Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. На підставі угоди купівлі-продажу нерухомості від 11.08.1998 року, укладеній на Криворізькій філії Товарної Біржі «Українська» позивачі є співвласниками нерухомого майна 3/4 частки квартири за адресою [ADDRESS] , інша 1/4 частка якої належить відповідачу. Відповідачем право\~власності на\~його частку\~зареєстровано в\~установленому порядку\~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно.\~Оскільки купівля-продаж\~нерухомого майна\~здійснювалась на\~Криворізькій товарній\~біржі «Українська»,\~і угода\~не була\~нотаріально посвідчена,\~частки у\~спільному майні\~не визначені,\~позивачі не\~мають на\~цей час\~можливості зареєструвати\~за кожним\~з них\~право власності\~на ј\~частку від\~ѕ часток.\~У державній\~реєстрацїї права\~власності на\~частку кожного\~у житлі\~державним реєстратором\~виконавчого комітету\~Криворізької міської\~ради Літвіновою\~Т.С. їм було відмовлено у зв`язку з ненаданням всіх необхідних документів. Тому позивачі просять суд визнати угоду купівлі-продажу квартири дійсною і визнати, що кожному з них належить по ј частки в 3/4 частки квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] . Стислий виклад пояснень третьої особи. Від третьої\~особи надійшли\~письмові пояснення,\~в яких\~зазначено,\~що державний\~реєстратор виконавчого\~комітету Криворізької\~міської ради\~Літвінова Т.С.\~діяла виключно\~на підставі,\~в межах\~повноважень та\~у спосіб,\~що передбачені\~Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» (далі\~ Закон). Відповідно до\~вказаного Закону,\~державній реєстрації\~підлягають виключно\~заявлені речові\~права на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяження,\~за умови\~їх відповідності\~законодавству і\~поданим/отриманим\~документам.\~У разі коли майно належить на праві спільної власності, відомості про суб`єкта права власності зазначаються щодо кожного такого співвласника із присвоєнням кожному запису про право власності окремого номера. 04.02.2021 заявники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Центру адміністративних послуг «Віза» виконкому Криворізької міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру, яку було прийнято адміністратором [PERSON] . Заявниками було подано угоду купівлі-продажу нерухомості №б/н, зареєстровану 11.08.1998 р. на Криворізькій філії товарній біржі «Українська», реєстраційний №20261, згідно з якою квартира належить заявникам на праві спільної сумісної власності без зазначення виду спільної часткової власності та розміру часток. Під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства,- а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно із інформацією Державного реєстру прав при здійсненні пошуку за адресою: [ADDRESS] , було виявлено зареєстроване право спільної часткової власності на 1/4 частку цієї квартири за особою, відмінною від особи заявників, а відомості щодо реєстрації права власності за співвласниками на 3/4 частки квартири відсутні. Відповідно до довідки КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 04.06.2020 №178635, право власності на 3/4 частки вказаної квартири зареєстровано за заявниками на підставі поданої Угоди (без визначення частки за кожним окремо). Оскільки подані заявниками документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав жодному із перелічених випадків державної реєстрації, передбачених Порядком, відповідно до ст.23 Закону державним реєстратором 10.02.2021 було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 56553810. Заявники ознайомилися з цим рішенням та згодом отримали його копію. Станом на 22.02.2021 року заявниками не було подано документу щодо визначення часток співвласників, а їх заяви про державну реєстрацію права власності, подані 04.02.2021 року, були відкликані, у зв`язку з чим всі документи було повернуто заявникам. Процесуальні дії у справі. 08.12.2021 позовна заява надійшла до суду. 21.01.2022 на запит суду отримана інформація про реєстрацію місця проживання відповідачів. 24.01.2022 позовна заява залишена без руху. 23.02.2022 надійшла уточнена позовна заява. 02.03.2022 уточнена позовна заява залишена без руху. 04.07.2022 справа передана в провадження судді Попова В.В. 28.09.2022 надійшла уточнена позовна заява. 30.09.2022 уточнена позовна заява залишена без руху. 03.11.2022 надійшла уточнена позовна заява. 07.11.2022\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Від третьої особи двічі (06.12.2022 та 13.12.2022) надійшли письмові пояснення на позовну заяву. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. 27 липня 1998 року на підставі Угоди купівлі продажу нерухомості відповідач по справі [PERSON] придбав у [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м. Вказана угода була укладена на Товарній Біржі «Українська», згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу», і зареєстрована за № 20239 від 27.07.1998 року /а.с.33-34/. 11 серпня 1998 року позивач [PERSON] , яка діяла особисто за себе та за своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підставі Угоди купівлі продажу нерухомості придбала у відповідача по справі [PERSON] на своє ім`я та ім`я неповнолітніх дітей 3/4 частки трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 62,9 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м. Вказана угода була укладена на Товарній Біржі «Українська», згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу», і зареєстрована за № 20261 від 11.08.1998 року /а.с.35-36/. 25 серпня 1998 року право власності на 3/4 частки вказаної квартири за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» в реєстровій книзі № 10ПВШ, сторінка № 580, запис № 5582, за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с.37/. Відповідач [PERSON] 04 грудня 2020 року зареєстрував право власності на 1/4 частку вказаної квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на своє ім`я за номером 39633393 /а.с.41/. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 17.01.2014 року співвласниця нерухомості [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » /а.с.81/. 04 лютого 2021 року Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Центру адміністративних\~послуг «Віза»\~виконкому Криворізької\~міської ради із заявами про державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , але рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Літвіновою Т.С. від 10.02.2021 року розгляд заяви було зупинено, оскільки заявниками було подано заяву із зазначенням виду спільної часткової власності на квартиру, а в доданій до заяви Угоді купівлі-продажу квартири б/н від 11.08.1998, зареєстрованій на Криворізькій товарній біржі «Українська» за № 20261, не зазначено вид спільної часткової власності та розмір часток. В реєстраційному посвідченні Криворізького БТІ зазначено, що заявникам належить на праві власності 3/4 частки вказаної квартири без визначення розміру часток /а.с.13-14/. Державним реєстратором\~в рішенні\~про зупинення\~було зазначено,\~що при\~здійсненні пошуку\~за адресою:\~ [ADDRESS] , було виявлено відомості про зареєстроване право спільної часткової власності на 1/4 частку вказаної квартири за третьою особою, відмінною від особи заявників (тобто [PERSON] ). Тому для державної реєстрації права власності та встановлення відповідності заявлених прав щодо визначення часток співвласників, заявникам було запропоновано надати Договір про визначення часток або судове рішення, що набрало законної сили /зворотній бік а.с.14/. Таким чином, за умови незазначення в Договорі купівлі-продажу нерухомості часток кожного із співвласників житла, та відсутності договору про визначення часток у нерухомому майні, Позивачі, як співвласники майна, не мають можливості реалізувати свої права на реєстрацію права власності кожного з них на частку у спільній власності на квартиру. Зміст спірних правовідносин. Встановленим судом обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири), передбачені ст.227 ЦК України 1963 року, норми якої діяли на момент укладення договору та правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.224\~ЦК України 1963 року, який діяв на момент виникнення правовідносин між сторонами, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з нормою ст.227 цього Кодексу, договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу нерухомого майна підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст.153 ЦК України 1963 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.47 ЦК України 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей (ст.48 ЦК УРСР). Отже, у даному випадку правомірним буде застосування ст.15 Закону України «Про товарну біржу», який дозволяв укладати біржові угоди щодо відчуження нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення. Згідно з ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч.2 ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. На цей час правочини щодо купівлі-продажу нерухомості підлягають державній реєстрації. Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з положеннями ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві спільної власності є спільною частковою власністю. Згідно з нормою ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За нормою ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві спільної власності є спільною сумісною власністю. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 26.10.2011\~року №\~1141 затверджено Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого до Державного реєстру прав вносяться, зокрема, вид спільної власності (у разі коли майно належить на праві спільної власності); розмір частки у праві спільної власності (у разі коли майно належить на праві спільної часткової власності), на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком. Відповідно до ч.1 ст.27 вказаного Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема, на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Пунктом 6 Порядку встановлено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно ст.370 ЦК України, вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів щодо відчуження нерухомості, введені тільки з набранням чинності ЦК України 2003 року, тобто з 01.09.2004 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди (11 серпня 1998 року), норми щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи, вимога щодо реєстрації нерухомого майна на момент укладання спірної угоди покупцями нерухомості виконана. При цьому, договір фактично відбувся, сторони всі свої зобов`язання за договором виконали, нерухоме майно на час укладання угоди було належним чином зареєстроване, але нотаріальне посвідчення договору не відбулось, оскільки сторонам не роз`яснили обов`язковість такого посвідчення. Нотаріальне посвідчення спірної угоди на цей час неможливе. Судом не встановлено незаконність набуття позивачами права власності на частку квартиру, а придбання її через товарну біржу є перешкодою для здійснення ними права володіння, користування та розпорядження власністю, чим порушуються їх права, а тому порушене право підлягає захисту судом. Як встановлено, ніяких домовленостей або угод між співвласниками стосовно їх часток у спільній сумісній власності не було, а тому, з огляду на норми чинного цивільного законодавства, які регулюють право власності, кожному із співвласників належить по 1/4 частці у спільному сумісному майні 3/4 частках спірної квартири. На підставі вищезазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Оскільки позовні вимоги задовольняються, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню документально підтверджена сума судового збору, сплачена кожним із позивачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved