Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.12.2022 року позов [PERSON] до Західного територіального управління Національної гвардії України, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , 5000,00 грн. витрат за надання юридичної допомоги. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У відповіді\~на відзив\~представник позивача\~зазначив,\~що докази\~на підтвердження\~понесених позивачем\~витрат будуть\~надані після\~ухвалення рішення. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В межах п`ятиденного строку, передбаченого ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, представник позивача подав клопотання про розподіл судових витрат, а саме просить стягнути з відповідачів на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 12750,00 грн., а саме по 6375,00 грн. з кожного. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо\~\~судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно із ч. 3 ст. 270 КПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. За правилами ч. 2-4\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що затрати на правову допомогу повинні буди документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Рішенням Конституційного Суду України №23-рп/2009 від 30.09.2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення, тощо. Вибір форми та суб`єктів надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги № 57/22 від 01.08.2022 року, укладену між ним та адвокатом Цімурою Я.В. Предмет додаткової угоди подання позову про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності у справі за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Крім того погоджено, що розмір оплати послуг адвоката за підготовку процесуальних документів, консультування розраховується виходячи з кількості відпрацьованих адвокатом годин з розрахунку 1500 грн./год. 30.09.2022р. між позивачем та адвокатом Цімурою Я.В. складено акт приймання-передачі наданої правової допомоги №2 від 29.12.2022 року, в яких деталізовано кожен вид виконаних робіт та наданих послуг. Дослідивши надані стороною позивача документи на підтвердження оплати професійних послуг адвоката, суд дійшов висновку, що такі витрати підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому відповідачами неспівмірності витрат не доведено. \~ \~ Водночас\~ч.2\~ст.141\~ЦПК України\~передбачено,\~що інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення 1062,50 грн. витрат за надання правничої допомоги, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідні органи державної влади. Такими органами у даній справі є Західне територіальне управління Національної гвардії України та Державна казначейська служба України. А тому 1062,50 грн. витрат за надання правничої допомоги слід стягнути саме з Державного бюджету України.

Outcome: approved