Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

адвокат Шимборська О.А. в інтересах позивачки 03.08.2022 року звернулася до Залізничного районного суду м. Львова із позовом, в якому просить розірвати договір на виготовлення меблів №00057 від 23.10.2021 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 24\~500 гривень, сплачені згідно Договору, стягнути із відповідача на користь позивача пеню у розмірі 6\~750,70 гривень, інфляційні збитки у розмірі 3\~896, 44 гривні та 3% річних у розмірі 382,60 гривні, вирішити питання судових витрат. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.10.2021 року між позивачкою та відповідачем укладено договір на виготовлення меблів, відповідно до якого термін виготовлення виробу становить 45 календарних днів з моменту укладення договору та здійснення замовником оплати. На виконання домовленості замовниця 23.10.2021 року сплатила готівкою авансовий платіж у розмірі 24\~500 гривень. З січня 2022 року по липень 2022 року замовниця неодноразово зверталася до виконавця з усними вимогами виконати умови договору, проте такі звернення жодного результату не дали. Станом на день звернення позивачки до суду замовлені нею меблі не були виготовлені, поставлені та змонтовані відповідачем відповідно до умов договору, чим, як вважає позивачка, останній порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Зазначає, що від виконання своїх зобов`язань відповідач повністю ухиляється, усні вимоги щодо повернення сплачених позивачкою коштів відповідачем ігноруються, зустрічей та спілкування із замовницею відповідач уникає, відтак позивачка змушена звернутись до суду для захисту своїх прав та інтересів, просить позов задоволити. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 09.09.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію позовної заяви з додатками отримано відповідачем 31.10.2022 року. Відзив відповідач до суду не подав. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з положеннями ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено і не заперечується сторонами спору, що 23 жовтня 2021 року між [PERSON] (Замовник) та [PERSON] (Виконавець) було укладено договір на виготовлення меблів №00057. За умовами договору Виконавець зобов`язується виконати за завданням Замовника роботи з виготовлення меблів (кухні) (Виріб) і передати результат роботи Замовнику, а Замовник відповідно до умов цього договору зобов`язується прийняти та оплатити виготовлений Виріб. Сторонами погоджено фактичну дату готовності Виробу (на складі Виконавця) до доставки 23.01.2022 року, та зазначено, що доставка здійснюється в термін не пізніше 7 днів з дати фактичної готовності Виробу. Пунктами 3.1, 3.2, 3.3 Договору передбачено, що загальна вартість договору 35 530 гривні, 70% від якої Замовник оплачує авансом в момент підписання цього договору шляхом внесення грошових коштів в касу Виконавця. Сума передплати складає 24 500 гривень. У разі відмови Замовника від виконання договору до передачі йому Виробу, Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю частину встановленої цим договором загальної вартості договору, пропорційно обсягу роботи, виконаної Виконавцем (п.4.2.10 Договору). У п.4.2.11 сторони погодили, що у разі порушення Виконавцем строку виконання своїх зобов`язань, передбачених п.2 цього договору з вини Виконавця, Замовник вправі стягнути з Виконавця неустойку, у розмірі 0,1% від загальної вартості договору за кожен день прострочки (копія Договору на виготовлення меблів з Додатком 1, а.с.13-17). Позивач зазначила, а відповідач не спростував, що 23.10.2021 року [PERSON] в момент підписання договору сплатила готівкою авансовий платіж, передбачений п.3.2.1 договору у розмірі 24\~500 гривень, а комплект меблів у термін, визначений Договором, та до часу подання позову не був доставлений позивачці. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2). За приписами ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1). Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.2). Згідно ч.1 ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. У відповідності до ч.2 ст.849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Як зазначено у ч.2 ст.852 ЦК України за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. У відповідності до ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч.1). Договір побутового підряду є публічним договором (ч.2). До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (ч.3). В силу ч.1 ст.872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. Згідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно ст.\~653\~ЦК України\~у разі\~розірвання договору\~зобов`язання\~сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір на виготовлення меблів, у встановлений строк відповідачем свої зобов`язання за Договором не виконано, внаслідок чого позивачка була позбавлена можливості використовувати замовлені меблі у своїх потребах. [PERSON] згідно Договору здійснено передоплату у розмірі 24\~500 гривень, які [PERSON] не повернуті, а відтак відповідач порушив взяті на себе зобов`язання. Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки в частині розірвання оскаржуваного Договору та стягнення на її користь 24\~500 гривень є підставними та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.1,3 ст.549 ЦК України). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.550 ЦК України). [PERSON] та [PERSON] передбачили у Договорі право Замовника на стягнення неустойки, як способу забезпечення зобов`язання. Так, згідно п.4.2.11 Договору у разі порушення Виконавцем строку виконання своїх зобов`язань, передбачених розділом 2 цього договору з вини Виконавця, Замовник вправі стягнути з Виконавця неустойку, у розмірі 0,1% від загальної вартості договору за кожен день прострочки. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розрахунок заборгованості, поданий суду представником позивачки здійснено відповідно до норм чинного законодавства, такий відповідачем не оспорено та не спростовано, власного розрахунку не надано, а отже такий із врахування положень ч.1 ст.82 ЦПК України приймається судом до уваги. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 6\~750,70 гривень, 3\~896,44 гривні інфляційних збитків та 3% річних у розмірі 382,60 гривень. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 1\~984,80 грн. судового збору (а.с.8). Згідно з ч. 1 ст. 137 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи убачається, що між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «»МС Партнерс» 15.07.2022 року укладено договір №19 про надання правової допомоги (а.с.20,21). Пунктом 4.2 Договору, Рахунком №1 від 18.07.2022 року визначено, що розмір винагороди (гонорар) за цим Договором становить 2\~500 гривень (а.с.22). Відповідно до квитанції №ПН212 від 28.07.2022 року [PERSON] сплатила на рахунок адвокатського об`єднання «МС Партнерс» 2500 гривень за надання правової допомоги зг договору №19 від 15.07.2022 (а.с.23). Також представник позивачки додала до позову детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (а.с.24). Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Оскільки відповідачем не обґрунтовано підстав для зміни розміру таких витрат, на думку суду, витрати у сумі 2500,00 грн. є співмірними із складністю цієї справи, розміром задоволених позовних вимог, професійністю адвоката, наданим обсягом послуг адвокатом, затраченим ним часом на дання таких послуг, відповідають реальності таких витрат, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved