Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

12.11.2021 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 47663 грн 79 коп. за кредитним договором № без номеру від 08.02.2020 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідач зобов`язання належним чином не виконав і станом на 18.10.2021 має заборгованість у розмірі 47663 гривень 79 копійка, яка складається з наступного: - заборгованості за тілом кредиту 42119 грн 31 коп.; - нарахування за простроченими відсотками 5544 грн 48 коп. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в розмірі 2270 грн. 13.12.2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 13.12.2021 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання але повернуто до суду 27.05.2022 року без вручення адресату (а.с. 51,52). Отже, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Станом на 03.01.2023 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 08.02.2020 року позивач та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір (без номеру), зміст укладеного сторонами договору викладено в Анкеті позичальника та Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, які підписано відповідачем. У відповідності до умов договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 43,2 відсотків річних за користування кредитом. Відповідно до договору, строк внесення щомісячних платежів визначено сторонами до 25 числа місяця. Відповідно до умов договору, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту встановлена в розмірі 84 % (а.с. 19, 20, 21-28). Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджено випискою по рахунку (а.с. 13-16). Протягом дії договору Банком було видано дві кредитні картки, остання з яких має термін дії до 02/24 (а.с. 18). Позивач ставить питання про стягнення з відповідача 47663 грн 79 коп. заборгованості за користування кредитними коштами, з яких: 42119 грн 31 коп. заборгованість за тілом кредиту; 5544 грн 48 коп. заборгованість за відсотками. З наданого позивачем розрахунку та первинного документу - банківської виписки по рахунках відповідача вбачається, що відповідач належним чином не виконував своїх договірних зобов`язань з повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 10-12, 13-16). З даним розрахунком суд погоджується, оскільки він відповідає умовам договору. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає позовні вимоги позивача цілком обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, які відповідно до наданого позивачем платіжного доручення №BOJ67B3LNM від 27.10.2021 року складають 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved