Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

04 жовтня 2021 року позивач звернулась до суду із зазначеними позовними вимогами, які збільшила в ході розгляду справи, і просить:зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у проживанні дитини [PERSON] з матір`ю - [PERSON] шляхом утримання від вчинення дій спрямованих проти виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.02.2021 у справі за № 585/2120/20; відібрати у [PERSON] малолітню дитину [PERSON] та повернути дитину матері [PERSON] ; встановити спосіб виконання даного рішення, відповідно до якого відібрання дитини у батька [PERSON] означає відібрання дитини [PERSON] у будь-якої особи, з якою дитина перебуває на час примусового виконання цього рішення, в тому числі з відома батька; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн. та понесені судові витрати. Позов мотивовано тим, що позивач та відповідач перебували в шлюбі, який розірвано рішенням суду. У них народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .З грудня 2008 року позивач та відповідач з дітьми постійно проживали за адресою: [ADDRESS] .Проте, з жовтня 2019 рокуу відповідача з`явились стосунки з іншою жінкою, тому він переїхав проживати до останньої у [ADDRESS] . Позивач разом з дітьми залишилися проживати за адресою: [ADDRESS] .13 квітня 2020 року відповідач вигнав позивача з дому та заборонив спілкуватися з дітьми на майбутнє.Вона змушена була тимчасово переїхати жити до своїх батьківу приватний будинок за адресою: [ADDRESS] , де фактичного проживає по даний час.До дітей вона приходила в денний час, могла залишитися переночувати лише тоді, коли відповідач залишався у своєї коханки і коли не знав про її присутність. У тих випадках, коли він ввечері повертався, то з криками, сварками, ненавистю і злістю по відношенню до неї бив та виганяв її, і вона змушена була йти ночувати у батьків. Весь цей час вона терпіла поведінку чоловіка, бо сподівалася до останнього, що він візьметься за розум, думала сімейні відносини налагодяться. Проте відповідач силоміць забрав дітей, постійно погрожував їй. Вона зверталась до державних органів, проте не змогла все одно забрати дітей, бо відповідач як не віддав їх так і продовжував ігнорувати її прохання віддати дітей. У серпні 2020 року вона звернулася у Роменський міськрайонний суду Сумської області з позовом до відповідача про визначення місця проживання малолітніх дітей із нею. Не чекаючи рішення суду, звернулаcя до комісії з питань захисту прав дитини 22.10.2020 із заявою про визначення способів участі у вихованні дітей шляхом встановлення годин побачення з дітьми. Лише 03.12.2020 вона отримала висновок органу опіки та піклування Роменської районної державної адміністрації за № 08, згідно якого було встановлено їй графік зустрічей з дітьми: три дні на тиждень з 9 години до 19 години. Оскільки, відповідач взагалі не виконував рішення органу опіки та піклування, то її останньою надією було звернення до поліції, проте згідно листа останніх від 31.10.2020 рекомендували звернутися у суд. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.02.2021 у справі за № 585/2120/20 було вирішено: визначити місце проживання малолітньої дитини: [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] за місцем її проживання, яке набрало законної сили 23.06.2021. Проте, до сьогоднішнього дня батько дітей рішення суду не виконує. Самочинно утримує малолітню дитини хлопчика. У такий спосіб відповідач позбавив їх малолітню дитину, яка постійно проживала з матір`ю, материнського піклування, уваги та присутності, що є грубим і не допустимим порушенням прав та інтересів дитини. Зміна звичного місця проживання дитини може призвести до тяжких наслідків для нього. Відповідач не надає можливість спілкуватися з сином. Правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків або іншої особи при визначенні місця проживання малолітньої дитини визначає\~ст. 162 СК України, якою передбачено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини й повернення її за попереднім місцем проживання. Так, після припинення між сторонами шлюбно-сімейних відносин місце проживання малолітньої дитини сторін за їх згодою було визначено з матір`ю, проте батько, діючи самочинно, без згоди матері, змінив місце проживання дитини способом її викрадення. Саме протиправними діями відповідача, які виразились в умисному тривалому невиконанні судового рішення щодо визначення місця проживання сина з матір`ю, незважаючи на неодноразові намагання останньої у законний спосіб забрати сина на проживання до себе, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у позбавленні її права на спілкування з дитиною, участі у її житті, обізнаності щодо стану здоров`я та розвитку сина, душевних стражданнях, які вона зазнає у зв`язку з розлукою з сином, та розлукою останнього з меншою сестрою, яка проживає з позивачем, необхідністю відновлювати своє порушене право через суд та інші державні органи, що вимагає додаткових зусиль та часу. Враховуючи тяжкість вимушених змін у життєвих та сімейних стосунках позивача, їх тривалість,

Outcome: partial