Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати відповідача батьком дитини [PERSON] , [INFO] , про що внести зміни до актового запису про народження №02 від 25.09.2018, складеного виконавчим комітетом Духівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, у графі «відомості про батька» вказати: [PERSON] , [INFO] . Прізвище дитини залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що з липня 2017 року до березня 2018 року вона з відповідачем періодично проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання вона завагітніла, про що відповідач знав та не заперечував свого батьківства. Перед самим народженням дитини відносини погіршилися, вони припинили проживати разом, але продовжували спілкуватися. [INFO] у них народився син [PERSON] , в актовому записі про народження якого відомості про батька зазначені відповідно до ч.1 ст.135 СК України, оскільки при реєстрації народження відповідач не визнав своє батьківство. На даний час відповідач зв`язку із сином не підтримує. Відповідач не заперечує того, що він є біологічним батьком дитини, але юридично визнати своє батьківство не бажає. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24.10.2022 прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. В підготовче засідання позивач та її представник - адвокат Кузьмич Н.О. не з`явились. Представник позивача надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача. Також зазначила, що позовні вимоги просять задовольнити в повному обсязі. В підготовче засідання відповідач та його представник - адвокат Симоненко Т.В. не з`явились. Представник відповідача надав до канцелярії суду заяву про визнання позову. Також просив розглядати справу без його участі та участі відповідача. Представник третьої особи в підготовче засідання не з`явився, надіслав на електронну пошту суду заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у селі Карпилівка Лубенського району Полтавської області, про що Виконавчий комітет Духівської сільської ради Лубенського району Полтавської області зробив відповідний актовий запис №02. В графі «батько» зазначено - [PERSON] , в графі «матір» - [PERSON] . Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 01.09.2022 за №00036691904, 25.09.2018 Виконавчим комітетом Духівської сільської ради Лубенського району Полтавської області складено актовий запис про народження [INFO] у селі Карпилівка Лубенського району Полтавської області [PERSON] . Відомості про матір - [PERSON] , відомості про батька - [PERSON] (записані відповідно до ч. 1 статті 135 Сімейного кодексу України). Відповідно до копії результату дослідження із ДНК на батьківство Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» №35956 від 06.09.2022, передбачуваний батько - [PERSON] , дитина - [PERSON] . Виходячи з результатів дослідження, отриманих шляхом аналізу STR-локусів ДНК, ймовірність батьківства становить 99,999993%. Передбачуваний батько не виключається як біологічний батько тестованої дитини. Ймовірність його батьківства в 14 181 076 разів вища, ніж у випадкового чоловіка загальної популяції. У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція) закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 7 Конвенції дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Враховуючи вищезазначений результат дослідження із ДНК на батьківство та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , який народився [INFO] у селі Карпилівка Лубенського району Полтавської області, з одночасним внесенням відповідних змін до актового запису №02 від 25 вересня 2018 року про народження [PERSON] , прізвище дитини залишити без змін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 496,20 грн. сплачених при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 496,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved