Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-01 00:00:00

14.07.2022 позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, у якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 14.07.2022 і до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначає, що 05 травня 2007 року [PERSON] та [PERSON] (зараз [PERSON] ) зареєстрували шлюб. У цьому шлюбі у сторін народився син [PERSON] . Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22 червня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12 квітня 2013 року присуджено стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, щомісячно, у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно збільшився розмір прожиткового мінімуму та витрати на утримання сина. Аліменти, які стягуються з відповідача є недостатніми для повноцінного утримання дитини, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Позивачка зазначає, що син [PERSON] проживає з нею, усі витрати пов`язані із проживання, харчування та утриманням сина лягають на позивачку та її чоловіка. Син [PERSON] відвідує гуртки та секції для гармонійного розвитку, потребує хорошого і якісного харчування, оскільки хлопець підліток. Позивачка працює на ТзОВ «Фортуна-Захід-М» та на даний час перебуває у відпустці без збереження заробітної плати. Позивачці відомо, що відповідач довгий час працював неофіційно, проте зараз є у лавах ЗСУ, а саме з 28.04.2022 знаходиться у Донецькій області згідно наказу командира військової частини [NUMBER] № 86 від 25.04.2022, є здоровим, інших дітей на утриманні не має. Має у власності транспортний засіб. Тому просила позов задовольнити. Ухвалою від 03.08.2022 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 22.09.2022. Судові засідання, які відбулися 22.09.2022 та 28.10.2022 були відкладені у зв`язку із неявкою відповідача. Ухвалою від 21.11.2022 було задоволено клопотання позивачки про витребування у Червоноградського управління ГУ ДПС у Львівській області відомостей про доходи відповідача - [PERSON] , а розгляд справи було відкладено на 09.12.2022. 09.12.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відрядженні. Наступне судове зсідання було призначене на 28.12.2022 У судове засідання, яке відбулося 28.12.2022 сторони не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява позивачки про розгляд справи у її відсутності та повне підтримання позовних вимог. Відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), які містяться в матеріалах справи та які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 02 січня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 28 грудня 2022 року, датою ухвалення рішення є саме 02 січня 2023 року в силу ч.5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області, про що в книзі реєстрації народжень 25.02.2009 зроблено актовий запис № 112 (а. с. 5). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22.06.2012 шлюб між сторонами було розірвано, та залишено проживати з матір`ю малолітнього сина [PERSON] (а. с. 6). На підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12.04.2013 у справі №459/1143/13-ц, 20.05.2013 було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 600 (шістсот) гривень щомісячно на утримання сина [PERSON] - [INFO] , починаючи з 12.03.2013 і до його повноліття (а. с. 8). 19.06.2013 за вищевказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження ВП №38526722 (а. с. 9). З довідки про реєстрацію місця проживання особи №800 від 15.01.2020 вбачається, що [PERSON] (син сторін) зареєстрований за адресою [ADDRESS] , тобто разом з матір`ю (а. с. 10). Із довідки про доходи, виданої [PERSON] Червоноградською державною податковою інспекцією (м. Червоноград) Головного управління ДПС у Львівській області встановлено, що позивачка дійсно працює в ТОВ «Фортуна-Захід-М» та займає посаду швачки, а загальна сума доходів позивачки за період з січня 2022 року по червень 2022 року за винятком аліментів становить 20 387,58 грн. (а. с. 13). Із копії довідки №426 від 16.05.2022, виданої начальником штабу першим заступником військової частини [NUMBER] майором [PERSON] установлено, що [PERSON] , на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] №86 від 25.04.2022 з 28.04.2022 знаходиться у Донецькій області, яка Наказом Головнокомандувача Збройних сил України від 30.04.2022 №125 визначена районом воєнних (бойових) дій (а. с. 14). На виконання ухвали суду від 21.11.2022 від начальника Червоноградської ДПІ ГУ ДПС у Львівській області надійшов витяг з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів за період з 1 кварталу 2022 року по 3 квартал 2022 року, з якого вбачається, що [PERSON] отримав виплати військовослужбовцям від Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у сумах 34 729,22 грн., 14 139,20 грн., 43 941,05 грн., 82 568,81 грн., 114 285,91 грн. відповідно за березень, квітень, травень, червень та липень 2022 року (а. с. 42). При ухваленні рішення суд керується наступним. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено абз. 3, 4 п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У дані справі позивачка просить не лише про збільшення розміру аліментів, а й про зміну способу їх стягнення, адже первісно на користь позивачки було присуджено до стягнення аліменти у твердій грошовій сумі. У правовій позиції Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13 колегія суддів дійшла висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 462/4973/15-ц. Також у даній постанові вказано, що матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища батька. Так, судом встановлено, що у відповідача, як у платника аліментів, відбулося значне покращення матеріального становища, що підтверджується витягом з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів за період з 1 кварталу 2022 року по 3 квартал 2022 року, який міститься в матеріалах справи. Таким чином, на підставі вищенаведених норм права та позицій Верховного Суду, виходячи з принципів розумності й справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітної дитини, суд дійшов до висновку про наявність законної підстави для зміни розміру аліментів та стягнення їх у частці з усіх видів доходів з відповідача, який має постійний дохід, проте не до розміру 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, як просить позивачка, а до розміру 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Такий розмір буде відповідати обставинам справи та реальній можливості відповідача надавати таке утримання. Відповідачем в свою чергу не було спростовано доводів, якими позивачка обґрунтовувала підстави зміни розміру аліментів та наявність у нього постійного доходу. Окрім цього, позивачка просила про стягнення аліментів у збільшеному розмірі починаючи з 14.07.2022 (дата звернення до суду), однак суд керується позицією, викладеною у постанові Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» де вказано, що в новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про те, що у такій вимозі позивачки слід відмовити та стягнення аліментів у збільшеному розмірі починати з дня набрання рішенням законної сили. Відтак, позов підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Позивачка при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір у розмірі 992,40 грн., оскільки звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial