Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

У грудні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [INFO] на шахті ім. Фрунзе, дільниця № 5 ПАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка», стався нещасний випадок із смертельним наслідком з її сином - [PERSON] , [INFO] , під час виконання ним трудових обов`язків. Вказує, що моральна шкода полягає в тому, що смерть сина стала для неї великим стресом та незворотною втратою, яка не підлягає відновленню та завдає тривалих глибоких страждань, яких відчула позивачка у день поховання сина та відчуває по сьогоднішній день. Це призвело до істотних вимушених змін у житті позивачки, таких як втрата турботи, моральної та матеріальної підтримки близької людини. У зв`язку з чим, вимушена звернутись із вказаним позовом до суду та просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 400 000,00 грн. 26 грудня 2022 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Не погоджуючись із позовом, представник відповідача подав до суду відзив, в якому зазначив, що син позивачки, [PERSON] , при укладенні трудового договору з відповідачем був ознайомлений з умовами праці, наявності на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, на що [PERSON] свідомо погодився. Вважає, що шкоду позивачу було спричинено внаслідок непереборної сили, а не з вини позивача. Протиправних дій, які б знаходились у причинному зв`язку з настанням нещасного випадку на виробництві відповідач не вчиняв. Посилання позивача на душевні страждання та переживання не підтверджуються жодними належними доказами, моральна шкода у зазначеній сумі вважає недоведеною та необґрунтованою позивачем. У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Позивачка скористалась правом надання до суду відзиву та подала його до суду, у якому зазначила, що Висновком комісії у Акті Н-1 № 13 про нещасний випадок з виробництвом від 28 грудня 2011 року встановлена причина настання нещасного випадку - падіння потерпілого з висоти, нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Вказаний акт не оскаржений та не визнаний недійсним, тому є допустимим та належним доказом нещасного випадку пов`язаного з виробництвом внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] на робочому місці, що призвели до його смерті. Незважаючи на присутність вини самого [PERSON] , це не знімає з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та нести відповідальність за їх невиконання у встановленому законом порядку. Окрім того, факт моральних страждань позивача внаслідок загибелі сина є очевидним та не потребує доказування іншими засобами доказування. Позовні вимоги вважає обґрунтованими та просить їх задовольнити у повному обсязі. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.06.1976 року (а.с.6). [PERSON] помер [INFO] у віці 35 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 грудня 2011 року (а.с.7). Згідно з копією Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 20 грудня 2011 року, [INFO] об 11 год. 45 хв. на підприємстві ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» стався нещасний випадок з прохідником [PERSON] , 1976 р.н. В пункті 6 вказаного Акту міститься Висновок комісії, згідно якого нещасний випадок, що стався з підземним прохідником дільниці № 5 шахти ім. Фрунзе ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» [PERSON] вважається пов`язаним з виробництвом (а.с. 12-15). Відповідно до Акту № 13 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, складеного за формою Н-1, встановлено, що [INFO] на підприємстві ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», правонаступником якого є відповідач, на шахті ім. Фрунзе, дільниця № 5, при виконанні трудових обов`язків з [PERSON] , [INFO] , прохідником 4-розряду, стався нещасний випадок, в результаті якого [PERSON] загинув. Згідно зазначеного акту, видом події вказано - падіння потерпілого з висоти; шкідливим або небезпечним фактором вказано - фізичні небезпечні фактори; причина нещасного випадку: основні - інші (несвоєчасне встановлення постійного, тимчасового або випереджаючого кріплення в районі відкритого підняттєвого), супутні - незастосування засобів індивідуального захисту (за їх наявності), невиконання посадових обов`язків (п. 7 Акту). [PERSON] отримав сполучену травму голови, тулуба, яка супроводжувалася крововиливами під оболонки головного мозку, переломами остистих відростків 6,7,8 грудних хребців та ускладнилась розвитком шоку (п. 9 Акту). Пунктом 10 Акту вказано осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: [PERSON] - гірничий майстер дільниці №5 шахти ім. Фрунзе ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», порушив вимоги ст.14 Закону України «Про охорону праці», §16 «Единых правил безопасности при разработке рудных, нерудных и россыпных месторождений подземным способом», п.п.2.2, 2.5 «Посадової інструкції гірничого майстра виробничої дільниці шахти ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА» ; [PERSON] - в. о. начальника дільниці № 5 шахти ім. Фрунзе ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», порушив вимоги ст.14 Закону України «Про охорону праці», §§ 43, 52 «Единых правил безопасности при разработке рудных, нерудных и россыпных месторождений подземным способом», п.п.2.3, 3.13 «Посадової інструкції начальника (заступника начальника) прохідників дільниці шахт ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА»; [PERSON] - заступник головного інженера шахти ім. Фрунзе ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», порушив вимоги ст. 14 Закону України «Про охорону праці», §§ 43, 52 «Единых правил безопасности при разработке рудных, нерудных и россыпных месторождений подземным способом», р.I «Положення про порядок складання, узгодження та затвердження проекту організації робіт для структурних підрозділів ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», п.п. 3.11, 3.14 «Посадової інструкції заступника головного інженера шахти ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА»; [PERSON] - головний інженер шахти ім. Фрунзе ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», порушив вимоги ст.14 Закону України «Про охорону праці». п. 3.36 «Посадової інструкції головного інженера шахти ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА»; [PERSON] - начальник шахти ім. Фрунзе ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», порушив вимоги ст.14 Закону України «Про охорону праці», п.п. 3.13, 3.17, 4.2 «Посадової інструкції начальника шахти ПАТ «ЕВРАЗ СУХА БАЛКА»; [PERSON] - прохідник дільниці № 5 шахти ім. Фрунзе ПАТ «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА», порушив вимоги ст.14 Закону України «Про охорону праці», п. 1.12 «Інструкції охорони праці № 10 для прохідника» (а.с. 8-11) Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини - є головним обов`язком держави. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці» (далі - Закон), роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Приписами ст. 4 Закону встановлено: державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. За правилами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частиною 2 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної їй смертю сина, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи яка є членом її сім`ї. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Приписами частини 3 статті 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. На думку суду відповідач ПрАТ «Суха Балка» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди матері загиблого, оскільки у зв`язку зі смертю [PERSON] внаслідок нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача, позивачка переносить моральні страждання. Смерть сина призвело до істотних вимушених змін у її житті, таких як втрата турботи, моральної та матеріальної підтримки близької людини. Перенесення позивакою психоемоційного стресу і усвідомлення безповоротності втрати неодмінно завдало їй душевного болю. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Так, матір втратила сина, який займав важливе місце в родині. Його смерть спричинила психологічну травму позивачці. Смерть сина однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань. Отже, позивачці завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, було порушено її нормальний спосіб життя, що потребував докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту. Враховуючи наведене, дослідивши та оцінивши всі надані до суду докази у сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, а також враховуючи ступінь вини відповідача у смерті сина позивача, беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивачки, незворотність негативних наслідків, спричинених загибеллю рідної та близької людини, характер немайнових втрат та, беручи до уваги той факт, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, який має позивач внаслідок загибелі сина, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 280 000 гривень, тим самим задовольняючи позов частково. Вказаний розмір відшкодування моральної шкоди достатнім, справедливим та співмірним, а також таким, що не призведе до збагачення позивача та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з відповідача ПрАТ «Суха Балка» на користь держави судовий збір у розмірі 2800 гривень.

Outcome: partial