Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

17.12.2021 року до суду надійшов вищевказаний позов. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 22 грудня 2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області ухвалив рішення у справі №511/2841/15-ц, яким стягнув із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суму у розмірі 135308,78 гривень, з яких сума основного боргу склала 129747,00 гривень. Згідно розписки від 19.11.2013 року [PERSON] надав у борг відповідачу - 3500 доларів США з відсотком за користування в розмірі 100 доларів США щомісячно. Відповідач отримав вказані кошти, про що свідчать розписки, але від повернення боргу ухилився, взяті зобов`язання по договору позики не виконав. 29.07.2014 року відповідач позичив в борг ще суму 400 доларів, про що також складено розписку. На момент звернення позивача до суду борг не погашений, зобов`язання не виконані. Ці обставини були предметом розгляду судом у справі №511/2841/15-ц. На підставі зазначеного позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 37250,36 гривень, з яких сума 3% річних за прострочення виплати суми боргу складає 25573,13 гривень, сума інфляційних витрат складає 11677,23 грн, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача та сам позивач не з`явилися, надали заяву згідно якої просили розгляд справи здійснювати без їх участі Відповідач\~ -\~ [PERSON] до суду не з`явився, жодних заперечень або клопотань не надавав, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи. Згідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку\~статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою суду від 09.02.2022 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. 22.09.2022 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області відкладено підготовче судове засідання та продовжено строк підготовчого провадження. Ухвалою суду від 26.10.2022 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Згідно із ч.ч.4, 5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. За змістом ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи даний позов, суд також бере до уваги постанови Верховного Суду від 20 червня 2022 року у справі № 756/10472/15-ц, від\~18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц, 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/, де висловлено позицію про те, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх\~\~з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиційного установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиційного рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відродження у мотивувальній частині судового акта. Преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Судовим розглядом встановлено, що заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 22 грудня 2015 року у справі № 511/2841/15-ц, яке набрало законної сили 12 січня 2016 року, позов [PERSON] \~ до [PERSON] \~ про\~ стягнення сум за прострочення грошового зобов`язання за договором позики задоволено, стягнуто з\~ [PERSON] \~ на користь\~ [PERSON] \~ загальну суму\~ боргу в розмірі 135308,78 грн\~\~ за договором позики та\~ суму судового збору на користь держави\~ в розмірі 1353,10 грн. Згідно розрахунку інфляційних збитків з січня 2019 року по листопад 2021 року інфляційні збитки складають 25\~573 грн. Відповідно до розрахунку відсотків за користування грошовими коштами з 18.12.2018 року по 17.12.2021 року складає 11\~677.23 грн., тобто відповідачем не виконані зобов`язання на суму 37\~250,36 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Коли в договорі не зазначено розміру процентів, цивільно-правова відповідальність з порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме ст. 625 ЦК. У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Оскільки відповідачем зобов`язання щодо сплати суми боргу не сплачено, тому, за таких обставин позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі\~908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved