Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

1 вересня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 серпня 2022 року у справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про порушення пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та введення в оману суд при розгляді справ визнано, що звернення [PERSON] з таким позовом до суду є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Позов [PERSON] повернутий позивачеві. Застосовано до [PERSON] заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2481 грн в дохід держави. Посилаючись на порушення суддею Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Шепелем К.А. ст. 6 ЦПК України позивач просив визнати його право на виконання відповідачем ст.ст. 24, 34 Конституції України та ст. 6 ЦПК України; визнати що позивач має право виказувати свою згоду з переконаннями Гаранта Конституції; стягнути з Держави Україна, в особі судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Шепеля К.А., моральну шкоду, яку позивач оцінив в 100 000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на його безпідставність. При цьому посилався на те, що [PERSON] не погоджується з процесуальними рішеннями судді під час розгляду конкретної справи. Оскарження дій суддів щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається, про що неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх правових висновках. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне. Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 25 серпня 2022 року у справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про порушення пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та введення в оману суд при розгляді справ визнано, що звернення [PERSON] з таким позовом до суду є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Позов [PERSON] повернутий позивачеві. Застосовано до [PERSON] заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2481 грн в дохід держави. Вказана ухвала набрала законної сили. Відповідно до ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. \~\~\~ \~ \~ \~ \~ Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статтей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. \~ \~ \~ \~Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174 цього\~Кодексу). Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльністю, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, яка поширюється на недоговірні зобов`язання, що виникають із правопорушень (деліктні) правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової особи зазначених органів. Згідно із частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Таким чином, суддя виступає як посадова особа, уповноважена на виконання функцій держави, а не як приватна особа, до якої можна звернутися з позовом. Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно зі\~статтею 19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією та законами України. Конституційний Суд України в пункті 4.2 Рішення від 23 травня 2001 року N 6-рп/2001 роз`яснив, що порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судового розгляду справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень, належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий. Що ж стосується актів, дій або бездіяльності посадових і службових осіб органів судової влади, що належать до сфери управлінської діяльності, то вони можуть бути оскаржені до суду на загальних підставах. Таким чином, оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ. Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише в межах відповідної судової справи, у якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді). Згідно із статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди. Особи мають право оскаржити судове рішення до судів вищої інстанції в порядку та з підстав, визначених у процесуальному законодавстві. Отже, чинне законодавство дає можливість особі повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення. Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Аналогічну позицію висловлено у пункті 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів, де зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем не надоно, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. З врахуванням вищезазначеного, підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed