Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

Позивач Костянтинівський міський центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі Костянтинівський міський центр зайнятості) 31.12.2021 звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 18.07.2017 відповідачу [PERSON] надано статус безробітного відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення». Наказом КМЦЗ від 25.07.2017 № НТ 170725 відповідачу [PERSON] було призначено виплату допомоги по безробіттю з 25.07.2017, відповідно до ч.1, 3, 4, ст. 22 та ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». [PERSON] отримував допомогу по безробіттю, як застрахована особа визначена в установленому порядку безробітної, яка протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування має страховий стаж більше шести місяців у відсотках до середньої заробітної плати. Згідно з актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 2 від 10.01.2018 встановлено, що між відповідачем [PERSON] та [PERSON] укладений трудовий договір строком на один рік, внаслідок чого відповідач [PERSON] отримав дохід від [PERSON] у вигляду заробітної плати від 36\~250 грн. до 42\~100 грн щомісячно, без наявності виплати єдиного соціального внеску. На час реєстрації в Костянтинівському міському центрі зайнятості та протягом перебування на обліку, відповідач [PERSON] не повідомив про трудові правовідносини в період з 06.07.2016 по 05.07.2017, що вплинуло на прийняття рішення позивачем про надання статусу безробітного та на призначення допомоги по безробіттю. 10.01.2018 позивачем було прийнято рішення про припинення реєстрації безробітного відповідача [PERSON] у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення матеріального забезпечення на випадок безробіття, та йому було припинено виплату допомоги по безробіттю з 10.01.2018. Позивачем 15.01.2018 за вихідним № 07/199 була направлена претензія відповідачу для добровільної сплати отриманих коштів по безробіттю. Листом від 18.01.2018 до позивача надійшла відповідь, що відповідач відмовляється повертати кошти. Внаслідок чого, відповідач [PERSON] незаконно отримав допомогу по безробіттю у розмірі 15030, 74 грн.. Просить стягнути з відповідача на користь Костянтинівського міського центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю у розмірі 15030,74 грн, та судовий збір у розмірі 2270, 00 грн.. Представник позивача Костянтинівського міського центру зайнятості, позовні вимоги підтримала цілком, наполягала на їх задоволенні, та надала суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання без поважних причин не з`явився, не повідомив про причини, не подав відзив, та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 18 липня 2017 року відповідач [PERSON] звернувся до Костянтинівського міського центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного, в якій, окрім іншого, зазначив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, не є суб`єктом підприємницької діяльності. На підставі заяви відповідача [PERSON] про надання статусу безробітного, наказами Костянтинівського міського центру зайнятості відповідачу: - надано статус безробітного з 18.07.2018 (наказ № НТ 170718 від 18.07.2017); - призначено допомогу по безробіттю з 25.07.2017 по 19.07.2018 (наказ № НТ 170725 від 25.07.2017); - розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю з 25.07.2017 (наказ № НТ 170725 від 25.07.2017); - перерахувати виплату з 08.09.2017 (наказ № НТ 170908 від 08.09.2017); - скорочено виплату допомоги по безробіттю з 05.10.2017 по 19.10.2017 (наказ № НТ 171006 від 06.10.2017); - розпочато (поновлено) виплату допомогу по безробіттю з 20.10.2017 (наказ № НТ 171026 від 26.10.2017); - скорочено виплату допомоги по безробіттю з 27.12.2017 по 25.01.2018 (наказ № НТ 171229 від 29.12.2017); - вважати недійсним прийняті рішення наказ № НТ 180110 від 10.01.2018 (наказ № НТ 180110 від 10.01.2018); - припинено виплату допомоги по безробіттю з 10.01.2018 (наказ № НТ180110 від 10.01.2018); - припинено реєстрацію безробітного з 10.01.2018 у зв`язку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів (наказ № НТ 180110 від 10.01.2018); - повернути виплати у встановленому порядку відповідно до ч. 3 ст. 36 ЗУ пЗДССВБ (наказ № НТ 180112 від 12.01.2018). \~ \~ \~ \~Згідно з актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 2 від 10.01.2018 встановлено, що між відповідачем [PERSON] та [PERSON] укладений трудовий договір строком на один рік, внаслідок чого відповідач [PERSON] отримав дохід від [PERSON] у вигляду заробітної плати від 36 250 грн. до 42 100 грн щомісячно, без наявності виплати єдиного соціального внеску. Отже, за період з 25.07.2017 по 09.01.2018 відповідач отримав допомогу по безробіттю у сумі 13485,69 грн.; за період з 05.10.2017 по 19.10.2017 у сумі 1545,05 грн., всього 15030,74 грн. Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 вказаного Закону загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Безробіття це соціально-економічне явище, за якого частина осібне має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування. Безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи (п.п.1,2 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення»). Зайнятість це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно (п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення»). До зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою (ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення»). Відповідно до ст.7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» одним із видів забезпечення за цим Законом є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. Одним із видів соціальних послуг за цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення" є професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації у закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, у тому числі в закладах освіти державної служби зайнятості, на підприємствах, в установах, організаціях. Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою (ст.34Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Відповідно до п.п.2,3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача\~на користь позивача суму незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття в розмірі 15030,74 грн. Також, у відповідності із ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім в сумі 2270 грн.

Outcome: approved