. Розподіл судових витрат зі сплати судового збору суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов суд задовольняє частково, з відповідача на користь держави необхідно стягнути 536,80 грн. судового збору. На підстав викладеного,

Outcome: partial