Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

09 червня 2022 року 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за користування житлово-комунальними послугами в сумі 4778,12 грн. та судові витрати на судовий збір в розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням виконкому Кременчуцької міської ради від 20.04.1989 року №359 житлові приміщення в будівлі пожежної частини за адресою [ADDRESS] визнані службовими житловими приміщеннями. Вказане приміщення перебуває на балансовому обліку та обслуговуванні 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області. З 1995 року в кімнаті [ADDRESS] зареєстрована та проживає сім`я [PERSON] , яка складається з нього та сина [PERSON] . Нарахування квартирної плати та плати за користування електричною енергією проводилися відповідно до тарифів встановлених рішенням Кременчуцької міської ради від 30.05.2005 року та постанов НКРЕ. Обов`язок квартиронаймача та членів його сім`ї по сплаті за користування житловим приміщенням передбачений ст.ст. 66-68 ЖК України. В результаті невиконання відповідачами зобов`язань по оплаті наданих послуг з 2018 року станом на 31 травня 2022 року виникла заборгованість в розмірі 4778,12 грн. Тому позивач звернувся до суду для захисту своїх майнових прав та інтересів. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21.06.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області за довіреністю Кіяшкіна О.О. в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, а також шляхом публікації оголошення на офіційному сайті суду в мережі інтернет. Проте [PERSON] , [PERSON] не повідомили причини неявки, не зверталися до суду із заявою про відкладення розгляду справи. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В установлений судом строк відповідачі відзив на позовну заяву не надали, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280\~ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконкому Кременчуцької міської ради від 20 квітня 1989 року №359, житлові приміщення в будівлі пожежної частини за адресою: [ADDRESS] , визнані службовими житловими приміщеннями. Рішенням виконкому Кременчуцької міської ради від 20 квітня 1989 року №360 службові житлові приміщення в будівлі пожежної частини за адресою: [ADDRESS] , тимчасово надані працівникам пожежної охорони, які знаходяться на квартирному обліку в міському виконавчому комітеті. За результатами засідання житлово-комунальної комісії І-го загону ВПО м. Кременчука від 12 травня 1995 року вирішено клопотати перед керівництвом пожежної частини про виділення кімнати №2 [PERSON] , що зазначено в протоколі №2. Відповідачу [PERSON] була виділена кімнату [ADDRESS] , де він і був зареєстрований разом з сином відповідачем [PERSON] відповідно до домової книги. Факт реєстрації відповідачів [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтверджується і повідомленнями Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 15.06.2022 року №2992/01-27, від 21.10.2022 року №5909/01-27. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] , як споживачі зобов`язані були оплачувати комунальні послуги та плату за користування житловим приміщенням. За приписами\~статті 15 ЦК України\~\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2). Згідно із\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень частини першої\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За змістом\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті\~901, частини першої статті\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.\~\~Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п. 30 Положення «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого\~постановою Ради Міністрів Української РСР від 04 лютого 1988 року № 37 «Про службові жилі приміщення», наймач службового жилого приміщення зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) за затвердженими у встановленому порядку ставками і тарифами. Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на момент їх виникнення. Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24 червня 2006 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. За розрахунками позивача станом на 31.05.2022 року відповідачі мають заборгованість по оплаті наданих житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] за період з 01 січня 2018 року по 31 травня 2022 року, яка становить 4778,12 грн. Відповідачами не подано заперечень на спростування проведеного позивачем розрахунку. З огляду на зазначене вище із врахуванням обов`язку відповідачів сплачувати за житлово-комунальні послуги, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути заборгованість в розмірі 4778,12 грн. Відповідачі не надали суду належних і допустимих доказів на спростування позову. З огляду на викладене, з врахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позов задоволено повністю, то відповідно до положень ст.141\~ЦПК України необхідно стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору з кожного в розмірі по 1240,50 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved