Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 25.03.2021 відповідач позичив у нього 130 517,16 грн. та зобов`язався повернути не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення договору, тобто до 25.09.2021. Вказаний договір було оформлено у письмовому вигляді, а також відповідачем на підтвердження його отримання грошових коштів власноруч написана розписка. За умовами договору відповідач зобов`язався повертати позику рівними частинами, а саме по 5407,86 грн. кожного місяця, до 25.04.2021, до 25.05.2021, до 25.06.2021, до 25.07.2021, до 25.08.2021, та 103477,86 грн. до 25.09.2021. Проте відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання щодо повного повернення отриманої суми позики, не повернув позику на суму 111295,44 грн., у зв`язку з чим позивачем було нараховано неустойку за кожний календарний день існування простроченої заборгованості в розмірі 108576 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 25.03.2021 у розмірі 111295,44 грн. та неустойку в розмірі 108576 грн., а також судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.07.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно договору позики №К250321-7 від 25.03.2021 [PERSON] позичив у [PERSON] 130517,16 грн. безпроцентно зі строком повернення до 25.09.2021 (а.с.8). Вказаний договір позики було укладено в письмовому вигляді. За умовами договору, сторони визначили порядок повернення позики, а саме: рівними частинами по 5407,86 грн. кожного місяця до 25.04.2021, до 25.05.2021, до 25.06.2021, до 25.07.2021, до 25.08.2021, та 103477,86 грн. до 25.09.2021 (п.5 договору). Згідно п.11 у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку в розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Крім того, відповідачем власноручно написано розписку про отримання вищевказаної грошової суми, яка за змістом фактично дублює укладений між сторонами договір позики. Оригінали договору та розписки знаходяться у позивача. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як убачається з позовної заяви, відповідач суму позики в повному обсязі не повернув. Так, з розрахунку заборгованості наявного в матеріалах справи убачається, що за період з 25.03.2021 по 01.06.2022 відповідач повернув позивачу 19221,72 грн., а саме 27.04.2021 - 5407,86 грн., 27.05.2021 - 5407,86 грн., 30.06.2021 - 5407,86 грн., 13.11.2021 - 998,14 грн., 22.02.2022 - 2000 грн., у зв`язку з чим залишок заборгованості складає: 130517,16 грн. - 19221,72 грн. = 111295,44 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно п.11 договору позивачем нараховано неустойку за період з 26.07.2021 по 24.02.2022 на несплачену суму позики з урахуванням зменшення розміру неустойки з 1% до 0,4%, яка становить 108576 грн. та обрахована позивачем наступним чином: 522х208=108576 грн. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики №К250321-7 від 25.03.2021 у розмірі 111295,44 грн. та неустойку в розмірі 108576 грн., що разом становить 219871,44 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved