Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

22.07.2022 представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13349,04 Доларів США, що за курсом 29.25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.05.202 складає 390459,42грн., за кредитним договором № CGZ0B0/1 від 03.12.2007, яка складається з наступного: 13349,04 Доларів США 3% річних від простроченої суми. В обґрунтування позову послався на те, що відповідач та АТ\~КБ «Приватбанк»\~03.12.2007\~уклали кредитний договір № CGZ0B0/1. Згідно договору AT КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати Відповідачу кредит розмірі 60000,00 доларів США на термін до 03.12.2012, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки в порядку, встановлених кредитним договором. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24.10.2013 було звернено\~стягнення на\~предмет іпотекидля забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № CGZ0B0/1 від 03.12.2007. При цьому зазначає, що наявність судового рішення про звернення стягнення за кредитним договором, яке боржник не виконав, не свідчить про припинення договірних правовідносин та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ними грошового зобов`язання. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» вважає, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому зобов`язаний сплатити заборгованість у вигляді 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 13349,04 доларів США, станом на 18.05.2022. Ухвалою від 03.08.2022 судом було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 07.11.2022 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду на 19.12.2022, який відкладено на 16.01.2023. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав разом із позовною заявою письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив, при цьому суд вжив всіх можливих заходів для виклику останнього до суду. Відзиву на позовну заяву відповідачем не було подано. На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24.10.2013 звернуто стягнення за договором іпотеки № CGZ0B0/1 від 3.12.2007 р., укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Павликом П.О., зареєстрованим у реєстрі за № 2519, а саме: нежитлове приміщення № 23, загальною площею 57,2 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] для забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № CGZ0B0/1 від 3.12.2007 в розмірі 229490,66 дол. США та 250 грн.(60000 дол. США заборгованість по тілу кредиту; 44054,13 дол. США заборгованість за відсотками; 50846,94 дол. США заборгованість за комісією; 66844,54 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання; 250 грн. штраф (фіксована частина); 7745,05 дол. США штраф (процентна складова) укладеному між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Встановлено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на момент реалізації предмета іпотеки. Стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) гривень понесених судових витрат. В зустрічному позові [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON] з участю третьої особи приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу Павлик Петра Олеговича про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено. Відповідно до ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини щодо укладання між сторонами кредитного договору та неповернення коштів не підлягають доказуванню у справі, яка розглядається, оскільки мають преюдиційне значення. Звертаючись до суду з позовом про стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, позивач надає розрахунок заборгованості відповідача, згідно якого сума заборгованості за тілом кредиту станом на 24.07.2014 становить 60\~000, 00 доларів США, та яка у подальшому змінюється по періодам, які зазначені у розрахунку заборгованості та станом на 18.05.2022 становить у розмірі 59\~994, 97 доларів США, а відповідно до розрахунку 3% річних - складає 13\~349,04 доларів США. Таким чином, предметом позову у справі є стягнення трьох процентів річних, нарахованих відповідно до ст. 625\~ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 15 ЦК України гарантовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Ч.1 ст.554 ЦК України встановлено, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При обрахунку 3% річних за основу береться розмір простроченої суми, яка визначена у договорі, чи судовому рішенні, а не її еквівалент у валюті України. Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження№14-446цс18) та № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Крім того, відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитодавця на нарахування передбаченої договором, зокрема, пені за порушення строків повернення кредиту та нарахованих процентів припиняється, а кредитодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення пені. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, а невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічні за змістом правові висновки виклав Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 910/16945/14, від 27 квітня 2018 року у справі № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 21 листопада 2018 року у справі № 642/493/17-ц, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Відтак, після рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24.10.2013, яким на користь банку було достроково звернуто стягнення на предмет іпотеки, заборгованість по кредитному договору № CGZ0B0/1 від 3.12.2007 банк має право на стягнення з відповідача тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України. Відповідно до здійсненого позивачем розрахунку, такий проведено з 24.07.2014 по 18.05.2022. Перевіряючи такий розрахунок, суд вважає за необхідне врахувати і таке. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 05год 30хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення 3% річних за три роки, які передували моменту звернення з позовною заявою до суду, однак до початку дії воєнного стану в Україні. Судом встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду поштою 18.07.2022, що підтверджується конвертом про направлення позовної заяви до суду, отже, належний трирічний строк розрахунку 3 % річних становить період часу з 18.07.2019 по 23.02.2022. Таким чином, наданий позивачем розрахунок суми трьох процентів річних підлягає перерахунку з урахуванням вищевказаного пункту Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та розраховується за період з 18.07.2019 до 23.02.2022. Відтак, розмір трьох процентів річних від простроченої суми за цей же період становить: -з 18.07.2019 до 19.07.2019 : 59999,03 х 3 % х 2 : 365 : 100 = 9,86 доларів США; -з 25.08.2019 до 25.08.2019 : 59995,19 х 3 % х 1 : 365 : 100 = 4,93 доларів США; -з 26.08.2019 до 31.12.2019 : 59994,97 х 3 % х 128 : 365 : 100 = 631,18 доларів США; -з 01.01.2020 до 31.12.2020 : 59994,97 х 3 % х 366 : 366 : 100 = 1799,85 доларів США; -з 01.01.2021 до 23.02.2022 : 59994,97 х 3 % х 419 : 365 : 100 = 2066,13 доларів США, всього 4\~511,95 доларів США, що за курсом 36,5686 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.01.2023 складає 164\~995, 69грн. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] трьох процентів річних в розмірі 4\~511,95 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам. Розмір заявлених вимог 390\~459,42 грн. (100 % - 5856,89 грн. - розмір судового збору, що сплачено позивачем при зверненні до суду з цим позовом), розмір вимог, що підлягають задоволенню 164 995,69 грн. 2474, 93 грн. - розмір судового збору, пропорційний до задоволеної частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2474, 93 грн. судового збору.

Outcome: partial