Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» на свою користь моральну шкоду спричинену втратою працездатності у зв`язку з професійним захворюванням у розмірі 100000 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 31 травня 1994 року по 07 квітня 2014 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи з 12 вересня 2001 року машиністом підземних установок 3 розряду з повним робочим днем в шахті. 07 квітня 2014 року його було звільнено по статті 38 КЗпП України. Зазначає, що в умовах впливу шкідливих факторів він працював 24 роки 06 місяців 05 днів, із них за професією 12 років 09 місяців 13 днів. У результаті тривалої роботи в умовах шкідливих факторів на вугільних підприємствах позивач захворів на професійне захворювання та у зв`язку із загостренням він звернувся до лікарні. 04 липня 2022 року його було обстежено в Клініці професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» та 11 липня 2022 року лікарсько-експертна комісія Клініки професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» надала медичний висновок за № 23/591 про наявність у нього професійного захворювання - Пневмоконіоз (t/q, ? рі, fr), ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза затихаючого загострення, ЛН ІІ ст. (другого ст.) Захворювання професійне, встановлені вперше. 21 липня 2022 року було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), про що було складено Акт по формі П-4, який затверджений 22 липня 2022 року начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В. Король. В Акті зазначено, що професійне захворювання виникло у позивача у зв`язку з тривалим періодом роботи на підприємствах вугільної промисловості в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми. 10 серпня 2022 року у зв`язку з професійним захворюванням позивачу було встановлено третю групу інвалідності безстроково, рекомендовано ІПР. Крім того, 10 серпня 2022 року позивачу було встановлено безстроково 40% втрати професійної працездатності за захворюванням - пневмоконіоз та рекомендовано медикаментозне, санаторно-курортне лікування. Позивач вказує, що внаслідок професійного захворювання йому була заподіяна моральна шкода. Наслідки зазначених захворювань викликають у нього фізичні і духовні страждання через незворотність втрати працездатності, неможливості продовження професійної роботи, необхідності вжиття реабілітаційних заходів та проходження лікування для підтримання здоров`я, неможливості вести повноцінний спосіб життя, що впливає на його звичайний життєвий уклад, призводить до психологічного дискомфорту і вимагає від нього додаткових зусиль для організації його життя. Через професійне захворіння він зі здорової людини перетворився на хворого, який вимушений постійно лікуватися. З урахуванням свого фізичного та душевного стану позивач відчуває себе втраченою для суспільства та родини людиною. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 100000 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 10 листопада 2022 року відповідач отримав копію ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками, проте будь-яких заяв по суті справи не подавав. 14 листопада 2022 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи Пупченко А.В. , в яких вона просить ухвалити рішення на розсуд суду. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. З 31 травня 1994 року по 07 квітня 2014 року позивач перебував у трудових відносинах з ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» (а.с.18-21). 07 квітня 2014 року позивача було звільнено із займаної посади у зв`язку з виходом на пенсію за віком на підставі статті 38 КЗпП України. Медичним висновком за № 23/591 від 11 липня 2022 року лікарсько-експертною комісієї Клініки професійних захворювань Державної установи "Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України" повідомлено позивача про наявність у нього професійного захворювання (отруєння) - Пневмоконіоз (t/p, ? рі, fr), ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза затихаючого загострення, ЛН ІІ ст. (другого ст.). Професійне захворювання встановлено вперше (а.с.16). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 21 липня 2022 року, затвердженого 22 липня 2022 року начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В. Король, встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача у зв`язку з тривалим періодом роботи на підприємствах вугільної промисловості, у тому числі в ПрАТ «ШУ «Покровське» в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри яких перевищували допустимі норми. Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): пил переважно фіброгенної дії - фактична величина 15,8 - 30,1 мг/м3 , при нормативному значенні 10 мг/м 3. Тривалість дії у продовж зміни - 81% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 60,2 - 83,6 Вт, при нормальному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 42,7 - 92,8 Вт, при нормальному значенні 45 Вт; Виробничий шум - фактична величина - 83-86 дБА, при нормальному значенні 80 дБА; Нахили корпусу - фактичне значення 130-160 разів, при нормальному значенні 50-100 разів (4-6). 10 серпня 2022 року позивачу у зв`язку з професійним захворюванням встановлено третю групу інвалідності безстроково, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності ІПР (а.с.10). Крім того, 10 серпня 2022 року позивачу безстроково встановлено 40% втрати професійної працездатності за захворюванням - пневмоконіоз та рекомендовано медикаментозне, санаторно-курортне лікування (а.с. 11). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Згідно з частинами першою, другою статті 153 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частинами першою та третьою статті 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. У статті 173 КЗпП України закріплено право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року N 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено наявність правових підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок незабезпечення йому роботодавцем безпечних і здорових умов праці, що призвело до професійного захворювання, втрати працездатності та встановлення інвалідності. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок стійкої втрати професійної працездатності, судом враховуються обставини, які мають суттєве значення, зокрема ступінь втрати працездатності, глибину, інтенсивність, тривалість фізичних та душевних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, наслідки, що наступили, а також засади розумності і справедливості. При цьому, вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійне захворювання виникло у позивача саме після його тривалого перебування у трудових відносинах з ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ», на якого законодавством було покладено обов`язок із забезпечення безпечних та нешкідливих умов праці, наслідки, що наступили, беручи до уваги визначений у довідці МСЕК висновок щодо подальших умов та характеру праці позивача, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду, що спричинена втратою працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, у розмірі 50000 грн. На підставі частини другої статті 416 ЦПК України Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду справи N 212/3137/17-ц (провадження N 61-37529сво18) сформулював висновок про застосування норми права, який полягає у тому, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. З огляду на викладене, пред`явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved