Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

У липні 2022 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення до [PERSON] про заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, відповідно до збільшення позовних вимог від 21.12.2022 р. Ухвалою від 11.08.2022 р. відкрито спрощене провадження з розгляду справи та призначено дату судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін. Позивач просить суд - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» основну заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 15470,95 грн. - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр: суму інфляційних нарахувань - 122,85 грн., три відсотки річних - 37,65 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481грн. 00 коп. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням збільшення позовних вимог. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з урахуванням відзиву, який надав до суду. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, позивач вказує, що ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло житлові будинки на подальшу експлуатацію та обслуговування від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-2617», що підтверджується актом приймання-передачі від 01.07.2017 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», являється правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК 2617» у зв`язку з припиненням Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕК 2617» шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр». Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», як правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК 2617», з 01.07.2017 є виконавцем послуг з утримання будинків, за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи все вище викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», як підприємство - правонаступник, до якого відповідно до вимог діючого законодавства, перейшли всі права і обов`язки Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕК -2617». [PERSON] , згідно договору дарування квартири, серія та номер: 2729, виданий 14.04.2021 року, належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . У будинку, зокрема і квартирі, за вищевказаною адресою, позивачем безперебійно надавались житлово-комунальні послуги. Відповідач, як власник квартири та споживач житлово-комунальних послуг, згідно статей 156, 162 ЖК Української РСР зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно розрахунку заборгованості б/н від 08.06.2021 р. по особовому рахунку № [NUMBER] відкритого для здійснення запису операцій, що відображають розрахунки власника квартири [ADDRESS] з позивачем, станом на 30.11.2022 року існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 15470,95 грн, за період з 01.09.2021 року по 30.11.2022 року. На даний час заборгованість не сплачена та завдає збитків Товариству, у зв`язку з чим здійснюється нарахування інфляційних втрат у розмірі 122,85 грн. та 3 % річних у розмірі 37,65 грн. Представник відповідача в письмовому відзиві зазначив, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 частини 2 статті 11 ЦКУ), натомість жодного договору іж позивачем та відповідачем укладено не було, а тому виоги позивача щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за спожиті житлово - комнульні послуги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволеню. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово - комунальні послуги, які додані до позовної заявив період з 09.21 по 12.2021 тариф за утримання будинку становить 9,85 грн за м2, в період з 01.2022 по 06.2022 тариф становить 10,50 грн м2. Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради №738 від 03.05.2018 року було встановлено тариф на послугу з утримання будинку [ADDRESS] та прибудинкової території встановлено у розмірі 8,07 грн за місяць з 1 м загальної площі. Отже співвласники будинку [ADDRESS] не погоджували зміну ціни послуг ТОВ «Перший український експертний центр», як це передбачено положенням ЗУ «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку. У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що щодо відсутності договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що законодавець чіто перебдачив двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово - комунальних послуг, у в`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруть до уваги , оскільки споживачі зобов`язанні оплатити житлово - комунальні послуги , якщо фактично ними користувався. Відсутність договору на надання житлово - комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 р по справі 6-59цс13, Постанова Судової Палати у цивільних справах Верховного від 20 квітня 2016 року №6-2951цс15, від 15.03.2018 №401/710/15-ц). Щодо затвердженого тарифу, позивач зазначив, що ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло житлові будинки на подальшу експлуатацію та обслуговування від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-2617», що підтверджується актом приймання-передачі від 01.07.2017 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», являється правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК 2617» у зв`язку з припиненням Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕК 2617» шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр». Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр», як правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК 2617», з 01.07.2017 є виконавцем послуг з утримання будинків, за адресою: [ADDRESS] . Підняття розміру тарифу на утримання будинків і споруд та прибудинкової території відбулося відповідно до протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 05.10.2018 року. У письмовому запереченні на відзив, представник відповідача зазначив, що у відповіді Позивача №615 від 09.12.2022 року на адвокатський запит, зазначено, що у ТОВ «Перший український експертний центр» відсутній протокол зборів, в якому погоджується ціна на послуги з управлння багатоквартирним будинком. Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Фактичне надання таких послуг підтверджується актами виконаних робіт. Позивач, відповідно до Акту приймання-передачі будинку (копія додається) був Виконавцем функцій з своєчасного та якісного надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів у будинку по [ADDRESS] . З 01.09.2021р по 30.11.2022 року відповідач отримував житлово-комунальні послуги, не відмовлявся від їх отримання, отримував рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містять у собі суму заборгованості. Також, від відповідача не надходило жодного звернення на адресу Позивача з відповідними заявами та необхідними документами, які б могли підтверджувати тимчасову відсутність споживача у житловому приміщенні в спірний період. Окрім того, жодних заяв про відмову від користування житлово-комунальних послуг, скарг щодо обсягу та якості наданих послуг відповідачем не заявлялось. Підтвердженням того, що позивачем дійсно надавались житлово-комунальні послуги є копії Договору №107-О на технічне обслуговування пожежної системи від 15.11.2012 р копії Договору № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) від 15.11.2012 р., Договору №47 від 01.10.2012. Договору №16-08-2013-го 01.08.2013 р.; Договору №107-0 від 15.11.2012р. Відтак, позивач просить суд стягнути заборгованість з відповідача. Згідно статті 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно пункту 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 «власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренд) квартири, комунальні та інші послуги». Пунктом 3 п.п.5 статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України, власники квартири зобов`язані брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Стаття 526 ЦК України, вказує на те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так. ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК Українинарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону від 24 червня 2004 р. № 1875-1V «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. З ст. 20 Закону «Про житлово-комунальні послуги» укладення договору на надання житлово-комунальних послуг визначено як обов`язок, а не право сторін. Відповідно, відсутність договірних правовідносин не є підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги. Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2 481,00 грн.

Outcome: approved