Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

08 листопада 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд: \~ \~ \~ \~- припинити стягнення аліментів з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ), визначених Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2021 року у справі № 204/4929/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, з 16 грудня 2021 року; - стягнути з відповідача судові витрати. \~ \~ \~ \~ Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 вересня 2002р. Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 762. Шлюб було розірвано згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02.10.2017 року у справі № 204/5068/17. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично було припинено за спільною згодою з травня 2017 року. З того ж часу сторони не проживають однією сім`єю, спільні діти після розлучення залишилися проживати з матір`ю. Позивач, як батько, після розірвання шлюбу з відповідачем приймав участь у вихованні дітей, в їх навчанні, оздоровленні, лікуванні, регулярно бачився з дітьми та спілкувався з ними. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2020 року було присуджено до стягнення з позивача на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки, щомісячно у твердій грошовій сумі, у розмірі 3420 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03 серпня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання неповнолітнього сина, щомісячно у твердій грошовій сумі, у розмірі 3474 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 03 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, що на той момент позивач не мав стабільного заробітку, та не мав можливості сплачувати аліменти саме у такому розмірі, постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2021 року рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпро від 01 грудня 2020 року було змінено, зменшено суму стягнутих аліментів: на утримання дітей до 2000 грн., на кожну дитину. Був період, коли син - [PERSON] проживав разом з позивачем, це було його рішенням. Через деякий час син знову повернувся проживати до матері. З квітня\~2021\~року питання\~відносно місця\~проживання дітей\~змінилось,\~відповідач не\~заперечувала,\~щоб неповнолітня\~донька проживала\~з позивачем,\~оскільки донька\~є вже\~достатньо дорослою,\~і може\~проживати з\~батьком. Так,\~з квітня\~2021\~року донька\~-\~ [PERSON] проживає\~з позивачем,\~позивач повністю\~займається вихованням\~доньки. Дитина з цього періоду знаходиться на повному матеріальному утриманні позивача. Маючи обов`язок щодо сплати аліментів, позивач продовжував аліменти, однак, направлені кошти відповідач один раз повернула. Рішенням Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~12\~травня 2022\~року первісну\~позовну заяву\~було задоволено,\~та визначено\~місце проживання\~неповнолітньої дитини\~сторін,\~разом з\~позивачем,\~за його\~місцем проживання. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У задоволенні зустрічної позовної заяви було відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2022 року залишено без змін. Однак, враховуючи, що з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , позивач змушений звернутися до суду з позовом. В судове засідання позивач, представник позивача не з`явилися, через канцелярію суду представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву, відповідно до якої зазначила, що з позовними вимогами згодна, справу просила розглянути за її відсутності, та винести рішення. При цьому зазначивщи, що після розірвання шлюбу, з травня 2017 року, діти залишилися проживати з нею за їхнім власним бажанням, жодних домовленостей до розлучення у сторін не існувало. Після розірвання шлюбу батько не брав участі у вихованні дітей, їх оздоровленні та лікуванні, регулярно не бачився та не спілкувався з ними. Крім того, він ухилявся від сплати аліментів. Домовившись з позивачем про добровільну сплату аліментів, відповідач спочатку відкликала позов про стягнення аліментів з позивача. Проте, враховуючи, що аліменти так і не сплачувалися, позивач подала позовну заяву про стягнення аліментів і судом було винесено позитивне рішення. Син проживав з батьком протягом 8 місяців, коли йому було 15 років, після чого він повернувся і проживав разом з відповідачем, на теперішній час син також проживає з відповідачем. З квітня 2021 року ставлення відповідача щодо місця проживання дітей не змінилося. [PERSON] поважає вибір дітей. У серпні донька сторін гостювала у тата, після чого мала у вересні повернутися додому. Але 31 серпня 2021 року донька сказала, що проживатиме разом із батьком. Зважаючи на це, 19 листопада 2021 року відповідач повернула аліменти, що були сплачені позивачем за жовтень та листопад 2021 року на суму 5000 грн. З приводу того, що дитина безперешкодно спілкується з відповідачем - це є неправдивою інформацією. Донька не спілкувалася з відповідачем 4 місяці, на дзвінки не відповідала, листування велося однобічно з боку [PERSON] , про те, що у неї все гаразд відповідач дізнавалася від сина, який спілкувався з матір`ю позивача. Лише через 4 місяці донька почала періодично спілкуватися з відповідачем. На сьогодні зустрічі з донькою відбуваються один раз на два тижні, з чого відповідач робить висновок, що нормальному спілкуванню перешкоджає батько. Скоріш за все батько налаштовує дитину проти відповідача, хоча жодного разу відповідач у спілкуванні з дітьми не піддавала сумніву авторитет батька, так як розуміє, що діти повинні виховуватися в атмосфері взаємоповаги. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14 вересня 2002 року, актовий запис 762 (арк.с.13). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (арк.с.14). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (арк.с.15). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (арк.с.16-18). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2020 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у твердій сумі у розмірі 3420 грн., щомісячно, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3475 грн., щомісячно, на користь матері [PERSON] (арк. с.19-22). Відповідно до постанови Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2021 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2020 року змінено, зменшивши суму стягнутих аліментів: на утримання малолітньої доньки з 3420 грн. до 2000 грн., на утримання неповнолітнього сина з 3475 грн. до 2000 грн. (арк.с.23-26). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2022 року позовну заяву\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини за місцем проживання батька та стягнення аліментів\~ задоволено. Визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком -\~ [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька. Стягнуто з\~ [PERSON] , [INFO] (зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] ), на користь [PERSON] , [INFO] (зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП - [NUMBER] ), аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць (арк.с.27-38). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2022 року залишено без змін (арк.с.39-48). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 16.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] , складеного Управлінням-Службою у справах дітей адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, за вказаною адресою мешкають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стосунки в сім`ї доброзичливі, батько створює умови для проживання, навчання та розвитку дитини (арк.с.51). Відповідно до заяви на одержання переказу від 23.11.2021 року [PERSON] переказано на ім`я [PERSON] 5000 грн. (арк.с.50). Відповідно до квитанції № 62295241 від 10.11.2022 року [PERSON] перераховано аліменти за період 16.12.2021 31.12.2021 у сумі 4645, 40 грн. (арк. с.70). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч.ч.8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. З аналізу ч. 2 ст. 181 СК України слідує, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що дитина [PERSON] припинила проживати з матір`ю і почала проживати з батьком та перебуває на його утриманні. У зв`язку з чим припинення стягнення аліментів на користь відповідача буде сприяти забезпеченню інтересів дитини. Стягнення на даний час аліментів з позивача на користь відповідача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, яка мешкає з батьком. При цьому, суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року справа № 711/8561/16, відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. З огляду на викладене, враховуючи те, що дитина - [PERSON] проживає з батьком, що не заперечено відповідачем, проте існує обов`язкове до виконання не скасоване рішення суду, яким з позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідача на утримання дітей, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом припинення стягнення з позивача аліментів на користь відповідача. При цьому припинення стягнення аліментів має бути з 16 грудня 2021 року, дати, з якої аліменти стягнуто з відповідача на користь позивача на підставі рішення Красногврдійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2022 року, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог\~ч. 1 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved