Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

06.11.2020 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, який мотивує тим, що шлюб між нею та Відповідачем розірвано 17.02.2005 р. Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. На даний час донька є повнолітньою, навчається на факультеті № 3 Донецького юридичного інституту МВС України на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу. На підставі викладеного [PERSON] просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 16.11.2020 р.і до досягнення донькою 23-х років за умов, що вона буде продовжувати навчання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.11.2020 р. відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Повідомленням суду від 21.11.2022 р. учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подала, при цьому позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а.с.8). Шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано 17.02.2005 р. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Згідно ст. 200 СК України, суд може визначити аліменти на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форм навчання), який (обов`язок) настає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, і продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На момент подання позовної заяви спільна дочка сторін по справі [PERSON] , досягла повноліття, а саме 22 роки, проживала разом із матір`ю та навчалась на І курсі факультету № 3 Донецького юридичного інституту МВС України, денна форма навчання, IІІ рівень акредитації (а.с.11). Таким чином, донька сторін [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги. Відповідач є особою працездатного віку та будь-яких доказів втрати ним працездатності або наявності у нього інших утриманців суду не надав, а тому суд вважає, що останній спроможний працювати, отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, яка продовжує навчання. Позивачкою зазначено, що вона одноособово забезпечує першочергові витрати по задоволенню потреб доньки при навчанні, насамперед матеріальні витрати на проживання, харчування, оздоровлення, відпочинок, відвідування закладів культури, витрати на забезпечення життєдіяльності і таке інше: витрати на проїзд до університету складають - 40 грн. в день, в місяць - 800 грн. (за 20 навчальних днів), не враховуючи інші витрати. За наведеного, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, а також виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, на яких регулюються сімейні відносини, суд дійшов висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 16.11.2020 р. і до досягнення донькою 23-х років або до завершення навчання. На думку суду такий розмір аліментів спроможний сплачувати відповідач. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка у даній справі звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Таким чином, оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved