Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису № 6781 від 16.09.2021 року, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського районного нотаріального округу Сазоновою О. М. таким, що не підлягає виконанню. Позивач обґрунтовує позов тим, що виконавчий напис було вчинено на кредитному договорі № 014/0010/73/62337 від 08.08.2006 року, укладеному у простій письмовій (не нотаріально посвідченій) формі. Крім того, заборгованість за кредитним договором №014/0010/73/62337 від 08.08.2006 року, яку було стягнено на підставі виконавчого напису не є безспірною. 21.01.2021року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Юрієм Сергійовичем, на підставі виконавчого напису № 6781 від 16.09.2021 року, було відкрито виконавче провадження №68302272. Оскільки позивач з виконавчим написом № 6781 від 16.09.2021 не згоден, вважає, що він повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся у встановленому законом порядку. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити [PERSON] у задоволенні позивних вимог, посилаючись на дотримання нотаріусом під час вчинення виконавчого напису ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", а саме : нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, що підтверджують безспірність заборгованості, крім того, зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивачем у позові не зазначена жодна обставина, яка б свідчила про протилежне. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Оксана Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович, до суду не з`явилися, про час та місце слухання справи, судом повідомлялись у встановленому законом порядку. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, дійшов наступного: У ч. 1\~ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на підставах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та 5 ст. 81 ЦПК України). Частина 1 ст.76\~ЦПК України наголошує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 та ч. 2\~ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2\~ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 7\~ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером № 6781, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 958757,46 гривень за Кредитним договором №014/0010/73/62337, укладеним 08.08.2006 року між АППБ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються Законом України "Про нотаріат",\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" (далі Порядок вчинення нотаріальних дій),\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" (далі Перелік документів). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19\~ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат",\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1 та 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підп. 2.1 та 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій , для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Так, згідно п. 2 Переліку документів, стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та в Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене, з урахуванням приписів ст.ст. 15,\~16\~та\~18 ЦК України\~та ст.ст. 50, 87\~та 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Таким чином, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі від 05.07.2017 № 6-887цс17 та в постанові Верховного Суду у справі від 19.09.2018 №207/1587/16 (провадження № 14-12559св18). Суд вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису насамперед не переконався належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суду не надано належних та допустимих доказів безспірності розміру грошових вимог заявника до позивача. Судом встановлено, що 18.06.2010 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Суворовського раонного суду міста Одеси із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0010/73/62337 від 08.08.2006 року. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.04.2013 року у цивільній справі № 1527/2-3451/11 позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду з причин неявки представника банку у судові засідання.(а.с.9) Крім того, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14.05.2018 року у цивільній справі № 523/5028/18 заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі № 2-4452/10 (1527/2-3451/11) та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання було залишено без задоволення.(а.с.10-11) Також, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.09.2020 року у цивільні справі № 523/1295/20 відмовлено ТОВ «Вердикт Капітал» в задоволенні позову до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з підстав спливу позовної давності відповідно до ст. 266 ЦК України.(а.с.12-13) Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як закріплено статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно положень статті 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як встановлено приписами частини 5 статті 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно положень статті 262 ЦПК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що заборгованість за кредитним договором № 014/0010/73/62337 від 08.08.2006 року, яку було стягнено на підставі виконавчого напису № 6781 від 16.09.2021 року не є безспірною. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Крім того, відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № № 014/0010/73/62337 від 08.08.2006 року укладений у простій письмовій формі, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вказаний висновок також висловлений у постанові КЦС ВС від 21.10.2020 року в рамках розгляду справи № 172/1652/18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17, який суд вважає за необхідним застосувати в рамках розгляду даної справи. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимоги Закону України "Про нотаріат"\~та Порядку вчинення нотаріальних дій щодо безспірності заборгованості та строку давності, на кредитному договорі вчиненому у простій письмовій формі, що є порушенням п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно ч.ч. 1 та 2\~ ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відтак, з відповідача належить стягнути на користь позивача 992,40 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved