Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Позивач зазначив, що 28.12.2006р. між АТ КБ «Приватбанк», та позичальником [PERSON] укладено кредитний договір IFK0GK0000055, згідно умов якого надав грошові кошти (кредит) в сумі 26070.00 (Долар США), а позичальник зобов`язався повернути кредит в строк до 25.12.2026р. та сплатити проценти. Позаяк позичальник неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання, 02.09.2019р. приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки, з Відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у виконавчому написі від 02.09.2019 року, тобто за період з 28.12.2006 по 10.07.2019, то за цей період після винесення виконавчого напису від 02.09.2019, з 20.09.2019 по 20.02.2022 Відповідач має заборгованість у розмірі-1536,74 (Долар США), яка складається з наступного:1536,74 (Долар США) 3% річних від простроченої суми. Просить стягнути з відповідача заборгованість, яка складається із 3% річних від простроченої суми в розмірі 1536,74 (Долар США), що за курсом 28,30 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.02.2022 складає 43489,74 грн. за кредитним договором IFK0GK0000055 від 28.12.2006 за період від винесення виконавчого напису до фактичної дати його виконання та судові витрати в розмірі 2481,00 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки не сповістив, відзиву не подав. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти постановлення в справі заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступних висновків. Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.12.2006р. між ним та позичальником [PERSON] укладено кредитний договір IFK0GK0000055 згідно умов якого надав грошові кошти (кредит) в сумі 26070.00 (Долар США), а позичальник зобов`язався повернути кредит в строк до 25.12.2026р. та сплатити проценти. Позаяк позичальник неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання, 02.09.2019р. приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки, з Відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана у виконавчому написі від 02.09.2019 року, тобто за період з 28.12.2006 по 10.07.2019, то за цей період після винесення виконавчого напису від 02.09.2019, з 20.09.2019 по 20.02.2022 Відповідач має заборгованість у розмірі-1536,74 (Долар США), яка складається з наступного:1536,74 (Долар США) - 3% річних від простроченої суми. За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Згідно із ч.1\~ст.598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71\~"Позика.\~Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч.1статті 546\~ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.7 Закону України "Про іпотеку"\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частинами 1, 3\~ст.33 Закону України "Про іпотеку"\~визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Cтаття 625 ЦК України\~визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню тільки у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише вчинення виконавчого напису не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч.2\~ст.625 ЦК України\~сум. Частиною 1\~ст.612 ЦК України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припинив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3% річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак позивач має право на отримання сум, передбачених ст.625\~ЦК України, і позов підлягає задоволенню. Судові витрати cлід розподілити за положеннями\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved