Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з зазначеною вище позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Ірпінського міського суду від 02.07.2021 р. шлюб між сторонами розірвано. Зазначає, що дитина проживає разом з нею, відповідач проживає окремо, фінансової допомоги дитині не надає. Вважає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 4000,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття; додаткові витрати на дитину, що стосуються освітньої галузі, здоров`я та духовного розвитку в еквіваленті 1/2 витрат від загальної суми, яка складає 5000,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 800,00 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що він не в змозі сплачувати аліменти в запитуваному позивачкою розмірі, оскільки постійної роботи та доходу не має. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02.07.2021 р. (а.с. 5). У шлюбі народилась дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.05.2018 р. Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 4). Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Системний аналіз вищевикладених норм свідчить про те, що позивачці слід обґрунтовувати в суді свої додаткові витрати на дитину, документальним підтвердженням. Приймаючи до уваги те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження майнового стану відповідача, суд вирішує відмовити в частині позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що стосуються освітньої галузі, здоров`я та духовного розвитку в еквіваленті 1/2 витрат від загальної суми у розмірі 5000,00 грн. оскільки відсутні дані про те, що відповідач має можливість сплачувати такі аліменти. Не надано також суду доказів про розмір додаткових витрат на дитину щомісячно. Водночас, відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-XII і набула чинності для України 27.09.1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України закріплено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене вище, суд вважає за доцільне задовольнити позов частково, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2021 р. і до повноліття дитини. Суд відмовляє у стягненні аліментів у фіксованому розмірі, оскільки суду не надано доказів наявності регулярних доходів у відповідача, які б давали можливість сплачувати такі аліменти. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою надано рахунок на оплату №6 від 13.10.2021 р. про надання юридичних послуг, згідно якого вартість наданих послуг складає 800,00 грн., яку суд стягує з відповідача у зв`язку із задоволенням позову. Оскільки позов задовольняється частково, а позивачка звільнена від сплати судового збору, згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: partial