Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2019 року. Від шлюбу мають двоє дітей, дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з ним. Поряд з тим, зазначив, що дочка [PERSON] народилася в першому шлюбі, який було між ними укладено 12 липня 2006 року, проте такий було між ними розірвано. З часом вони дійшли взаєморозуміння та примирення, а тому, одружилися вдруге. Проте, спільне життя між ними не складається через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги один до одного. Між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя, мають місце непорозуміння із-за взаємних претензій один до одного. Взаєморозуміння досягти не можуть. Відповідачка часто звинувачує його в діях, які він не вчиняв. Всі його прохання, дружина залишає поза увагою, продовжує звинувачувати його у будь-яких сімейних негараздах. Така ситуація призвела до того, що припинили подружні відносини та спільне проживання. Відповідачка виїхала на проживання в іншу місцевість, діти залишились проживати з ним. Крім того зазначив, що після припинення стосунків з відповідачкою, діти залишились проживати з ним, у місці де є зареєстрованими з народження, та де постійно проживали. Відповідачка на даний час у власності будь-якого житла не має, крім того, він забезпечує дітям належне матеріальне утримання. Вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, примирення він не бажає, оскільки це суперечить його інтересам, у зв`язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати, крім того, просив визначити місце проживання дітей з ним, у звичному для них місці та оточенні. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 09 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. У зв`язку з припиненням АТ «Укрпошта» надання послуг щодо відправки поштової кореспонденції, судом вживались інші заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про надходження позову до суду та розгляд справи. Як слідує з наявної в матеріалах справи розписки, відповідач [PERSON] ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримала особисто 28 грудня 2022 року. 28 грудня 2022 року відповідач подала до суду заяву, у якій зазначила, що не заперечує щодо розірвання шлюбу, а також не заперечує, щоб після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачем. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 26 жовтня 2019 року Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26 жовтня 2019 року у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис № 420. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має двоє неповнолітніх дітей, дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі подружні відносини не підтримують, проживають окремо. Наміру зберегти шлюб, ні позивач, ні відповідачка не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, судом встановлено, що позивач [PERSON] та малолітні діти подружжя - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є зареєстрованими за однією адресою - [ADDRESS] , де і проживають однією сім`єю. Відповідач у власності житла не має. Позивач забезпечує належне матеріальне утримання дітей. Зазначені обставини сторонами не оспорювались. Відповідно до ст. 160, ст. 161 Сімейного кодексу України місце проживання\~дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків;\~місце проживання\~дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини;\~якщо батьки\~проживають окремо,\~місце проживання\~дитини,\~яка досягла\~чотирнадцяти років,\~визначається нею\~самою.\~ Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом; під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. А тому, виходячи з наведеного вище, враховуючи інтереси малолітніх дітей та думку сторін, суд приходить до переконання, що останніх після розірвання шлюбу слід залишити проживати з батьком, оскільки місце проживання такого є звичним для них, і щодо цього відповідач жодних заперечень не висувала. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113, 160, 161 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved