Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

14.09.2021 року [PERSON] звернулася до суду в інтересах [PERSON] , [INFO] з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача: аліменти на утримання, повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у твердій грошовій одиниці у розмірі 3 000,00 грн. до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання; додаткові витрати за навчання, в розмірі 675,00 грн. (щомісячно) починаючи з вересня 2021 р. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.09.2018 р. по справі № 754/4738/18 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований у Оболонському відділі реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис № 104 від 01.02.2003. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Деснянським районним судом м. Києва по справі № 754/14405/18 від 22.10.2018 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утриманнгя дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 16.10.2018 і до досягнення дітьми повноліття. На сьогоднішній день, відповідач припинив виплачувати аліменти на одного з дітей, а саме на сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з досягненям останнім повноліття, в той же час, [PERSON] , [INFO] , наказом № 431 від 18.08.2021 по Національному транспортному університету зарахований студентом на денну форму навчання для здобуття ступеня освіти «бакалавр». Термін навчання 4 роки, з 2021/2022 навчальний рік по 2024/2025 навчальний рік. Загальна вартість навчання 60 000,00 грн. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання спільної дитини сторін не надає, не сплачує аліменти. Половину додаткових витрат відповідач сплачувати не бажає. Зазначене в сукупності і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі, з викликом сторін. 11.02.2022 року у справі постанновлено заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва про задоволення позовних вимог частково. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.09.2022 року скасовано заочне рішення та справа призначена до розгляду по суті. 14.11.2022 року на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву. Із поданого відзиву вбачається, що відповідач заперечує проти стягнення з нього аліментів та додаткових витрат на дитину з підстав того, що він отримує невелику заробітну плату, а також сплачує аліменти на дитину, яка не досягла повноліття В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.09.2018 р. по справі № 754/4738/18 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований у Оболонському відділі реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис № 104 від 01.02.2003. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Деснянським районним судом м. Києва по справі № 754/14405/18 від 22.10.2018 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утриманнгя дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 16.10.2018 і до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] , [INFO] , наказом №431 від 18.08.2021 по Національному транспортному університету зарахований студентом на денну форму навчання для здобуття ступеня освіти «бакалавр». Термін навчання 4 роки, з 2021/2022 навчальний рік по 2024/2025 навчальний рік. Загальна вартість навчання 60 000,00 грн. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина, який досяг повноліття матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину у твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови: син (дочка) досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; син (дочка) продовжує навчання у вищому навчальному закладі; у зв`язку з навчанням син (дочка) потребують матеріальної допомоги; батько має можливість надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з частиною третьою статті 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач двічі у судове засідання не з`явився, а тому перевірити обставини перелічені в ст.. 182 СК України суду не вдалося. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання суд бере до уваги, що обов`язок утримувати повнолітню дитину на період навчання мають нести однаково як батько так і матір дитини. Враховуючи, лише ту обставину, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги ту обставину, що відповідач сплачує аліменти, дохід відповідача - середньомісячна заробітна плата виходячи із довідки про доходи від 01.11.2021 становила 6 000,00 грн., що є мінімальною заробітною платою. Наразі відповідач і надалі отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 6 500,00 грн., доказів іншого розміру доходу судом під час розгляду справи не встановлено, а тому, суд приходить до висновку, що розмір аліментів у розмірі 1 500,00 грн. буде відповідати засадам виваженості, розумності та справедливості, про що і зазначає відповідач у свому відзиві на позовну заяву. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин і в цій статті вказано приблизний їх перелік. Однак, визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. З аналізу вище вказаного вбачається, що положення ст. 185 СК України застосовується виключно щодо витрат понесених позивачем на розвиток здібностей неповнолітньої дитини. Сімейним кодексом України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які навчаються встановлено главою 16 СК України, зокрема ст. 199 цього кодексу. Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками та сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми статей ст.ст. 187, 189-192 і 194-197 цього кодексу, які не передбачають зобов`язання батьків нести участь у додаткових витратах на повнолітніх дочку чи сина. За таких обставин з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1 500,00 грн. (щомісячно) починаючи з 14 вересня 2021 року, в іншій частині позову відмовити. Оскільки при зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору, та у зв`язку з задоволенням позову, в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial