Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Служби у справах дітей Кіцманської міської ради Чернівецької області про визначення місця проживання дитини. Вказує, що 16.05.2015 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб у Кіцманському районному відділі ДРАЦСу ГТУ юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №26. Зазначає, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15.02.2022 року шлюб між ними розірвано. Вказує, що в них є малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Посилається також на те, що подружні стосунки із [PERSON] вони припинили восени 2021 року, дитина проживала з матірю до лютого 2022 року. Після розірвання шлюбу між ними, він дитину забрав проживати до себе, так як у матері не було створено належних умов проживання для дитини та вона не могла забезпечувати матеріальні потреби дитини. Зазначає, що вони добровільно не можуть прийти до згоди щодо вирішення питання місця проживання дитини, відповідачка наполягає, щоб дитина проживала з нею, через це в них періодично виникають сварки, свідком яких є їхня дочка, яка через це страждає. Тому з метою захисту інтересів малолітньої дитини змушений з даним позовом звернутися до суду та бажає, щоб юридично було визначене місце проживання дитини біля нього. Також зазначає, що фактично матеріальним забезпеченням дочки [PERSON] , її вихованням займається він. Йому необхідно на законних підставах діяти в її інтересах. Він звертався до відповідачки з проханням в добровільному порядку визначити місце проживання дитини біля нього, однак вона відмовляється це зробити. З часу припинення подружніх відносин дитина фактично проживає разом з ним, мати їхньої дочки спілкується з дитиною та зустрічається з нею. Згідно акту обстеженні умов проживання від 07.09.2022 року та акту оцінки потреб, складених Службою у справах дітей Кіцманської міської ради, він, [PERSON] , проживає разом з дочкою [PERSON] та своєю матірю в [ADDRESS] , умови проживання задовільні, дитина забезпечена всім необхідним, створені умови для проживання дитини. Згідно акту обстеження умов проживання від 07.09.2022 року та акту оцінки потреб, складених Службою у справах дітей Кіцманської міської ради, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , де винаймає квартиру, умов для проживання дитини не створено, [PERSON] не працевлаштована. Також посилається на те, що він має постійне місце роботи та отримує заробітню плату. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак через канцелярію подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в підгтовче судове засідання не з`явилась, однак скерувала на адресу суду заяву про визнання позовних вимог та просить справу розглядати за її відсутності. Представник третьої особи Служба у справах дітей Кіцманської міської ради Чернівецької області Заярнюк Л. в підготовче судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд судового засідання без представника органу опіки і піклування, Висновок органу опіки і піклування Кіцманської міської ради, затверджений Рішенням, підтримує повністю. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В судовому засіданні встановлено, що батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а матірю [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.08.2015 (а. с.15). Згідно рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15.02.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано.(а.с.13-14) Відповідно до висновку органу опіки і піклування Кіцманської РДА щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , орган опіки і піклування вважає за доцільне проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , визначити біля батька - [PERSON] , [INFO] , мешканця м.Кіцмань, який затверджено Рішенням Кіцманської міської ради №325/10 від 06.10.2022 року (а.с.16-18). Згідно Акта оцінки потреб сімї від 07.09.2022 року та висновку оцінки потреб сімї [PERSON] проживає разом з дочкою та своєю матірю в [ADDRESS] , умови проживання задовільні, дитина забезпечена всім необхідним, створені умови для проживання дитини. Будинок в якому проживає позивач за адресою: [ADDRESS] , одноповерховий, складається з чотирьох кімнат, коридора кухні, ванної кімнати, туалета, є окрема дитяча кімната, яка обладнана всім необхідним для проживання, що також стверджується Актом обстеження умов проживання від 07.09.2022 року (а.с.19-24,31). Згідно акту оцінки потреб сімї/особи від 07.09.2022 року та акту оцінки потреб складених Службою у справах дітей Кіцманської міської ради [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , де винаймає квартиру, умов для проживання дитини не створено, [PERSON] не працевлаштована, що також стверджується Актом обстеження умов проживання від 07.09.2022 року (а.с.25-30,32). Довідкою про доходи, виданою ТОВ «Рома» стверджується, що [PERSON] працює на даному підприємстві на посаді торговельного представника та отримує заробітню плату, сума доходу з січня по липень 2022 року становить 47264 грн. 28 коп. (а.с.33). Відповідно до положень ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Згідно із ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, при цьому суд бере до уваги що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки це в першу чергу відповідає інтересам дитини, малолітньої [PERSON] , [INFO] , не оспорюється відповідачкою, не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 114, 115,160,161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved