Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач АТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судових витрат по справі. У своїх позовних вимогах позивач посилається на те, відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 09.07.2015 [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15 813 гри.\~79\~коп.\~ зі\~сплатою відсотків\~за користування\~кредитом у\~розмірі 10,00\~%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом.\~Погашення заборгованості\~здійснюється в\~наступному порядку:\~починаючи з\~«1»\~по «25»\~число кожного\~місяця відповідач\~надає Банку\~грошові кошти\~(щомісячний\~платіж)\~для погашення\~заборгованості за\~Кредитом.\~Відповідач підтвердив\~свою згоду\~на те,\~що підписана\~Генеральна угода\~разом з\~запропонованими АТ\~КБ «Приват\~Банк» Умовами\~та правилами,\~Тарифами складають\~між ним\~та Банком\~кредитний договір\~та підтверджується\~підписом у\~заяві. АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи невиконаних зобов`язань перед банком. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тому утворилась заборгованості за договором, яка до стягнення становить 14 878 грн. 62 коп. та складається з наступного: 9993,39 грн. - заборгованість за кредитом; 4485,50 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 399,73 грн. - заборгованість за пенею. Тому позивач просить стягнути із відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.07.2015 року у розмірі 14\~878 грн. 62 коп. та судові витрати у розмірі 2481 грн. - судовий збір. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься його клопотання про розгляд справи у відсутності представника АТ КБ "Приват Банк", позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У надісланій\~на адресу\~суду відповіді\~на відзив\~представник позивача\~вказує,\~що відповідно\~до п.\~1.1.7.31\~Умов договору\~строк позовної\~давності за\~кредитним договором,\~щодо вимог\~про повернення\~кредиту,\~відсотків,\~винагороди,\~неустойки (пені\~та штрафів)\~був збільшений\~до 50\~років.\~Даний кредитний\~продукт має\~певні особливості\~та відмінності\~від інших\~кредитних договорів.\~Безпосередньо в\~загально прийнятих\~договорах істотні\~умови мають\~чіткий строк\~виконання та\~точний щомісячний\~платіж визначений\~чітко в\~грошових одиницях\~ ануітет,\~тощо.\~Відповідно по\~даному договору\~відкрито картковий\~рахунок,\~встановлено кредитний\~ліміт на\~картку,\~видано картку,\~а сума\~обов`язкового\~мінімального щомісячного\~платежу залежить\~від суми\~використаного кредитного\~ліміту.\~Кредитна картка\~є поновлювальною\~кредитною лінією,\~тобто це\~кредит,\~що надається\~банком клієнту\~в межах\~встановленого ліміту\~заборгованості,\~який використовується\~повністю або\~частинами і\~поновлюється в\~міру погашення\~раніше виданого\~кредиту.\~Клієнт,\~використавши та\~погасивши заборгованість\~за кредитною\~лінією,\~може знову\~користуватися нею\~у межах\~строку дії\~картки.\~Статтею 261\~ЦК України\~встановлено,\~що за\~зобов`язаннями\~з визначеним\~строком виконання\~перебіг позовної\~давності починається\~зі спливом\~строку виконання. Відповідно до\~Правил користування\~карткою строк\~дії картки\~вказано на\~лицевій стороні Картки\~(місяць\~та рік).\~Картка діє\~до останнього\~календарного дня\~вказаного місяця.\~Отже,\~строк випущеної\~картки до\~останнього дня\~-\~08.2018\~року.\~Позивач же\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача 30.07.2022\~ до\~спливу строку\~позовної давності.\~У зв`язку\~з цим,\~обставини,\~на які\~відповідач \~посилається,\~не відповідають\~дійсності,\~а строк\~позовної давності,\~враховуючи його\~збільшення згідно\~умов договору,\~позивачем дотримано\~при зверненні\~до суду.\~Вимога відповідача\~щодо компенсації\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката на\~даний час\~є не\~актуально до\~моменту ухвалення рішення\~суду по\~справі. Також зазначає,\~що згідно\~виписки по\~рахунку,\~вбачається,\~що відповідач\~до певного\~часу належним\~чином виконував\~свої зобов`язання\~за кредитом,\~що свідчить\~про те,\~що відповідач\~знав про\~умови кредитування\~та визнав\~свої зобов`язання\~за договором.\~Одночасно ст.\~526\~ЦК України\~наголошує нам,\~що зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться.\~Так,\~на даний\~час,\~відповідач належним\~чином зобов`язання\~за кредитним\~договором не\~виконав.\~Тому посилання\~відповідача про\~те,\~що він\~не був\~ознайомлений з\~умовами кредитування\~не має\~прийматись судом\~до уваги.\~Враховуючи викладене,\~просить суд\~задовольнити вимоги\~банку в\~повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Відповідач [PERSON] та його представник - \~адвокат Булава О.П. у судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. У надісланому на адресу суду відзиві на позов представник відповідача просить відмовити у задоволенні вказаного позову, оскільки на підтвердження своїх вимог позивач надав лише Анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Генеральну угоду, що містить анкетні дані [PERSON] , встановлення кредитного ліміту без зазначення порядку користування кредитними коштами. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Приват Банк», що надав позивач, не містить жодного підпису відповідача. Аналогічно не надано і тарифів на користування кредитною картою «Універсальна», що б містили підпис відповідача. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Представник відповідача вважає, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України (договір приєднання), оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://privatbank.ua/) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Позивач не надав належних доказів щодо вимоги про стягнення заявлених відсотків за користування кредитом. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», які також є витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», розміщеним на сайті та додані позивачем до справи, надані позивачем копії документів не містять підпису позичальника, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 15.02.2017 року шляхом підписання анкети-заяви. Відповідно до п.2.1. Генеральної угоди, яку додав позивач, сплата процентів проводиться в розмірі 0,833% в місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту, заявлені в Заяві, Умовах та правилах строки. Однак, в розрахунку заборгованості процентна ставка вказана у розмірі 10%. Тобто, відповідачу не були доведені до відома ні строки сплати відсотків, ні не узгоджено процентну ставку, що є істотними умовами кредитного договору. В зв`язку з цим представник відповідача вважає доводи позивача щодо досягнення сторонами усіх істотних умов договору необґрунтованими, оскільки вони не містять обґрунтованих посилань на докази, які б підтверджували факт укладення між сторонами кредитного договору, видачі кредитної картки, встановлення кредитного ліміту, строк дії картки, строк повернення кредиту, досягнення згоди щодо процентної ставки за користування кредитом, встановлення відповідальності у вигляді пені та штрафних санкцій. Окрім цього Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості датована 10 липня 2015 року, в документі зазначено, що для виконання зобов`язань по кредитному договору №SАМDN40000012367345 від 20.03.2007 року укладена дана Генеральна угода. На підтвердження своїх доводів позивач надав анкету та заяву позичальника №ТЕХRRС06820007 від 20.03.2007 року, що не містять істотних умов кредитного договору. Примірника кредитного договору № SАМDN40000012367345 від 20.03.2007 року суду не надано. Тому, незрозуміло чи даний кредитний договір укладався і чи його підписував відповідач. Крім того, хоч Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості і містить підпис, однак ідентифікація особи, що її підписувала, відсутня. Представник відповідача просить застосувати строки позовної давності посилаючись на те, що\~згідно з п. 1.1.3 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, на яку посилається позивач, дата кінцевого погашення заборгованості по договору - 31.07.2016 року. Жодних додаткових угод про збільшення строку позовної давності між позивачем і відповідачем підписано не було. Позивач звернувся до суду 13.07.2022 року, а відтак вважає, що станом на момент пред`явлення позивачем до суду позову, визначений\~ст. 257 ЦК України\~строк позовної давності сплив, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Ухвалою суду від 24.10.2022 відкрито провадження по справі. 03.11.2022 представником відповідача адвокатом Булавою О.П. подано відзив на повну заяву. 16.12.2022 представником позивача подано відповідь на відзив. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно заяви [PERSON] від 20.03.2007, генеральної угоди від 10.07.2015; довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та довідки про отримання кредитної картки, [PERSON] отримав в банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15 813 гри. 79 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 12 місяців з 10.07.2015 по 31.07.2016. \~ \~ \~ \~Згідно розрахунку заборгованості, виданого АТ КБ Приват Банк станом на 11.07.2022 року сума кредитної заборгованості [PERSON] складає 14 878 грн. 62 коп., з яких: -9 993 грн. 39 коп. заборгованості по кредиту; -4485 грн. 50 коп. заборгованість по відсотках; -399 грн. 73 коп. заборгованість за пенею. Із довідки № 20 від 11.04.2022 та довідки № 12/2038 від 24.08.2022 слідує, що [PERSON] є військовослужбовцем та з 02.05.2022 по теперішній час приймає безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 530 ЦК України , якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав умови договору та допустив заборгованість по кредитному договору від 09.07.2015 року. Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Із статей 610, 611, 612\~ЦК України вбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов`язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Таким чином відповідач, допустивши неналежне виконання умов Кредитного договору, порушив права позивача. За їх захистом АТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду 04.08.2022 року. Стороною відповідача подано заяву про застування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною 1 статті 257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), (частина 1 статті 258 ЦК України, пункт 1 частини 2 статті 258 ЦК України). Стаття 266\~ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За частинами першою статті 261\~ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що 10.07.2015 року між відповідачем [PERSON] та позивачем підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої банк надав відповідачу кредит в сумі 15813,79 грн. на строк 12 місяців, з 10.07.2015 року по 31.07.2016 року. Пунктом 2.2 цієї Угоди також передбачено, що згідно ст..212, 611, 651 Цивільного кодексу України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони узгодили, що строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення. Також п.2.1 Генеральної угоди передбачено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 1391,28 грн. для погашення заборгованості по кредиту. Таким чином, умовами кредитного договору установлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами. Отже, право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Останній платіж відповідачем здійсненний 08.02.2016 року. З позовом про стягнення позивач звернувся лише 04.08.2022 року. Частиною 1 статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, банк наполягав на тому, що за згодою з відповідачем, між ними була збільшена позовна давність до 50 років. Проте, визначений в Умовах та Правилах надання банківських послуг збільшений строк позовної давності не може бути застосований до виниклих між сторонами правовідносин, оскільки відсутня письмова згода позичальника на збільшення позовної давності, відповідно до положення частини першої статті 259 ЦК України. Генеральна угода від 10.07.2015 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності не містить. Вказане узгоджується з правовою позицією, висловленою в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у серпні 2022 року, тобто з пропуском визначеного законодавством строку позовної давності, про застосування якого заявив відповідач, тому суд приходить до висновку про відмову в позові про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за пропуском строку позовної давності. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Надані позивачем до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а в Генеральній угоді від 10.07.2015 року відсутня домовленість щодо конкретного розміру пені за невиконання умов договору. В пункті 2.8 Генеральної угоди лише вказано, що при порушенні позичальником обов`язків по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення. В матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які підтверджували б, що саме Умови, на які посилається позивач, є складовою укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та, відповідно, чи брав на себе зобов`язання зі сплати неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.\~\~\~\~ Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді від 10.07.2015 року домовленості сторін про конкретний розмір пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також суд зауважує, в наданому позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором не вказана ставка пені за порушення строків розрахунків, яка була нарахована відповідачу. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь банку пені у зв`язку із необґрунтованістю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed