Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

14.12.2022 [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви до закінчення учбового закладу. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 12.06.2004 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що шлюб з відповідачем розірвано 15.02.2018. Син навчається на першому курсі державного торговельно-економічного університету на факультеті ресторанно-готельного та туристичного бізнесу на денній формі навчання на контрактній основі. Вартість навчання становить 30 950 грн. на рік. Стипендію дитина не отримує, так як навчається на контрактній основі. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивачка стверджує, що такий рівень одна вона не може забезпечити, тому відповідач, який є здоровим та працездатним, має змогу утримувати їхню спільну дитину, оскільки працює в приватній компанії та має постійний дохід. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2022 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання та залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] (а.с. 20-20 зв.). В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені вимоги та викладені у позові обставини. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.06.2004, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2018 по справі № 755/539/18 (а.с. 4, 5-7). Від шлюбу позивачка та відповідач мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). За повідомленням позивачки її син [PERSON] проживає з нею та перебуває на її утриманні, самостійно вона забезпечити належний рівень забезпечення дитини не взмозі, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на період навчання сина. Відповідач суду пояснив, що за станом здоров`я він працездатний, на його утриманні неповнолітні та/або непрацездатні особи не перебувають, працює він неофіційно, згоден сплачувати аліменти на сина у заявленому розмірі. Син сторін по справі [PERSON] [INFO] , отже досяг повноліття. [PERSON] є студентом Державного торговельно-економічного університету, навчається на 1 курсі денної форми навчання факультету ресторанно-готельного та туристичного бізнесу, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу від 26.10.2022 № 33/22. (а.с. 13). Згідно вищезазначеної довідки, термін закінчення навчання за навчальним планом здобувача вищої освіти освітнього ступеня «бакалавр» до 30.06.2026. Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Верховний Суд у постанові від 16.02.2022 по справі № 381/2423/20 зазначив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначене також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі№ 754/866/18 (провадження № 61-7125св18). Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне. [PERSON] досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, при цьому навчається на денній формі навчання. Така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року в справі №346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Повнолітня дитина сторін по справі проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні матері. Судом з`ясовано, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі визначеному позивачкою. За нормою ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на те, що повнолітня дитина сторін по справі потребує матеріальної допомоги з боку батьків у зв`язку з навчанням, та беручи до уваги встановлені судом обставини і визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивачки на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на період навчання [PERSON] у Державному торговельно-економічному університеті, починаючи з 14.12.2022 року по 30.06.2026 року. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved