Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі позивачка) звернулася із позовною заявою і просить: розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] (далі відповідач), зареєстрований 01.12.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1464; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 01.12.2012 зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин непримиреності в особистих відносинах, різних поглядів на ведення домашнього господарства, побуту, взаємо непорозумінь з особистих питань. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Вважає подальше збереження шлюбу неможливим. Зазначає, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, зобов`язані утримувати її до досягнення повноліття. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, але вона одна такий рівень забезпечити не може. Згідно поданої заяви позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання повторно не прибув, відзив на позовну заяву не подав. Інші процесуальні\~дії у\~справі. Ухвалою суду від 16.11.2022 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 13.12.2022. 13.12.2022 та 22.12.2022 через неявку відповідача розгляд справи відкладено на 22.12.2022 та 17.01.2023 відповідно. Суд, дослідивши матеріали справи вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Фактичні обставини, встановлені судом. Сторони [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 01.12.2012 перебуваються у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1464. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Шлюбні відносини між сторонами припинились, спільне господарство не ведеться. Шлюб існує формально. Фактично сім`я припинила своє існування. Неповнолітня донька сторін проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні, що не спростовується відповідачем. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, разом не проживають, їх сім`я фактично розпалася. За наведених підстав слід дійти висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України). При визначенні\~розміру аліментів\~суд,\~на підставі\~частини 1\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому,\~відповідно до\~частини 2\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом\~(частина\~1 статті 183 Сімейного кодексу України). Згідно частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Судом встановлено, що донька сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, а [PERSON] є її батьком та на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, відтак наявні підстави стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є необхідним для забезпечення розвитку дитини та відповідає матеріальному становищу відповідача. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати. Позивачі -\~у справах\~про стягнення\~аліментів відповідно\~до пункту\~3\~частини 1\~статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнені від сплати судового збору. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. за вимогу про розірвання шлюбу. Зважаючи на викладене, на підставі частини 1 статті 141 Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. та 992,40 грн. на користь держави.

Outcome: approved