Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

23.11.2022 [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 10.05.2012 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.05.2020 шлюб між сторонами розірваний. Позивач вказує, що діти сторін після розірвання\~шлюбу проживають із позивачем та знаходяться на її утриманні. Домовленості щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідач приймає участь в матеріальному забезпеченні дітей, однак у недостатньому розмірі для забезпечення усіх необхідних потреб малолітніх дітей. При цьому відповідач є фізично здоровим, працює лікарем-анестезіологом у КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради та отримує дохід у виді заробітної плати, розмір якої за період з січня 2022 року до жовтня 2022 року становить 216557,75 грн. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 23.11.2022 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 29.11.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 26.12.2022, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 26.12.2022 представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про відкладення судового засідання з метою надання додаткових доказів, зокрема, зазначив, що має намір витребувати інформацію про розмір заробітної плати позивача. Також вказав, що відповідач орендує пів житлового будинку у м. Збараж Тернопільської області та сплачує кошти за спожиті комунальні послуги. Однак раніше отримати докази на підтвердження цих обставин не виявилось можливим, оскільки договір про надання правової допомоги був укладений з відповідачем лише 24.12.2022. Щодо даного клопотання суд зазначає таке. Так, з матеріалів справи вбачається, що копія ухвали про відкриття провадження від 29.11.2022, копія позовної заяви з доданими до неї документами та судова повістка про виклик до суду на 26.12.2022 особисто отримані відповідачем [PERSON] у приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 29.11.2022, що підтверджується його підписом та відміткою на копії судової повістки про виклик до суду (а.с. 29). Відтак відповідач впродовж майже місяця мав можливість укласти договір про отримання правової допомоги, зібрати усі необхідні докази та подати їх суду. При цьому\~докази,\~які могли\~б підтвердити,\~що відповідач\~згідно з\~договором оренди\~орендує пів\~житлового будинку\~у м.\~Збараж Тернопільської області та сплачує кошти за спожиті комунальні послуги, повинні перебувати у відповідача, а тому відсутні підстави вважати, що такі докази не могли бути надані суду у даному судовому засіданні, про дату, час і місце якого відповідач був завчасно обізнаний. З урахуванням викладених обставин суд дійшов висновку, що клопотання представника відповідача [PERSON] про відкладення судового засідання є необґрунтованим та таким, що заявлено з метою затягування строків розгляду даної справи, а тому усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні цього клопотання відмовлено. У судовому засіданні 26.12.2022 позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю. Позивач пояснила, що працює сімейним лікарем та розмір її середньомісячної зарплати складає приблизно 16-18 тис. грн. Вказала, що не може визначити середньомісячний розмір витрат на утримання спільних дітей сторін, однак зазначила, що такі витрати складаються з повсякденних витрат на харчування вдома та у школі, одяг, шкільне приладдя, додатковий гурток з футболу. Також діти періодично сезонно хворіють та потребують витрат на лікування. Зазначила, що проживає разом з дітьми у квартирі її батьків, а тому не витрачає коштів на оренду житла, однак здійснює оплату за комунальні послуги. Також зауважила, що відповідач періодично надавав кошти на утримання спільних дітей, однак з вересня 2022 року припинив давати будь-які кошти. У судовому засіданні 26.12.2022 представник відповідача [PERSON] позов визнав частково щодо стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки з доходу відповідача. Також зазначив, що відповідач не має у власності нерухомого майна, можливо, володіє транспортним засобом, однак беззаперечно стверджувати про такі обставини представник не може. Вказав, що середньомісячна заробітна плата відповідача без відрахувань становить 21000 грн, а тому 1/3 частка від такого доходу становитиме 7000 грн, тобто по 3500 грн на кожну дитину, що перевищує один рекомендований розмір на дитину відповідного віку. Відповідач є фізично здоровим, інших осіб на утриманні не має. У судове засідання 26.12.2022 відповідач [PERSON] не з`явився, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.05.2020 (а.с. 8-9). У даному шлюбі у сторін народилась діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6, 7). Діти сторін проживають разом з позивачем, що визнавалось та не заперечувалось сторонами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України \~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що домовленості щодо утримання спільних дітей між сторонами не досягнуто, а відповідач в добровільному порядку з вересня 2022 року не надає матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей у розмірі, достатньому для забезпечення їх потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дітей, їх фізичного та духовного розвитку. Вказане є підставою для стягнення з відповідача аліментів відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2022 становить 2833 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Так, суд приймає до уваги, що мінімально рекомендований розмір аліментів на двох дітей сторін становить 5666 грн, з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік». При цьому суд встановив, що відповідач [PERSON] працює у КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради на посаді лікаря-анестезіолога кардіохірургічного відділення з трансплантологією, анестезіологічною групою та блоком інтенсивної терапії. Такі обставини підтверджуються довідкою КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради №01-4/2393 від 11.11.2022 (а.с. 16). З довідки про доходи [PERSON] , яка видана КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради за № 112 віл 11.11.2022 (а.с. 17), вбачається, що розмір нарахованої середньомісячної заробітної плати [PERSON] за період з січня 2022 року до жовтня 2022 року становить 21655,75 грн (216557,75 грн : 10 = 21655,75 грн). При цьому суд спростовує доводи представника відповідача про те, що у випадку стягнення з [PERSON] 1/3 частки його заробітку аліменти на утримання спільних дітей становитимуть 7000 грн, що суттєво перевищує встановлений законодавцем мінімально рекомендований розмір аліментів. Так, відповідно до ч. 6 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Так само згідно з п. 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 146 від 26.02.1993, утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що при відрахуванні з середньомісячної плати відповідача у розмірі 21655,75 грн усіх загальнообов`язкових податків, 1/3 частка від його заробітку становитиме суму, яка наближена до мінімально рекомендованого розміру аліментів на двох дітей сторін та яка становить 5666 грн. Крім цього, суд приймає до уваги, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що останній витрачає кошти на оренду житла, а також розмір таких витрат. Так само відповідач не надав докази на підтвердження відсутності у його власності нерухомого та рухомого майна. При цьому суд звертає увагу, що у випадку оренди відповідачем пів житлового будинку у м. Збараж Тернопільської області, такі обставини також свідчать про достатнє матеріальне становище відповідача. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, стан його здоров`я є задовільним та відповідач не має на утриманні інших осіб. З урахуванням викладених обставин суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дітей сторін аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved