Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи 17 листопада 202021 року [PERSON] (надалі [PERSON] , позивач за первісним позовом), звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» (надалі ТОВ «Промінь», відповідач за первісним позовом) , просив стягнути з ТОВ «Промінь» на свою користь суму боргу за договорами поворотної фінансової допомоги в розмірі 1068617,18 грн., 3% річних в розмірі 43699,95 грн., інфляційні збитки в розмірі 114628,76 грн. та судові витрати по справі. Позов мотивований тим, що між ним та ТОВ «Промінь» , від імені якого діяв позивач, як директор, укладено договори про надання поворотної фінансової допомоги: № 19/06-2019 від 19 червня 2019 року, № 20/06-2019 від 20 червня 2019 року, № 01/08-2019-1 від 01 серпня 2019 року. Відповідно до умов вказаних договорів він (позикодавець) передав, а ТОВ «Промінь» (позичальник) прийняв грошові кошти в сумі 1068617,18 грн., які зобов`язався повернути в строк і на умовах, визначених договором. Дані кошти були внесені позивачем частково на поточний рахунок ТОВ «Промінь», про що свідчать виписки з банку, частково через касу ТОВ «Промінь», про що свідчать прибуткові касові ордери видані відповідачем за первісним позовом. Посилаючись на те, що ТОВ «Промінь» не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув позику, чим допустив порушення його законних прав та інтересів, просив стягнути з нього суму боргу, 3 % річних, інфляційні збитки. Разом з позовом позивачем за первісним позовом була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Промінь» у межах ціни позову. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 17 грудня 2021 року представником відповідача за первісним позовом, адвокатом Крищук Б.В., подано до суду відзив на позов, за змістом відзиву, відповідач висловив свої заперечення проти позову. Зазначав, що між [PERSON] (продавцем) та [PERSON] (покупець) був укладений, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за №3146 договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Промінь». Згідно п.1.1 договору сторони погодили, продавець передає у власність покупця свою частку в статутному капіталі ТОВ «Промінь». Згідно п.3.1, п.3.2 договору, право власності на частку в статутному капіталі виникає у покупця з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього договору. Таким чином після державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, а саме з 18.06.2019 [PERSON] набув всіх прав засновника (учасника) ТОВ «Промінь». Підпунктом 5.1.1 пункту 5.1 договору сторони домовились, що [PERSON] з моменту укладення договору не буде вчиняти жодних дій, що призведуть до фінансових зобов`язань ТОВ «Промінь». В подальшому між [PERSON] та [PERSON] була укладена партнерська угода № 12/06-19 за якою сторони домовились про спільну роботу направлену на збільшення земельного банку ТОВ «Промінь». З метою ефективного виконання досягнутих у вищезазначеної угоді домовленостей, 19 червня 2019 року [PERSON] був призначений на посаду директора ТОВ «Промінь». Але після призначення [PERSON] на посаду директора, останній почав діяти в своїх інтересах, порушуючи умови партнерської угоди. Так без відома та погодження [PERSON] , як єдиного учасника товариства, уклав із самим собою договори поворотної фінансової допомоги, заборгованість за якими є предметом спору. Зазначає, що договори були укладені в порушення вимог законодавства України. Вважає метою укладення цих договорів було неправомірне збагачення позивача за первісним позовом за рахунок ТОВ «Промінь». Вважає всі касові ордери, які надані [PERSON] , як підтвердження перерахунку коштів, є недостовірними та неналежними доказами передачі [PERSON] грошових коштів ТОВ «Промінь». 16 грудня 2021 року представником ТОВ «Промінь» - адвокатом Крищуком Б.В., направлено до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] . Позов, за своїм змістом, мотивовано тими ж підставами, які викладені ТОВ «Промінь» у відзиві на позов [PERSON] . З зазначених підстав, просив визнати недійсними договори про надання поворотної фінансової допомоги: № 19/06-2019 від 19.06.2019, № 20/06-2019 від 20.06.2019, № 01/08-2019-1, укладених між [PERSON] та ТОВ «Промінь»; просив також стягнути судові витрати. 31 серпня 2022 року, представником [PERSON] , адвокатом Коноплею Ю.М., подано до суду відзив на зустрічний позов ТОВ «Промінь» до [PERSON] про визнання договорів про надання поворотної фінансової допомоги недійсними. В якому він висловив свої заперечення проти зустрічного позову. Вважає договори укладені відповідно вимогам законодавства України та не несуть жодної шкоди довірителю . [PERSON] діяв в інтересах ТОВ «Промінь» в межах наданих йому повноважень, як директора товариства. 06 вересня 2022 року представником ТОВ «Промінь», адвокатом Лященко А.М., подано до суду відповідь на відзив за зустрічним позовом, за змістом відповіді висловила свої заперечення проти відзиву на позов. Зазначила, що згідно частин 2-4 ст. 44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», в редакції, що діяла станом на момент укладення спірних договорів, [PERSON] повинен був отримати згоду на їх укладення у вищого органу товариства - загальних зборах учасників. Враховуючи те, що [PERSON] , як єдиний учасник товариства, не надавав дозволу [PERSON] на укладення договорів про надання поворотної фінансової допомоги, вважає останній діяв з перевищенням своїх повноважень, а самі договори вважає недійсними. Також наполягає, що фактично гроші не були перераховані товариству. В зв`язку з чим просить зустрічний позов задовольнити, у задоволені первісної позовної заяви відмовити повністю. Заяви та клопотання учасників справи 13.01.2022 року через канцелярію суду від представника ТОВ «Промінь» - адвоката Крищук Б.В. надійшла заява про виклик, в якості свідка головного бухгалтера підприємства [PERSON] 18.01.2022 до суду від представника ТОВ «Промінь» - адвоката Крищук Б.В. надійшла заява про призначення судової технічної експертизи документів. 25.05.2022 року через канцелярію суду від представника ТОВ «Промінь» - адвоката Лященко А.М. надійшла заява про зупинення провадження у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного провадження. 26.07.2022 року через канцелярію суду від представника ТОВ «Промінь» - адвоката Лященко А.М. надійшло клопотання про приєднання та витребування доказів. Також від представників сторін неодноразово надходили заяви та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Інших заяв та клопотань від сторін та їх представників до суду не надходило. Процесуальні дії у справі Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 18 листопада 2021 року відкрито провадження у справі, визначено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов та зустрічної позовної заяви. Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року відмовлено позивачу за первісним позовом у заяві про забезпечення позову. Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року відмовлено ТОВ «Промінь» у прийнятті зустрічного позову. Ухвалою суду від 03 лютого 2022 року відмолено ТОВ «Промінь» у призначенні судової технічної експертизи у справі. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23 травня 2022 року відкрите апеляційне провадження у справі № 739/1824/21 за апеляційною скаргою ТОВ «Промінь» на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22.12.2021 про відмову у прийнятті зустрічного позову. Ухвалою суду від 25 травня 2022 року відмолено представнику ТОВ «Промінь» Лященко А.М. у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі № 739/1824/21. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 08 червня 2022 року задоволена частково апеляційна скарга ТОВ «Промінь». Скасована ухвала Новгород-Сіверського суду Чернігівської області від 22 грудня 2021 року, а справа направлена до суду першої інстанції для належного вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви ТОВ «Промінь» до [PERSON] про визнання недійсними укладених ними договорів про надання поворотної фінансової допомоги. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 22 червня 2022 року зустрічний позов ТОВ «Промінь» до [PERSON] про визнання недійсними укладених ними договорів про надання поворотної фінансової допомоги прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до ТОВ «Промінь» про стягнення поворотної фінансової допомоги, 3% річних, інфляційних витрат об`єднанні вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом. Надано позивачу за первісним позовом час для надіслання до суду відзиву на зустрічний позов. Ухвалою суду від 23 серпня 2022 року задоволено клопотання представника ТОВ «Промінь» адвоката Лященко А.М. про поновлення строку для подання доказів та їх приєднання до матеріалів справи № 739/1824/21. Ухвалою суду від 23 серпня 2022 року відмолено представнику ТОВ «Промінь» адвокату Лященко А.М. у задоволенні клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 31 серпня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката [PERSON] в поновленні строку для подачі відзиву на зустрічний позов. Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Протокольною ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Позивач за первісним позовом/відповідач за зустрічним позовом у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Його представник адвокат Конопля Ю.М. в судовому засіданні висловив свою позицію, яка цілком збігається з позицією викладену у позові та відзиву на зустрічний позов, первісний позов підтримав у повному обсязі, просив суд про задоволення позовних вимог. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити у повному обсязі. Відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом адвокат Лященко А.М. в судовому засіданні у задоволенні первісного позову просила відмовити у повному обсязі. Зустрічний позов підтримала у повному обсязі, просила суд про задоволення позовних вимог. Підтвердила перерахування [PERSON] на рахунок ТОВ «Промінь» 95000,00 грн., але вважає що позивач за первісним позовом вибрав неналежні правові підстави захисту своїх прав. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннями свідків. Частиною 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи встановлені судом. 19.06.2019 між [PERSON] та ТОВ «Промінь», представником якого виступав [PERSON] (самопредставництво) був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 19/06-2019 (надалі договір 1)(т.1 а.с. 12). Відповідно до пунктів 1.1., 4.1.. договору 1 [PERSON] - позикодавець передає ТОВ «Промінь» - позичальнику поворотну фінансову допомогу, а останній зобов`язується її повернути у строку обумовлені договором. Згідно п. 2.1. договору 1 сума допомоги становить 273000,00 грн. [PERSON] , згідно наданих до позовної заяви квитанцій до прибуткових касових ордерів №: 77 - 90 у термін з 19.06.2019 по 27.06.2019 було передано готівкою, через касу ТОВ «Промінь», грошових коштів у розмірі 273000,00 грн. Відповідач за первісним позовом заборгував за договором на еквівалентну суму 273000,00 грн. 20.06.2019 між [PERSON] та ТОВ «Промінь», представником якого виступав [PERSON] (самопредставництво) був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 20/06-2019, в подальшому змінений згідно договору № 20/06-2019/1 від 22 липня 2019 р., в частині суми договору (надалі договір 2)(т.1 а.с. 17, 18). Відповідно до пунктів 1.1., 4.1.. договору 2 [PERSON] - позикодавець передає ТОВ «Промінь» - позичальнику поворотну фінансову допомогу, а останній зобов`язується її повернути у строку обумовлені договором. Згідно п. 2.1. договору 2 сума допомоги становить 689005,86 грн. [PERSON] , згідно наданих до позовної заяви квитанцій до прибуткових касових ордерів: 91 - 119 у термін з 01.07.2019 по 25.07.2019 було передано готівкою, через касу товариства ТОВ «Промінь», грошових коштів у розмірі 689005,86 грн. Відповідач за первісним позовом заборгував за договором на еквівалентну суму 689005,86 грн. 01.08.2019 між [PERSON] та ТОВ «Промінь», представником якого виступав [PERSON] (самопредставництво) був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 01/08-2019-1 (надалі договір 3)(т.1 а.с. 6). Відповідно до пунктів 1.1., 4.1.. договору 3 [PERSON] - позикодавець передає ТОВ «Промінь» - позичальнику поворотну фінансову допомогу, а останній зобов`язується її повернути у строку обумовлені договором. Згідно п. 2.1. договору 3 сума допомоги становить 423255,00 грн. [PERSON] , згідно наданої до позовної заяви квитанції до прибуткового касового ордеру № 120 від 01.08.2019 було передано готівкою, через касу товариства ТОВ «Промінь», грошових коштів у розмірі 11611,32 грн. Також [PERSON] через установу банку перераховано на рахунок ТОВ «Промінь» 95000,00 грн. За загальною сумою [PERSON] за договором № 01/08-2019-1 від 01.08.2019 передано поворотної фінансової допомоги у розмірі 106611,32 грн. Відповідач за первісним позовом заборгував за договором на еквівалентну суму 106611,32 грн. Також судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 18 червня 2019 року [PERSON] передав у власність [PERSON] частку у статутному капіталі ТОВ «Промінь» у розмірі 100 % статутного капіталу, що у грошовому виразі становить 42 144,00 грн.(т.1, а.с.67 - 73). Відповідно п.п. 5.1.1. п. 5.1. договору [PERSON] зобов`язався з моменту укладеного договору не вчиняти жодних дій, що призведуть до фінансових зобов`язань ТОВ «Промінь». Також, між [PERSON] та [PERSON] укладена партнерська угода № 12/06-19 від 12.06.2019, згідно якої сторони домовились проводити спільно роботи направлені на збільшення земельного банку сільськогосподарського підприємства, а саме ТОВ «Промінь», шляхом укладення договорів оренди. У відповідності з домовленостями рішенням № 2019-1 від 18.06.2019 [PERSON] було призначено на посаду директора ТОВ «Промінь», з відповідними повноваженнями виконавчого органу товариства (згідно Статуту ТОВ «Промінь»)(т.1, а.с.72, 73, 140-143). Згідно Статуту ТОВ «Промінь» вищим органом управління товариством є загальні збори учасників. Виконавчим органом товариства є директор, який підзвітний загальним зборам учасників та організовує виконання їх рішень (п.2.19, 2.23 Статуту). Директор має право без довіреності виконувати дії від імені товариства. Директор має право першого підпису на всіх фінансових та інших документах товариства (п.2.24 Статуту). До компетенції директора, крім іншого, належить право на укладення та підписання без будь-яких обмежень господарські договори, контракти, інші правочини, в тому числі про отримання кредитів, субсидій, позик, надання гарантій, поруки, застави, тощо. Згідно довідки ТОВ «Промінь» № 05/09 від 05.09.2022 за періоди: 01.01.2018 по 31.12.2018; 01.01.2019 по 31.12.2019; 01.01.2020 по 31.12.2020 жодних касових операцій (ні прибуткових, ні видаткових) по товариству не проводилось, у т.ч. внесення коштів. Касова книга за 2018, 2019, 2020 роки відсутня на підприємстві (т.4 а.с. 25). Згідно банківських виписок по банкам в яких відкриті рахунки ТОВ «Промінь»: АБ «Укргазбанк» (м. Київ, вул.. Б. Хмельницького, 16-22), АТ «Універсал Банк» (м. Київ, вул.. Автозаводська, буд. 54/19), АТ «Державний ощадний банк України» (м. Київ, вул.. Госпітальна, 12-Г), АТ «БАНК СІЧ» (м. Київ, вул.. Володимирська, буд., 63), АТ «Райффайзен Банк» лише в АТ «БАНК СІЧ» зафіксовано платіжне перерахування від [PERSON] на користь ТОВ «Промінь» грошових коштів: 07.08.2019 на суму 44000,00 грн.(т.2, а.с.23), 08.08.2019 на суму 2000,00 грн.(т.2, а.с.25), 12.08.2019 на суму 49000,00 грн. (т.2, а.с.26), що складає загальну суму 95000,00 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Щодо первісного позову. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на підставі даних бухгалтерського обліку. Фінансова звітність підписується керівником (власником) підприємства або уповноваженою особою у визначеному законодавством порядку та бухгалтером або особою, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства. У разі якщо бухгалтерський облік підприємства ведеться підприємством, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, фінансову звітність підписують керівник підприємства або уповноважена особа, а також керівник підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, або уповноважена ним особа. При цьому відповідальність підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, визначається законом та договором про надання бухгалтерських послуг. Відповідно до пункту 11 постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 29.12.2017 №148 (в редакції, чинній на дату спірних правовідносин) (надалі Положення) готівка, що надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі. Оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. Відповідно п. 15 Положення установи/підприємства мають право тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують самостійно встановлений ними ліміт каси. Готівкова виручка (готівка), що перевищує самостійно встановлений ліміт каси, здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. Відокремлені підрозділи установ/підприємств мають право здавати готівкову виручку (готівку) безпосередньо до кас юридичних осіб або банку чи небанківської фінансової установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку для її переказу і зарахування на банківські рахунки юридичних осіб. П. 39 Положення установи/підприємства відображають у касовій книзі усі надходження і видачу готівки в національній валюті (додаток 5). Кожна/кожне установа/підприємство (юридична особа), що має касу, веде одну касову книгу для обліку операцій з готівкою в національній валюті (без урахування кас відокремлених підрозділів). Згідно п. 44 Положення керівник установи/підприємства під час прийняття на роботу касира укладає з ним договір про повну матеріальну відповідальність та ознайомлює його під підпис із вимогами цього Положення. Керівник установи/підприємства для здійснення функцій касира може прийняти рішення щодо виконання таких функцій працівником іншої/іншого установи/підприємства, залученого на підставі укладеної між установами/підприємствами угоди на надання послуги з надання персоналу, у якій обов`язково зазначається вимога про повну матеріальну відповідальність такого працівника. Згідно довідки наданої відповідачем за первісним позовом і не спростовано позивачем за первісним позовом жодних касових операцій за 2018 - 2020 роки ТОВ «Промінь» не проводилось, в зв`язку з чим була відсутня касова книга на підприємстві. Тому суд критично ставиться щодо підтвердження позивачем за первісним позовом про оплату поворотної фінансової допомоги ТОВ «Промінь» за квитанціями до прибуткових касових ордерів: №№ 77-120. В той же час позивачем за первісним позовом підтверджено перерахування грошових коштів ТОВ «Промінь» у розмірі 95000,00 грн. За зустрічним позовом. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності та волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі), п`ятою (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним) та шостою (правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Недійсність правочину не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 ЦК України). Досліджуючи доводи [PERSON] на підтвердження вчинення оспорюваних правочинів не на шкоду ТОВ "Промінь", суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно зі ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною право - і дієздатністю (ст. 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (ч. 1 та 3 ст. 92 ЦК України). У відносинах із третіми особами від імені юридичної особи завжди діятиме певна особа, через яку вчиняються юридично значимі дії, а воля цієї особи на вчинення правочину, реалізована нею через волевиявлення від імені юридичної особи, може передбачати настання невигідних для останньої наслідків, бажати чи свідомо допускати їх настання. Орган юридичної особи, який діє одноособово, усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам та волевиявленню юридичної особи, яку представляє, передбачає настання невигідних для останньої наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання. Отже, за змістом ч. 1, 3, 4 ст. 92 ЦК України, ч. 1, 2 ст. 89 Господарського кодексу України (далі - ГК України), п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" орган юридичної особи, який діє одноособово, має повноваження щодо представництва юридичної особи (з можливістю їх обмеження відповідно до установчих документів чи закону), створює, змінює припиняє цивільні права та обов`язки юридичної особи, тому підпадає під поняття представництва, наведене у статті 237 ЦК України. Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє (див. висновок Верховного Суду у постанові від 17.03.2021 у справі № 360/1742/18). Згідно з ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Тобто, правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють, незалежно від того, вчиняється такий правочин з перевищенням наданих представнику повноважень, чи без такого перевищення. У постанові від 01.12.2021 у справі № 908/3467/19 Верховний Суд вказав, що для цілей застосування частини 3 статті 238 ЦК України словосполучення "у своїх інтересах" потрібно розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам довірителя, в тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є. Верховний Суд у вказаній постанові відмітив, що у випадку укладення представником правочину з самим собою довіритель не повинен доводити, що цей правочин укладено не в його інтересах, збитковість правочину, недобросовісність чи нерозумність дій довірителя. По суті, положення частини 3 статті 238 ЦК України надають довірителю право визнати недійсним відповідний правочин, незалежно від того на яких умовах він укладений. На довірителя не покладається тягар доведення невигідності умов такого договору, його збитковості. Його укладення не в інтересах довірителя презюмується. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 вказано, що представник має завжди діяти у найкращих інтересах довірителя. Вчинення правочину щодо самого себе, тобто не в інтересах довірителя, а у своїх власних, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Правило, передбачене частиною 3 статті 238 ЦК України, покликане гарантувати інтереси особи, яку представляють, від можливих зловживань з боку представника. Зазначене узгоджується також із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.05.2019 у справі № 401/2995/16-ц, від 10.11.2021 у справі № 757/50762/18-ц. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Так у ст. 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Вирішуючи спори про визнання правочинів договорів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів договорів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Позивач за первісним позовом, належних доказів того, що перераховані через банк кошти були спрямовані на користь ТОВ "Промінь" суду не подано. Квитанції до прибуткових касових ордерів №№ 77 - 120 за підписом директора та головного бухгалтера ТОВ "Промінь" взагалі не доводять факт передачі грошових коштів відповідачу за первісним позовом та не можуть підтверджувати факт укладення оспорюваних договорів поворотної фінансової допомоги в інтересах ТОВ "Промінь", оскільки такі квитанції підписані самим відповідачем за зустрічним позовом або іншою особою без належних повноважень. Так, відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Оскільки досліджувані квитанції створені безпосередньо самим відповідачем, або головним бухгалтером без належних повноважень очевидно при їх створенні існує достатній вплив самого відповідача на формування того уявлення про обставини справи, яке вигідне йому. Без документального підтвердження (первинних бухгалтерських документів (касової книги), наказів про повноваження [PERSON] , [PERSON] приймати грошові кошти, довідки про ліміт каси, договору про повну матеріальну відповідальність), бухгалтерської звітності про зарахування грошових коштів ТОВ «Промінь» та/або їх використання товариством, такі квитанції не є належними доказами у розумінні ст. 77 ЦПК України (належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування). Доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять. Враховуючи вищевказане, встановивши, що [PERSON] підписуючи з обох сторін договори поворотної фінансової допомоги діяв саме в своїх інтересах, суд дійшов висновку, що є підставою для визнання таких правочинів недійсними у силу положень статей 203, 215 ЦК України. Подібний за замістом висновок викладений в постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року в справі № 522/4840/18 (провадження № 61-15233св19). При цьому, суд зазначає, що правовою підставою позову [PERSON] є стягнення суми боргу, 3% річних, інфляційних збитків за невиконання ТОВ «Промінь» умов договорів поворотної фінансової допомоги. В той же час за змістом статті 216 ЦК України та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК (п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»). Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Тому суд прийшов до висновку про задоволення первісного позову в частині стягненя боргу в сумі 95000,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних збитків, вони розраховані [PERSON] з часу невиконання умов договорів по дату подачі позову до суду. Як встановлено судом позивач за первісним позовом додатково не звертався до відповідача за первісним позовом, в порядку досудового врегулювання спору, з вимогою (претензією) відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України. Тому у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України за цей період відповідачем не було прострочено зобов`язання, а позов в цій частині не підлягає задоволенню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову [PERSON] до ТОВ «Промінь», в частині стягнення грошових коштів в сумі 95000,00 грн. та задоволені повністю позовних вимог ТОВ «Промінь» до [PERSON] про визнання договорів поворотної фінансової допомоги недійсними. Судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial