Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

У жовтні 2022 року ТОВ «РАДА 5» звернулося до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] , будучи власником квартири [ADDRESS] , користується комунальними послугами, отримує в повному обсязі послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які йому надаються, однак свого обов`язку зі сплати за спожиті послуги, своєчасно не виконує, в зв`язку із чим утворилась заборгованість. 04 грудня 2013 року [PERSON] уклав з ТОВ «Рада 5» договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, згідно з п. 4 якого, відповідач взяла на себе зобов`язання вносити передбачену договором плату за послуги не пізніше 20 числа місяця. Однак, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору відповідачем станом на 01 липня 2022 року виникла заборгованість зі сплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 8 687, 10 грн, за період за надані послуги з 01 січня 2022 року до 01 липня 2022 року, які позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 20 жовтня 2022 року в справі відкрито провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. 27 грудня 2022 року представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої 04 грудня 2022 року відповідач сплатив суму основної заборгованості, на підставі чого просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у виді інфляційних нарахувань - 304,78 грн, 3 % річних - 45,64 грн, і пені - 1 151,92 грн., та судові витрати в розмірі 2 481,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, представником позивача було подано заяву, в якій останній просить суд позовні вимоги задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Відповідачем подано квитанцію про оплату за надані житлово-комунальні послуги від 04 грудня 2022 року. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з положеннями ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд установив, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Між, ТОВ «РАДА 5» та відповідачем укладено договір про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкової території № 164/05УЖ від 04 грудня 2013 року. Предметом договору є забезпечення ТОВ «Рада» надання комунальних послуг та послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , а споживачем своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до умов даного договору відповідач зобов`язався вносити плату за надані послуги на рахунок позивача не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Відповідно до ст.179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ст. 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Окрім того, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплачував вартість наданих послуг, внаслідок чого, починаючи з 01 січня 2022 року до 30 листопада 2022 року виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 18 343,22 грн, яку відповідачем сплачено 04 грудня 2022 року, тобто після пред`явлення вказаного позову. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, згідно із розрахунком наданим позивачем, правильність якого перевірена судом на суму заборгованості нараховані інфляційну складову боргу - 304,78 грн та 3% річних - 45,64 грн. Відповідно до п. 4.1.2. договору за несвоєчасне внесення платежів за договором власник має сплачувати пеню згідно з законодавством. Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За несвоєчасне внесення платежів боржнику нарахована пеня у розмірі 1 151,92 грн, із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який утворився борг. Поряд із цим, судом встановлено, що укладений між сторонами договір про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкової території № 164/05УЖ від 04 грудня 2013 року не містить конкретного розміру відсотків для обчислення пені, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача в зв`язку із чим, позов підлягає частковому задоволенню. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. У зв`язку із викладеним, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 200,64 грн компенсації понесених витрат на оплату судового збору, що становить близько 88 % від задоволених позовних вимог, з урахуванням задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Outcome: partial