Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позов мотивований тим, що 21.05.2022 року на перехресті вул. Я. Шепеля Аграрна в місті Вінниця відповідач, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем Skoda, реєстраційний номер [NUMBER] , виїжджаючи на нерегульоване перехрестя, не надав переваги в русі автомобілю\~марки Peugeot\~207,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~за кермом\~якого була\~ [PERSON] ,\~який рухався\~головною дорогою,\~що призвело\~до зіткнення\~транспортних засобів.\~Внаслідок цього\~транспортні засоби\~отримали механічні пошкодження. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2022 року у справі № 127/10695/22 [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбаченого ст.124 та ч. 1 ст.130 КУпАП, відповідно до положень ч.2 ст.36 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17\~000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача про добровільне відшкодування понесених ним матеріальних збитків, однак збитки не відшкодовані. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 182 786,29 грн., а також судових витрат. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.10.2022 року відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження в справі, відзиву на позов не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21.05.2022\~року на\~перехресті вул.\~Я.\~Шепеля \~Аграрна в\~місті Вінниця\~відповідач,\~перебуваючи у\~стані алкогольного\~сп`яніння,\~керуючи автомобілем\~Skoda,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~виїжджаючи на\~нерегульоване перехрестя,\~не надав\~переваги в\~русі автомобілю\~марки Peugeot 207, реєстраційний номер [NUMBER] , за кермом якого була [PERSON] , який рухався головною дорогою, що призвело до зіткнення транспортних засобів. Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2022 року у справі № 127/10695/22 [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбаченого ст.124 та ч. 1 ст.130 КУпАП, відповідно до положень ч.2 ст.36 КУпАП застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17\~000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Відповідно до\~ст. 82\~ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді\~іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до відповіді МТСБУ на адвокатський запит вбачається, що станом на 21.05.2022 року чинний договір обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо забезпечення автомобіля Skoda, з державним номерним знаком [NUMBER] , не виявлено. Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з пунктом 6 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку . Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Положеннями статті 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту, в тому числі є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Положеннями частини 1\~ст. 22 ЦК України\~передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята\~статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою належить розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої\~статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди). Пунктом 8 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі- Постанова від 01.03.2013 року) судам роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до пункту 2.2 ПДР власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Судом встановлено, що транспортний засіб Peugeot 207, реєстраційний номер [NUMBER] , на відповідній правовій підставі належить [PERSON] , тому [PERSON] зобов`язаний нести відповідальність за заподіяну власнику транспортного засобу матеріальну шкоду. Відповідно до частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 24.05.2022 року [PERSON] особа, яка керувала транспортним засобом позивача марки Peugeot 207, реєстраційний номер [NUMBER] , на момент настання ДТП, в інтересах позивача звернулася до ПП ЕНДЦ «Експертиза» щодо проведення експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу. Експертом ПП ЕНДЦ «Експертиза» [PERSON] на адресу Відповідача було відправлено повідомлення з проханням з`явитися для участі в огляді автомобіля марки Peugeot 207, реєстраційний номер [NUMBER] , який мав відбутися 31.05.2022 року о 09:00 год. за адресою : [ADDRESS] . На вищевказаний огляд сам відповідач не з`явився, але за його дорученням на огляд прибула його дружина [PERSON] . Відповідно до висновку експерта №58Е-05/2022 вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Марки Peugeot 207, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] становить 182 786,29 грн. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені представником позивача в позовній заяві, та оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно з якою суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 182 786,29 грн. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Судові витрати у справі складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1827,86 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000, 00 грн. Визначаючись з розміром витрат на професійну правничу допомогу оцінених в 8\~000, 00 грн., суд враховує, що такі складаються: юридичний аналіз документів 30 хв.; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини. Формування правової позиції. Консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи 3 год.; участь Адвоката в судових засіданнях по даній справі в суді першої інстанції - 1 год. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.\~ За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього\~Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved