Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся в суд із позовом до ТОВ "НК БУД" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 14.02.2019 на автошляху Н-31 в смт Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області відбулась ДТП за участю автомобіля "Scania",д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом марки "Schwarzmulleг", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем марки "BMW", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Власником транспортного засобу "Scania",д.н.з. [NUMBER] , та напівпричепу марки "Schwarzmulleг", д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів [NUMBER] та [NUMBER] . Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8631260 від 13.04.2018 страхувальником автомобіля марки "BMW", д.н.з. [NUMBER] , є ТОВ «ОТП Лізинг», а страховиком - ПАТ «СК «Універсальна». Водночас, відповідно до договору фінансового лізингу № 3376-AR-FL від 06.04.2018 вказаний транспортний засіб знаходиться у фактичному володінні TOB «НК БУД». Крім того, водій [PERSON] перебуває у трудових відносинах з TOB «НК Б УД». У листі від 25.11.2019 ПАТ «СК «Універсальна» повідомило позивачу, що страхова компанія не визначила розмір нанесеного збитку власнику автомобіля "Scania",д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом марки "Schwarzmulleг", д.н.з. [NUMBER] , в результаті ДТП 14.02.2019, оскільки не встановлено ознак настання страхового випадку по полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів серії АК №8631260 від 13.04.2018. Додатково позивачу було запропоновано самостійно замовити експертизу щодо встановлення розміру нанесеного матеріального збитку. Для з`ясування обставин ДТП 14.02.2019, встановлення винної особи, позивачем було проведено дослідження аварійного комісара № 2АК-02-Д від 21.02.2020. За висновками комісії було встановлено вину [PERSON] , зокрема те, що автомобіль "BMW" виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем "Scania",д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом марки "Schwarzmulleг", д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень названих зтомобілів. Для встановлення розміру матеріального збитку [PERSON] було проведено експертне автотоварознавче дослідження автомобіля "Scania",д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом марки "Schwarzmulleг", д.н.з. [NUMBER] , відповідно до якого позивачу було завдано матеріального збитку у сумі 248 576,56 грн. З метою відшкодування шкоди позивач звертався з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди до [PERSON] , ТОВ «ОТП «Лізинг», ПАТ Страхова компанія «Універсальна» та ТОВ «НК БУД». Листом №4832/24-001 від 16.11.2020 ПАТ «СК «Універсальна» відмовила у виплаті страхового відшкодування, оскільки на протязі року заяви про виплату страхового відшкодування за наслідками ДТП, що відбулась 14.02.2019, не надходило. У листі № 310/1 від 27.10.2020 ТОВ «НК БУД» відмовилося відшкодовувати матеріальну шкоду, оскільки вина [PERSON] відсутня, а дослідження аварійного комісара від 21.02.2020 № 2АК-02-Д не підтверджують його вину. [PERSON] листом №1 від 02.11.2020 повідомив, що вимога про відшкодування шкоди є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки його вина не доведена у встановленому законом порядку. У зв`язку з відмовою відповідальних осіб відшкодувати завдану матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в добровільному порядку позивач [PERSON] звернувся з цим позовом до суду за захистом свого порушеного права. Також, через пошкодження свого майна позивач поніс моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яку у відповідності до ст. 23 ЦК України просив стягнути з ТОВ "НК БУД" у сумі 20 000,00 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 28.05.2021 у справі було призначено судову автотехнічну і комплексну судову автотехнічну та автотоварознавчу експертизи, у зв`язку з чим провадження у справі було зупинено. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.10.2021 провадження у справі відновлено, експертизу не проведено у зв`язку з відсутністю усієї необхідної інформації щодо ДТП. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.12.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.07.2022 за клопотанням представника позивача у зв`язку із необхідністю залучення співвідповідача, суд повернувся до підготовчого судового засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.07.2022 до участі у розгляді справи залучено співвідповідача ПАТ "СК "Універсальна". Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.11.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Від ТОВ "НК БУД" до суду 08.02.2021 надійшов відзив, відповідно до якого відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що [PERSON] , керуючи автомобілем марки "BMW", д.н.з. [NUMBER] , 14.02.2019 фактично не здійснював виконання своїх безпосередніх трудових (службових) обов`язків, а отже норма ч. 1 ст. 1172 ЦК України, відповідно до якої юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, не може бути застосована до цих правовідносин, а тому позов заявлено до неналежного відповідача. Також вказує, що належним відповідачем у цій справі повинно бути ПАТ "СК "Універсальна", яка є страховиком цивільно-правової відповідальності власника автомобіля марки "BMW", д.н.з. [NUMBER] , і яка не здійснила позивачу виплату страхового відшкодування. Від позивач до суду 25.02.2021 надійшла відповідь на відзив ТОВ "НК БУД", відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позову. Вважав доведеним факт, що під час дорожньо-транспортної пригоди 14.02.2019 [PERSON] перебував у трудових відносин з ТОВ "НК БУД" та виконував трудові обов`язки. Зокрема, відповідно до наказу директора ТОВ "НК БУД" від 31.01.2017 [PERSON] переведений з посади виконавця робіт на посаду логіста з 01.02.2017. Згідно наказу № 19 від 13.02.2019 директора ТОВ "НК БУД" Охотський Д.В. був відправлений у службове відрядження до м. Дніпро у ТОВ "Нібулон" терміном на 1 календарний день з 14.02.2019 по 14.02.2019 з метою вирішення виробничих питань. У своїх поясненнях [PERSON] вказав, що близько 5 год. 40 хв. рухався по трасі з м. Києва до м. Дніпра, що підтверджує обставини службового відрядження. Також відповідач не надав жодних доказів, що [PERSON] неправомірно заволодів автомобілем відповідача, тому зазначені обставини свідчать про те, що транспортний засіб було надано [PERSON] саме для службового відрядження до м. Дніпро. Щодо відповідальності за відшкодування шкоди ПАТ "СК "Універсальна", то відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). При цьому відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 у справі № 753/5293/16, зазначений у п. 37.1.4. вищевказаного Закону є присічним і поновленню не підлягає. ПАТ "СК "Універсальна" листом № 4832/24-001 від 16.11.2020 відмовила у виплаті страхового відшкодування за наслідками ДТП 14.02.2019 у зв`язку з відсутністю заяви про виплату страхового відшкодування протягом року. Оскільки право на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і потерпіла сторона не може бути позбавлена отримати матеріальну та моральну компенсацію за понесені збитки, тому позивач має законні підстави вимагати відшкодування понесених матеріальних збитків та моральної шкоди безпосередньо з винуватця ДТП. Від ТОВ "НК БУД" до суду 11.03.2021 надійшли письмові заперечення на відповідь позивача на відзив ТОВ "НК БУД", аналогічного до відзиву на позовну заяву змісту. Позивачем до суду 21.07.2022 подано заяву про зміну предмета позову, відповідно до якої позивач просив суд: стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 181 926,16 грн.; стягнути з ТОВ «НК БУД» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 66 650,40 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Від ПАТ «СК «Універсальна» до суду 11.10.2022 надійшов відзив, відповідно до якого відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у задоволенні позову. Зазначав на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] не настала і відповідно страховий випадок для страхової компанії не настав, у зв`язку з чим у відповідача 2 відсутні будь-які правові підстави (обов`язки) щодо виплати страхового відшкодування. Також відповідач 2 не погоджується з розміром матеріальної шкоди, який вважає завищеним, оскільки максимальна сума страхового відшкодування, яку могло було бути стягнено ПАТ «СК «Універсальна» у випадку задоволення позовних вимог становить 100 000,00 грн. відповідно до страхової суми за полісом № АК 863260. Посилаючись на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 у справі № 753/5293/16 про те, що зазначений у п. 37.1.4. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" річний строк є присічним і поновленню не підлягає, а позивач впродовж одного року не звертався до відповідача 2 з письмовою заявою про відшкодування завданої матеріальної шкоди, у зв`язку з чим у ПАТ «СК «Універсальна» не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, завданої майну позивача. Крім того, позивач не обґрунтував належними доказами, що таке не звернення до відповідача 2 із відповідною заявою було обумовлено обставинами, які не залежали від його дій. Від позивача до суду 31.10.2022 надійшла відповідь на відзив ПАТ «СК «Універсальна», відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позову. На заперечення відповідача 2 щодо відсутності цивільно-правової відповідальності [PERSON] зазначив, що проведеним дослідженням аварійного комісара № 2АК-02-Д від 21.02.2020 встановлено винну особу в дорожньо-транспортній пригоді 14.02.2019, а саме [PERSON] . Ні відповідач-1, ні відповідач-2 не спростували висновків цього дослідження аварійного комісара. Відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності у контексті цієї справи. Щодо максимальної суми страхового відшкодування зазначає, що різницю між фактичним розміром і страховою виплатою відшкодовує відповідач 1 (як роботодавець винної особи). Стосовно доводів відповідача 2 щодо пропущення річного строку звернення до страховика з неповажних причин вказав, що розгляд матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності поліцією тривав довше, ніж 3 місяці, що унеможливило притягнути винну особу до адміністративної відповідальності згідно положень ст. 38 КУпАП. У судове засідання представник позивача з`явився, позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі. У судове засідання з`явився представник відповідача ТОВ "НК БУД", позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов та запереченнях. У судове засідання не з`явився представник ПАТ «СК «Універсальна», про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином, про причини неявки представника не повідомив. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 14.02.2019 на автошляху Н-31 в смт Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області відбулась ДТП за участю автомобіля "Scania",д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом марки "Schwarzmulleг", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем марки "BMW", д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Власником транспортного засобу "Scania",д.н.з. [NUMBER] , та напівпричепу марки "Schwarzmulleг", д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів [NUMBER] та [NUMBER] . Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8631260 від 13.04.2018 страхувальником автомобіля марки "BMW", д.н.з. [NUMBER] , є ТОВ «ОТП Лізинг», а страховиком - ПАТ «СК «Універсальна». Водночас, відповідно до договору фінансового лізингу № 3376-AR-FL від 06.04.2018 вказаний транспортний засіб знаходиться у фактичному володінні TOB «НК БУД». Судом встановлено та не заперечується відповідачами, що відповідно до договору фінансового лізингу №3376-AR-FL від 06.04.2018 транспортний засіб "BMW", д.н.з. [NUMBER] , на момент вчинення ДТП знаходився у фактичному володінні ТОВ "НК БУД", а керував ним під час ДТП саме [PERSON] . Відповідно до висновків, які викладені в дослідженні аварійного комісара від 21.02.2020 № 2АК-02-Д, проведеного на замовлення позивача, дорожньо-транспортна пригода виникла у зв`язку з виїздом автомобіля марки "BMW", д.н.з. [NUMBER] , на смугу зустрічного руху, де останній допустив зіткнення з автомобілем "Scania",д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень цих автомобілей. Ні відповідач-1, ні відповідач-2 не надали жодних належних та допустимих доказів на спростування висновків вищевказаного дослідження аварійного комісара від 21.02.2020 № 2АК-02-Д. Таким чином, невідповідність дій водія автомобіля марки "BMW", д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] в дорожній ситуації знаходиться у причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди, а отже його вина у вчиненні цієї ДТП є доведеною матеріалами справи. У відзиві відповідач ТОВ "НК БУД" зазначив, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Водночас, [PERSON] , керуючи автомобілем марки "BMW", д.н.з. [NUMBER] , 14.02.2019 фактично не здійснював виконання своїх безпосередніх трудових (службових) обов`язків, оскільки перебуває на посаді логістика, яка не передбачає обов`язку керування транспортними засобами та виконання функцій водія, а тому до відповідача ТОВ "НК БУД" неможливо застосувати ч. 1 ст. 1172 ЦК України. Водночас, як зазначає у своєму відзиві представник відповідача 1, відповідно до наказу директора ТОВ "НК БУД" від 31.01.2017 [PERSON] переведений з посади виконавця робіт на посаду логіста з 01.02.2017. Також відповідач зазначає, що згідно наказу № 19 від 13.02.2019 директора ТОВ "НК БУД" Немировського В.М., [PERSON] був відправлений у службове відрядженнядо міста Дніпро, у ТОВ СП «Нібулон» терміном на 1 календарний день з 14.02.2019 по 14.02.2019з метою вирішення виробничих питань. Доказів неправомірного заволодіння [PERSON] автомобіля марки "BMW", д.н.з. [NUMBER] , матеріали справи не містять. Відповідач 1 про такий факт також не зазначає. У своїх поясненнях [PERSON] вказав, що близько 05 год. 40 хв. рухався по трасі з міста Київ до міста Дніпро, що підтверджує обставини службового відрядження. При цьому суд відзначає, що ознакою службового відрядження є її строковий характер. Строк відрядження обчислюється в календарних днях і включає як час перебування працівника в місцівідрядження, так і час його перебування в дорозі. Заперечення відповідача 1 про те, що згідно Посадової інструкції Логіста код № 2419.2 класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженої наказом директора ТОВ "НК БУД" № 5ПП від 31.05.2017 до завдань та обов`язків логіста не належить керування транспортними засобами ТОВ "НК БУД" і виконання функцій водія, суд відхиляє з наступних причин. Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 21.02.2019 в справі № 355/1394/16-ц, на яку посилається сам відповідач 1, виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Схожі за змістом висновки зроблені і у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №640/4185/15-ц, від 05.05.2018 у справі №910/14685/17. Сукупність встановлених судом обставин (перебування [PERSON] в трудових відносинах з ТОВ "НК БУД"; керування [PERSON] автомобілем, фактичним володільцем якого є ТОВ "НК БУД"; факт настання ДТП 14.02.2019 на автомобільній трасі Київ-Дніпро; направлення [PERSON] з ТОВ "НК БУД" у службове відрядженнядо міста Дніпро до ТОВ СП «Нібулон» терміном на 1 календарний день - 14.02.2019, відсутність доказів неправомірного заволодіння [PERSON] автомобіля марки "BMW", д.н.з. [NUMBER] ) беззаперечно свідчать про виконання [PERSON] роботи, яка хоча і виходить за межі його посадової інструкції, але була доручена йому роботодавцем. Отже, доведеним є факт того, що під час зазначеної ДТП [PERSON] керував автомобілем марки "BMW", д.н.з. [NUMBER] , перебував у трудових відносинах з ТОВ "НК БУД" та виконував свої трудові обов`язки, покладені ним роботодавцем. Для встановлення розміру матеріального збитку [PERSON] було проведено експертне автотоварознавче дослідження автомобіля "Scania",д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом марки "Schwarzmulleг", д.н.з. [NUMBER] , відповідно до якого позивачу було завдано матеріального збитку у сумі 248 576,56 грн. Розмір завданої під час ДТП майну позивача шкоди відповідачі не заперечували. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Тлумачення ч. 1 ст. 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, оскільки судом встановлено вину [PERSON] у вчиненні ДТП 14.02.2019 та те, що у цей час ним виконувались робоче завдання відповідача ТОВ "НК БУД", позовні вимоги [PERSON] до ТОВ "НК БУД" про стягнення матеріальної шкоди у сумі 66 650,40 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про відшкодування відповідачем ТОВ "НК БУД" моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн, суд прийшов до наступного. Позивач наводить аргументи про те, що завдання моральної шкоди виразилась у порушенні стосунків з іншими людьми, руйнуванні звичного укладу життя, у приниженні честі та гідності, моральних стражданнях та інших негативних наслідках. Позивач не може використовувати для підприємницької діяльності пошкоджений транспортний засіб, який необхідний йому в роботі, як наслідок, зменшилися кількість замовлень на перевезення, що вплинуло на прибуток. Також, погіршились стосунки з партнерами, оскільки позивач не може виконувати взятих на себе зобов`язань з перевезення та виконувати необхідну кількість замовлень як раніше. Хід життя позивача був порушений, він не може у повному обсязі займатись своїми звичними заняттями, перебуває в пригніченому стані, часто бувають нервові зриви. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, зумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, позивач страждає від наслідків ДТП 14.02.2019 та від небажання відповідачів компенсувати завдану матеріальну та моральну шкоду. Наслідки перенесеної моральної травми привели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість у собі, тривога з приводу майбутнього. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 27 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з правової позиції викладеної у п. п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання про те, що позивачу дійсно завдано моральну шкоду у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу, визначення розміру матеріального збитку, що спричинило незручності у його житті та порушило нормальні життєві стосунки. Разом із тим, з урахуванням наведеного і виходячи з принципу справедливості та розумності, участь у ДТП, що потягло негативні емоції та душевні страждання, завдано хвилювання та втрату спокою через не користування пошкодженим автомобілем та порушення звичного способу життя, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача моральну шкоду підлягають частковому задоволенню і з відповідача ТОВ "НК БУД" слід стягнути на користь позивача 5000,00 грн відшкодування моральної шкоди. Щодо позовних вимог позивача до ПАТ "СК "Універсальна" про стягнення матеріальної шкоди у сумі 181 926,16 грн., суд прийшов до наступного. Відповідно до пп. 37.1.4. п. 37.1ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до пп. 33.1.3 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси. Згідно з п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з п. 56 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Із заявою про виплату страхового відшкодування позивач звернувся до ПРАТ "СК "Універсальна" лише 15.10.2020, тобто через 1 рік та 8 місяців з дати ДТП. Оскільки упродовж одного року позивач не звертався з письмовою заявою про відшкодування завданої матеріальної шкоди до ПАТ «СК «Універсальна», відповідно у ПАТ СК «Універсальна» не виникло обов`язку з відшкодування шкоди завданої майну позивача. Посилання позивача на постанову ВП ВС від 14.12.2021 у справі№ 147/66/17 судом не приймається до уваги, оскількипозивач не обґрунтував своє твердження, що його несвоєчасне звернення до страхової компанії було обумовлено обставинами, які не залежали від його дій, та ним було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо такого відшкодування, направлення заяви. Так, висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 124ЕД було складено ще 24.09.2019, в межах визначеного пп. 37.1.4. п. 37.1ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річного строку, однак будь-яких дій стосовно подання заяви про виплату страхового відшкодування позивачем до ПАТ «СК «Універсальна» вчинено не було. У свою чергу, дослідження аварійного комісара № 2АК-02-Д було складено 21.02.2020, проте заява про виплату страхового відшкодування була подана позивачем тільки 15.10.2020, тобто через 1 рік і 1 місяць після висновку експертного автотоварознавчого дослідження та через 8 місяців після складання дослідження аварійного комісара. Доказів здійснення будь-яких юридично значимих дій позивача, необхідних для з`ясування обставин ДТП, яке відбулося 14.02.2019, у період з 21.02.2020 по 15.10.2020 позивачем не надано. Отже, позивачем не доведено, що його несвоєчасне звернення до страхової компанії було зумовлено обставинами, які не залежали від його дій, або неподання заяви про виплату страхового відшкодування протягом року було пов`язано із існуванням поважних для цього причин, а тому позовні вимоги до відповідача 2 задоволенню не підлягають. Таким чином, суд прийшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Разом із тим, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги підлягають задоволенню частково (66 650,40 грн.), а саме у розмірі 78,87% (66 650,40 х 100 : 268 576,56). А тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі - 666,61 грн. слід покласти на відповідача (2685,77 : 100 х 24,82%).

Outcome: partial