Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

У січні 2022 року представник позивача адвокат Яцун Володимир Михайлович, діючи від імені та представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою про визнання за позивачем права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Куйбишева, що знаходиться на території Носівської міської ради (раніше Червонопартизанської сільської ради Носівського району) Чернігівської області, що належало померлому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0304425, виданого Носівською РДА Чернігівської області, який 01 червня 2000 року зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1459. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] прийняла його мати [PERSON] , адже постійно проживала разом із померлим на час його смерті та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла баба позивача [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Куйбишева, що знаходиться на території Носівської міської ради (раніше Червонопартизанської сільської ради Носівського району) Чернігівської області, що належало її померлому сину [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0304425, зареєстрованого 01 червня 2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1459, яке [PERSON] фактично успадкувала після смерті сина, але на яке не оформила своїх спадкових прав. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла спадкоємець за заповітом [PERSON] . Також на спадщину претендує як спадкоємець п`ятої черги за законом позивач [PERSON] . У квітні 2021 року представник позивача звертався до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після померлої на вищевказану земельну частку (пай), але нотаріус роз`яснив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) та документи, які б підтверджували факт постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також у зв`язку з тим, що позивач не зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті баби. Тому представник позивача просив судовим рішенням визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Куйбишева на території Носівської міської ради (раніше Червонопартизанської сільської ради Носівського району) Чернігівської області, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0304425, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1459 від 01 червня 2000 року належало [PERSON] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 01 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 20 квітня 2022 року. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України уведено воєнний стан. Відповідно до розпорядження №2/0/9-22 від 08 березня 2022 року голови Верховного Суду В. Князєва про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану було змінено територіальну підсудність судових справ Носівського районного суду Чернігівської області, яку відновлено розпорядженням голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22. Підготовче судове засідання по справі було призначено на 16 вересня 2022 року. Ухвалою суду від 16 вересня 2022 року було відкладено підготовче судове засідання до 22 грудня 2022 року за клопотанням позивача. Ухвалою суду від 22 грудня 2022 року було задоволено заяву позивача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Носівську об`єднану територіальну громаду в особі Носівської міської ради Чернігівської області, відкладено підготовче судове засідання до 20 січня 2023 року. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій зазначила, що вона підтримує позов та просить провести підготовче судове засідання за її відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що вона визнає позовні вимоги [PERSON] повністю і не заперечує проти їх задоволення, просить розглянути цивільну справу за її відсутності. Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що відповідач просить розглянути цивільну справу без участі представника міської ради за наявними в ній матеріалами та дослідженими в судовому засіданні доказами, заявлені позовні вимоги Носівська міська рада визнає, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачі визнали позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Куйбишева на території Носівської міської ради (раніше Червонопартизанської сільської ради Носівського району) Чернігівської області. На його ім`я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0304425, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1459 від 01 червня 2000 року. Вартість земельної частки (паю) відповідно до даного сертифіката становить 80372,53 грн. Сертифікат на право на земельну частку (пай) виписувався і видавався громадянину в одному екземплярі і реєструвався в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Ці обставини підтверджуються копією повідомлення відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.32-365/112-20 від 09 липня 2020 року (а. с. 11). Судом установлено, що оригінал вищевказаного сертифіката на право земельну частку (пай) втрачено, що підтверджується оголошенням в місцевій газеті «Носівські вісті» від 23 липня 2020 року (а. с. 12). [INFO] в с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 4). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 09 лютого 2022 року (а. с. 30), а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом. Судом встановлено, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 780/01-17 від 09 лютого 2022 року (а. с. 33) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 32). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого. Судом установлено, що [PERSON] була матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України (а. с. 5). Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Судом встановлено, що [PERSON] на момент своєї смерті був зареєстрований та проживав у [ADDRESS] . На день смерті разом з ним була зареєстрована та проживала мати [PERSON] , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 14-27/43 від 07 червня 2018 року (а. с. 4). А, отже, [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому визнається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Вона успадкувала право на земельну частку (пай), яке належало її сину на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0304425, але не оформила юридично своїх прав на спадкову земельну частку (пай). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] у с. Червоні Партизани Носівського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 29 жовтня 2007 року, [PERSON] , секретарем виконавчого комітету Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 445, яким належне їй право на земельну частку (пай), підтверджене державними актами на право власності на земельну ділянку (пай) ЧН № 014527, 063374, в разі виділення його в натурі - земельну ділянку на території Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області, заповідала [PERSON] (а. с. 60). Судом встановлено, що право земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Куйбишева, що знаходилося на території Носівської міської ради Ніжинського району (раніше Червонопартизанської сільської ради Носівського району) Чернігівської області, площею 3,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому сину [PERSON] [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0304425, яке вона фактично успадкувала після його смерті, але не яке не оформила своїх спадкових прав, не охоплене заповітом [PERSON] . Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Отже, спадкування вищевказаного права на земельну частку (пай) здійснюється за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Судом установлено, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом за правом представлення, оскільки вона є онукою спадкодавця по лінії батька [PERSON] , який помер раніше від [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України [PERSON] (а. с. 5), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 7), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] - [PERSON] (а. с. 8), копією свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9), копією свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а. с. 4). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 65/2016, відкритої Носівською районною державною нотаріальною контрою, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами 2,4950 га та 0,3848 га, які охоплені заповітом [PERSON] (а. с. 59-62). Судом встановлено, що рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 01 листопада 2022 року, яке набрало законної сили 02 грудня 2022 року, [PERSON] визначено додатковий строк тривалістю три місяці з моменту набрання законної сили рішенням для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Із копії вищеописаної спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 65/2016 також убачається, що 31 грудня 2022 року [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Отже, позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом установлено, що позивач в особі свого представника зверталася до Носівської державної нотаріальної контори Ніжинського районного нотаріального округу із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на право на земельну частку (пай) площею 3,32 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Куйбишева в адміністративних межах Носівської міської ради Чернігівської області (раніше Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області), що належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0304425. Однак, державний нотаріус Носівської державної нотаріальної контори Перев`язко Л.М. відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на вищевказане майно, а також у зв`язку з тим, що позивачем не прийнята спадщина після смерті [PERSON] , що підтверджується копією постанови нотаріуса № 441/02-31 від 20 квітня 2021 року (а. с. 13). Однак, станом на дату розгляду справи [PERSON] прийняла спадщину після смерті баби [PERSON] . У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч. 6 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п. п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам-власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Видача дубліката чи повторного сертифіката на право на земельну частку (пай) законодавством не передбачена. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, ураховуючи вищевикладені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 3). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved