Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із заявою про\~ оголошення померлою її брата [PERSON] , [INFO] , оскільки в 1992 році він покинув постійне місце проживання. Вказує, що в 1996 році брат телефонував матері та повідомив, що знаходиться на острові в монастирі, служить монахом в [PERSON] . В 2000 році за місцем проживання в квартиру приходив незнайомий чоловік і приніс тогочасну фотографію [PERSON] , казав, що зустрічався з ним в монастирі, вказав, що [PERSON] планував поїхати на [PERSON] , служити в монастирі. Судовим рішенням від 2018 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім, з часу прийняття рішення брат заявниці не виходив на зв`язок, його місцеперебування не відоме. Заявник у судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити з підстав, які в ній викладені. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив, що більше 30 років не бачив [PERSON] за місцем його постійного проживання. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала пояснення про те, що бачила [PERSON] \~ останній раз 30 років тому. Він повідомив їй, що їде на острів, біля Фінляндії. Орієнтовно, 15 років тому останній раз чула щось про нього. Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 грудня 2018 року вирішено заяву [PERSON] , заінтересована особа: Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про визнання особи безвісно відсутньою задовольнити частково. Визнано [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Новгород (Росія), який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , безвісно відсутнім. Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 09.08.1996 року, квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] в рівних частках. Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомлено, що інформація про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території зберігається протягом 10 років з дня її внесення. Відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у період з 13.12.2017 по 13.12.2022 громадянином України [PERSON] в базі даних не виявлено. Згідно відповіді ГУ НП в Івано-Франківській області [PERSON] , [INFO] , зазначене місце реєстрації: [ADDRESS] у розшуку не перебував та не перебуває. Згідно ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Як роз`яснено у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд вважає що [PERSON] слід оголосити померлим, оскільки з 1996 року, тобто протягом останніх двадцяти семи років, в місці його постійного проживання за адресою: [ADDRESS] не має відомостей про місце його перебування. Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. За змістом ч. 2 ст. 308 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

Outcome: approved