Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

11 листопада 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк « Приватбанк», треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Великомихайлівський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивує тим, що 16.01.2018 року Великомихайлівським міжрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі виконавчого напису № 1081 виданий 26.10.2017 року було відкрито виконавче провадження № 55541935. Про дане провадження позивач дізналась із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Крім того, зазначив, що ПАТ КБ « Приватбанк» раніше зверталось до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості по кредиту та штрафних санкцій, вимоги позивача було задоволено в заочному рішенні Великомихайлівського районного суду Одеської області від 03.09.2014 року. Внаслідок цього було відкрито виконавче провадження № 50272399, яке на даний момент є завершеним, так як кошти, що належать до стягнення були сплачені відповідачем [PERSON] в повному обсязі та видано постанову про закриття виконавчого провадження. Проте, поки суд виносив рішення, за вказаним кредитом були нараховані окремі відсотки і відкрито виконавче провадження № 55541935 від 16.01.2018 року. Таким чином позивач, вважає, що виконавчий напис № 10181 виданий 26.10.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієм Артемом Анатолійовичем необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, з огляду на те, що вчинення виконавчого напису на підставі п.2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172, вчинений з порушенням діючого законодавства. Позивач вважає, що встановлену виконавчим написом заборгованість не можна вважати безспірною, з огляду на наступне. Виконавчий напис № 10181 виданого 26.10.2017 року вчинено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки приватний нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірила безспірності стягнення грошових коштів, а саме: не отримала від сторін первинні документи щодо видачі кредиту, що є підставою вважати, що заборгованість не є безспірною. Окрім цього, наданий нотаріусу розрахунок боргу, здійснений відповідачем не може вважатися доказом безспірності вимог стягувача до боржника, оскільки він відображає односторонні арифметичні розрахунки відповідача. Позивач не погоджується із розрахунком суми заборгованості, встановленим виконавчим написом. Тому вона просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 10181 виданого 26.10.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. про стягнення з [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, причин неявки до суду не повідомили, ніяких заяв та клопотань від них не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета позову: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить розглядати справу за його відсутності. Крім того, він зазначив, що надати документи на підставі яких ним 26 жовтня 2017 року було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ « Приватбанк» грошових коштів не має можливості, оскільки згідно акту № 8 від 26.02.2021 року про вилучення та знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, справи 02-20 ( копії виконавчих написів та документи на підставі яких вони вчинені), було знищено шляхом спалення у зв`язку з закінченням трирічного терміну зберігання їх в конторі приватного нотаріуса. Акт знищення № 8 від 26 лютого 2021 року погоджено з Державним нотаріальним архівом Чернігівської області 10.11.2021 року та схвалено ЕК Північно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Суми) 26 листопада 2021 року, протокол № 26. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета позову Великомихайлівський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем вчинено виконавчий напис від 26.10.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №10181 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ « Приватбанк» заборгованості в розмірі 128950,53 грн. На підставі даного виконавчого напису, постановою Великомихайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Алєксєєвою Аллою Сергіївною було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого напису, ВП №55541935 від 16.01.2018 року. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Також Постановою КМ України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса»\~затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, оскільки ні приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем не надано документів на підставі яких вчинявся виконавчий напис, оскільки вони були знищенні, у суду в даному випадку відсутня інформація про те, чи було з`ясовано нотаріусом питання щодо строку давності, перед вчиненням виконавчого напису та на підставі яких саме документів вчинявся нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис, що унеможливлює перевірку дій нотаріуса. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Згідно ст.12\~та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ні нотаріусом, ні відповідачем не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Таким чином, через знищення приватним нотаріусом документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис №10181 від 26.10.2017 року у суду відсутня можливість встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень). За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем 26 жовтня 2017 року за реєстровим №10181 щодо стягнення на користь ПАТ КБ « Приватбанк» заборгованості з [PERSON] загальної суми заборгованості 128950,53 грн. таким, що не підлягає виконанню. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved