Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідачів, зазначивши, що 11 серпня 2014 року між відповідачами по справі було укладено шлюб. У подружжя народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач по справі є рідною бабусею дітей. У вересні 2020 року [PERSON] зібрав свої особисті речі, повідомив про переїзд у зв`язку з роботою та покинув місце свого постійного проживання. З вересня 2020 року [PERSON] синів не бачив та не висловлював бажання їх побачити. Батько дітей не приймає участі в їхньому житті, не займається вихованням синів, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Мати дітей [PERSON] проживає по [ADDRESS] приблизно з середини лютого 2022 року. З цього часу синів не бачила, жодного разу не приїжджала та не висловлювала бажання їх побачити, участі у їх житті не приймає. Виховання та опікою дітей займається позивач по справі. У зв`язку з чим просила суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно її синів - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься заява від [PERSON] , в якій відповідач зазначив, що визнає в повному обсязі, просить розглядами справу за його відсутності. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2014 року. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти з народження зареєстровані та проживають з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання для дітей створені належні умови для проживання та виховання, облаштовано окрему кімнату, обладнану необхідними меблями, окремими спальними місцями. В наявності одяг, взуття, засоби особистої гігієни, канцелярське приладдя. Діти в повному обсязі забезпечені продуктами харчування відповідно віковим потребам. Мати [PERSON] проживала разом з дітьми. У лютому 2022 року поїхала до сестри в с.Миколаївка Лозівського району Харківської області, де проживає до теперішнього часу. Батько дітей з вересня 2020 року [PERSON] синів не бачив та не висловлював бажання їх побачити. Відповідно до інформації, наданої комунальним закладом «Лозівський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №12 «Світлячок» Лозівської міської ради Харківської області від 14.09.2022 № 07-07/158, дітьми [PERSON] та [PERSON] повністю опікується позивач, яка спілкується з педагогами онуків, своєчасно сплачує за харчування дітей в закладі, бере активну участь у вихованні хлопчиків, забезпечує їх необхідним приладдям для занять. Мати [PERSON] з педагогами не спілкується, не виявляє зацікавленості життям та здоров`ям дітей. Батько [PERSON] жодного разу не відвідував навчальний заклад, не спілкувався з педагогами. Згідно з інформацією комунального некомерційного підприємства «Лозівське територіальне медичне об`єднання» Лозівської міської ради Харківської області від 15.09.2022 № 914, діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з народження доглядаються своєю бабусею [PERSON] . Відповідно до інформації Лозівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 17.02.2022 № 124, за результатами оцінювання потреб сім`ї встановлено, що діти проживають з бабусею [PERSON] , яка створила для онуків належні умови для проживання та виховання. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Із роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09). Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок Органу опіки та піклування в особі Лозівської міської ради Харківської області про доцільність та відповідність інтересам дітей позбавлення батьківських прав відповідачів відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , оскільки оцінюючи докази у зазначеній справі суд дійшов висновку про свідоме ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, вони взагалі не приймають участі у вихованні синів, їх не відвідують та не спілкуються з ними, ухиляються від утримання дітей. Суд прийшов до висновку, що ставлення відповідачів до синів є байдужим, дітьми опікується бабуся, перешкод з боку якої у спілкуванні відповідачів з дітьми судом не встановлено. Вказані обставини дають підстави суду для позбавлення батьківських прав відповідачів відносно синів, вказане рішення приймається в найвищих інтересах дітей. Крім того, Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява (№ 70879/11), в якому зазначив, що якщо один з батьків не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. У зазначеному рішенні розглядалися аналогічні правовідносини, тому суд вважає за можливе застосувати його у вказаній справі. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн. з кожного з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved