Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «АДА» про стягнення збитків. В обґрунтуванні позовних вимог посилалася на те, що 27.01.2022 року нею, як директором ТОВ «Стайєр-С», діючи в інтересах та за дорученням ТОВ «ТК «АДА», була підготовлена та подана до митного оформлення електронна митна декларація, яка була прийнята органом доходів і зборів та зареєстрована за номером №UA110110/2022/000763. 28.01.2022 року за вимогою Дніпровської митниці був проведений митний огляд товару у вантажному автомобілі, д.н.з. [NUMBER] , під час митного огляду контролюючим органом було встановлено невідповідність даних, поданих до митного оформлення, а саме, встановлено, що у вантажному відсіку вищезазначеного транспортного засобу окрім задекларованого товару знаходиться: ковш металевий до екскаватора SK100, серія ES16354, торгівельна марка GEW, виробник Grow Engineering SDN BHD, жовтого кольору. Тобто, під час митного контролю було встановлено, що ковш металевий до екскаватора SK100, серія ES16354, торгівельна марка GEW, виробник Grow Engineering SDN BHD, жовтого кольору, не було заявлено в ЕМД №UA110110/2022/000763, який підлягав обов`язковому декларуванню під час переміщення через митний кордон України. Внаслідок розбіжностей на [PERSON] , яка діяла від імені ТОВ «Стайєр-С» в інтересах та за дорученням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «АДА», був складений протокол про порушення митних правил №0093/11000/22 від 01.02.2022 року, на підставі якого було вилучено вищезазначений товар. У подальшому, постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.року у справі №203/1538/22, яку було залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.08.2022 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України - недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення - та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товару, а саме: 64 800,00 грн. із конфіскацією товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил та стягнуто на користь Дніпропетровської митниці витрати, пов`язані зі зберіганням товарів на складі Дніпропетровської митниці ДФС, у розмірі із розрахунку 2 Євро за добу, починаючи з 01.02.2022. Станом на дату набрання чинності постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2022 року у справі №203/1538/22 витрати, пов`язані зі зберіганням товарів на складі Дніпропетровської митниці ДФС, із урахуванням актуального на 05.08.2022 року курсу валют, складають: 2 євро (курс на 05.08.2022 37,21 грн. за євро) * 185 днів = 13 767,70 грн. Тобто загальна сума спричинених позивачу збитків складає 79 063,90 грн.. Тому, посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «АДА» на користь [PERSON] збитки в загальному розмірі 79 063,90 грн., а також судові витрати, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн., а також витрат на правову у розмірі 10000,00 грн.. Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Гергіль К.О. просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала, про що надала до суду письмову заяву. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавав, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 01.07.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАЙЕР-С» (ВИКОНАВЕЦЬ), в особі директора Сохач Оксани Анатоліївни, діючої на підставі Статуту з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна Компанія «АДА» (ЗАМОВНИК), в особі директора Поспєловой А.О., що діє на підставі статуту, укладено договір-доручення №5 про надання послуг митного брокера (а.с.4-6). Відповідно до п.1 Предметом договору є: 1.1 Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується за обумовлену плату і в обумовлений термін надавати послуги: 1.1.1 декларування товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів (далі - ТОВАР) Замовника, що переміщуються через митний кордон України, їх митне оформлення в органах ДФС України. 1.1.2 надання інформаційних, консультаційних та інших послуг, пов`язаних із зовнішньоекономічною діяльністю Замовника, 1.2 Виконавець здійснює дії пов`язані з декларуванням і митним оформленням товарів Замовника від свого імені за рахунок і за дорученням Замовника в порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством. 1.4 Виконавець здійснює декларування товарів на підстав МК України, дозволу ГФС України, що здійснюють митно-брокерську діяльність АЕ №521280 від 19.06.2015 року) Відповідно до п.6.3 вказаного Договору замовник несе всю відповідальність відповідно до законодавства, а також відшкодовує витрати/збитки, які можуть виникнути в останнього в зв`язку з митним оформленням товарів Замовника у таких випадках: a) при виявленні невідповідності декларованого товару заявленому в наданих Замовником документах, якщо фізичний огляд Товару не проводився; б) за недостовірність відомостей, зазначених у документах, наданих Замовником Виконавцю оформлення, а також відомостей, зазначених у заяві-доручення; в) при виявленні державними органами будь-яких протиправних дій Замовника або третіх осіб зовнішньоекономічній операції Замовника або у відношенні товарів Замовника. 27.01.2022 року [PERSON] , як директором ТОВ «Стайєр-С», діючи в інтересах та за дорученням ТОВ «ТК «АДА», була підготовлена та подана до митного оформлення електронна митна декларація, яка була прийнята органом доходів і зборів та зареєстрована за номером №UA110110/2022/000763. 27.01.2022 особа уповноважена на роботу з митницею ТОВ «СТАЙЕР-С» Сохач О.А. подала до митного поста «Ліски» електронну митну декларацію типу М 40 ДЕ, зареєстровану за №UA110110/2022/000763 та задекларувала у режимі імпорт товар «запасні частини екскаваторів САТ 320, серія FMU7016 подовжеииа стріла - 1 шт., торговельна марка GEW, країна походження - Малайзія». 28.01.2022 співробітниками митниці у присутності [PERSON] проведено повний митний огляд задекларованого товару, за результатами якого встановлено, що у вантажному відсіку вищезазначеного транспортного засобу окрім задекларованого товару знаходиться: ковш металевий до екскаватора К100, серія [NUMBER] , торгівельна марка GEW, виробник Grow Engineering SDN BHD, жовтого кольору. Внаслідок вказаних розбіжностей на [PERSON] , яка діяла від імені ТОВ «Стайєр-С» в інтересах та за дорученням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «АДА», був складений протокол про порушення митних правил №0093/11000/22 від 01.02.2022 року, на підставі якого було вилучено вищезазначений товар. Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2022 року у справі №203/1538/22 [PERSON] , [INFO] , визнано винною в порушенні митних правил, передбачених ст.472 Митного кодексу України, накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 64 800 гривень та конфіскацію предметів правопорушення згідно з протоколу про порушення митних правил №0093/11000/22 від 01 лютого 2022 року. Також, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь Дніпропетровської митниці витрати, пов`язані зі зберіганням товарів нa складі Дніпропетровської митниці ДФС, у розмірі із розрахунку 2 Євро за добу починаючи з 01.02.2022 року, а також судовий збір в сумі 496,20 грн. (а.с.11-12). Вказана постанова залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.08.2022 року (а.с.16). Постанова Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2022 року у справі №203/1538/22 перебуває на примусовому виконанні в Першому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадженні №70406343 від 29.11.2022 року (а.с.39). Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч.ч. 1,2\~ ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Статтею 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень\~ЦК України\~щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц. Митна декларація №UA110110/2022/000763 була підготовлена та подана [PERSON] на підставі Договору-дорученню №5 про надання послуг митного брокера від 01.07.2020 року, заповнювалась позивачем на підставі наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК «АДА» документів, а саме: інвойсу від 21.01.2022 року №FV3/2022, пакувального листа від 21.01.2022 року №1/2022, CMR від 24.01.2022 року, контракту №0612/01 від 06.12.2021 року. Вказані документи складені за участю відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «АДА», на яких проставлено підпис директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «АДА» Сухарєва Д.І. та відбиток печатки Товариства, тим самим відповідач підтвердив, що до наданих ним документів внесена перевірена ним інформація, яку позивач мала використовувати при здійсненні митних процедур щодо товарів та вчиненні інших дій на підставі Договору №5. Позивач зазначила, що фізичний огляд Товару не проводився. Відповідно до п.6.3 договору-доручення №5 від 27.01.2022 року про надання послуг митного брокера замовник несе всю відповідальність відповідно до законодавства, а також відшкодовує витрати/збитки, які можуть виникнути в останнього в зв`язку з митним оформленням товарів Замовника у таких випадках: a) при виявленні невідповідності декларованого товару заявленому в наданих Замовником документах, якщо фізичний огляд Товару не проводився. Вказані обставини стороною відповідача не спростовані. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1,\~2\~ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо захисту прав позивача, тому суд вважає стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «АДА» на користь [PERSON] збитки в загальному розмірі 79 063,90 грн., які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), відповідно до п.6.3 договору-доручення №5 від 27.01.2022 року, у зв`язку із виявленими невідповідностями декларованого товару заявленому в наданих Замовником документах. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 4, 5статті 137 ЦПК України). Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.11.2019 у справі №902/347/18, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Оцінюючи в сукупності надані докази, а також беручи до уваги, що відповідачем до суду не подавалося відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та не доведено неспівмірність таких витрат, як це визначено частиною 5, 6 статті 137 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Також, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved