Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

[PERSON] , звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка посилається на те, що 05 листопада 2019 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом №1254, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 05.11.2019. Від даного шлюбу мають спільну дитину сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та спору з приводу його виховання, не виникає. [PERSON] зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що життя з відповідачем не склалось, так як у них різні характери та погляди на життя, внаслідок чого між ними постійно виникали непорозуміння. Такі стосунки призвели до втрати будь - яких почуттів один до одного. Також одразу після народження сина, їх відносини почали погіршуватися через нехтування відповідачем елементарними сімейними обов`язками, зокрема щодо виховання та утримання дитини. В серпні 2021 року, відповідач залишив позивачку з сином та переїхав проживати в будинок своїх батьків в Одеську область і з того часу сімейним життям вони не проживають та не підтримують жодних відносин. Крім того, [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. За таких обставин позивачка вважає, що їхнє проживання разом не доцільне та неможливе, примирення не бажає, тому просить суд, шлюб розірвати. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду 26.12.2022 року подала заяву, в якій просить у разі її неприбуття в судове засідання розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] будучи неодноразово належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікатороми за №№9050001516477, 9050001496700 у судове засідання не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву, не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних в ній письмових доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 05 листопада 2019 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом №1254, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 05.11.2019. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою, спорів з приводу його виховання не виникає. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що відповідач залишив дружину та сина ще в 2021 році та переїхав жити до своїх батьків в Одеську область. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, про що зазначає у позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який будучи обізнаним про час та місце розгляду справи не виявив бажання з`явитися в судове засідання та відзиву на позовну заяву не подав, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про наявне між сторонами непорозуміння, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін, не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved