Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

13.12.2022 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на неможливість збереження сім`ї, оскільки в родині виникають сварки з ініціативи відповідача. Ухвалою суду від 13.12.2022 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, вважаючи, що примирення між ним та дружиною не є можливим , родина припинила своє існування з вини позивачки внаслідок її подружньої зради. Крім того, він є інвалідом І групи, тому стягнення з нього судових витрат не є можливим, може привести до його скрутного стану. В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, на задоволенні позову наполягає, просить шлюб розірвати, не наполягає на стягненні судового збору з відповідача, просить залишити прізвище, отримане у шлюбі. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить звільнити його від судових витрат, посилаючись на те, що він є інвалідом І групи за загальним захворюванням. У відповідності до ч.3ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи вищевикладене, на підставі\~ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 серпня 2001 року Хортицьким відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №414. Мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини на теперішній час між сторонами припинені через те, що в родині відсутнє взаєморозуміння у вирішенні життєво важливих питань, різноманітних поглядів на сімейне життя, втрачені почуття любові і поваги, примирення між подружжям не можливо, бажання зберегти сім`ю та продовжувати шлюбні стосунки подружжя не має. У відповідності до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком». Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), а також ті обставини, що сторонами не доведено можливість збереження родини, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved