Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

07.12.2021 року позивач [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Федорчука Сергія Георгійовича, старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пашала Вікторії Русланівни, згідно якої позивач просить: - стягнути із державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пашала Вікторії Русланівни та начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Федорчука Сергія Георгійовича на користь позивача [PERSON] суму матеріального збитку в розмірі 3360 грн; - стягнути із державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пашала Вікторії Русланівни та начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Федорчука Сергія Георгійовича на користь позивача [PERSON] суму морального збитку в розмірі 30000 грн. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Позивач обґрунтовуючи\~свої позовні\~вимоги зазначає,\~так рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2019 року по справі № 495/4366/19 та рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.06.2020 року, позивачу були призначені до виплати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] , яка навчалася в Білгород-Дністровському коледжі природокористування, будівництва та комп`ютерних технологій на ІІІ курсі денної форми навчання, за контрактом, у розмірі 750 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви, а саме з 23.05.2019 року та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2020 року. 21.07.2020 року був виданий виконавчий лист по справі № 495/4366/19, строк якого був поновлений ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.08.2020 року у зв`язку з пропущеним строком для пред`явлення даного виконавчого листа до виконання. Згідно заяви стягувача [PERSON] 21.09.2020 року та виконавчого листа № 495/4366/19, державним виконавцем Білгород-Дністровської державної виконавчої служби було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 63092821 від 22.09.2020 року про стягнення з [PERSON] аліментів на період навчання [PERSON] в Білгород-Дністровському коледжі природокористування та будівництва з 23.05.2019 року по 30.06.2020 року. Державним виконавцем дана постанова про відкриття ВП № 63092821 від 22.09.2020 року не була позивачу направлена рекомендованою кореспонденцією для відома. Тим самим була порушена ст.28 п. 1 Закону України «Про виконавче провадження» де вказано: копія постанови виконавця та інші документи виконавчого провадження надсилаються виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження; направляються простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром , за виключенням Постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документу стягувачу; повідомлення відправляються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення, якщо йому направлено постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, вказаною у виконавчому документі. Про відкриття виконавчого провадження № 63092821 від 22.09.2020 року про стягнення з позивача аліментів, йому стало відомо лише 25.11.2020 року випадково, про що складений Акт державним виконавцем. Таким чином, уже при відкритті провадження ВП № 63092821 від 22.09.2020 року державним виконавцем було допущено порушення ст.28 п.1 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач декілька разів звертався до державного виконавця з вимогою дати пояснення, чому його не сповістили про відкриття виконавчого провадження, але так і не отримав відповіді. Ситуація що виникла, яка пов`язана з протиправними діями державного виконавця, не могла не відобразитися на стані здоров`я позивача, так він є інвалідом II групи загального захворювання. У зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивач змушений був звернутися до сімейного лікаря 01.12.2020 року (довідка № 83/1667 Білгород-Дністровського центра первинної медіко-санітарної допомоги»), де йому була надана допомога та призначено лікування медикаментами амбулаторно до теперішнього часу. Однак, на цьому протиправні дії державного виконавця Білгород-Дністровської ДВС не припинились. Користуючись своїм службовим положенням, державний виконавець Білгород-Дністровської ДВС порушив ст.1, ст.2, ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», яке торкається виконання ВП № 63092821 від 22.09.2020 року, що спричинило позивачу знов душевний стрес. Так, державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу ДВС 22.09.2020 року було прийнято постанову про відкриття провадження по виконавчому листу № 495/4366/19 , виданому 21.07.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на період навчання. 3 даною постановою та розрахунком заборгованості по сплаті аліментів позивач не згоден та надав скаргу на дії державного виконавця до начальника Білгород-Дністровського міськрайоного відділу державної виконавчої служби Федорчук С.Г. щодо дій державного виконавця. Так, згідно виконавчого листа № 495/4366/19, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом 21.07.2020 року з позивача на користь стягувача повинно стягуватись 750 грн. щомісячно на період навчання доньки [PERSON] , [INFO] , а саме в період з 23.05.2019 року та до закінчення навчання, тобто до 30.06.2020 року. Відповідно сума, яку позивач повинен сплатити, складає всього 9967,74 грн. Згідно розрахунку державного виконавця ця сума 13517,74 грн., що протирічить виконавчому листу та рішенню суду. Під час ознайомлення позивачем з матеріалами виконавчого провадження з`ясувалось, що до суми боргу державним виконавцем самовільно включений розрахунок сплати по аліментам додаткових місяців, а саме липень 2020 року, серпень 2020 року, вересень 2020 року, жовтень 2020 року, лише на підставі довідки № 95 від 25.09.2020 року про навчання в Одеській державній академії будівництва та архітектури, яку надала стягувачка як неналежний документ у якості виконавчого документа, який відповідав би вимогам виконавчого документу у розумінні вимог до такого виконавчого документу відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до безпідставного розрахунку суми заборгованості по аліментам при відкритті виконавчого провадження. Державний виконавець, отримавши дану довідку, мав би її повернути стягувачу без прийняття її до виконання протягом трьох днів з дня її пред`явлення відповідно до п.п.6,7 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», але у супереч Закону безпідставно протиправно прийняв рішення про відкриття провадження з невірним розрахунком заборгованості. Тобто, своїми діями державний виконавець вносив корективи в рішення суду, ставлячи його під сумнів та виконав рішення суду на свій розсуд, грубо порушуючи норму статті 3 Закону України «Про виконавче провадження». Не погоджуючись з даним розрахунком та оскаржуючи дії державного виконавця, позивач звернувся зі скаргою на дії державного виконавця до начальника Білгород-Дністровської ДВС Федорчука С.Г. Однак, без перевірки викладених ним фактів, не перевіряючи виконавче провадження, [PERSON] надав формальну відписку. Крім того, з боку начальника ДВС та державного виконавця посилилось негативне ставлення до позивача, а розрахунки по заборгованості по виплаті аліментів стали містити різні суми, а саме: ?розрахунок від 24.11.2020 р. на суму 13517,74 грн, ??розрахунок від 18.12.2020 року на суму 9967,74 грн, ?розрахунок від 04.01.2021 року на суму 12194,34 грн. ?розрахунок від 01.04.2021р. на суму 11824,66 грн. В даних розрахунках завжди враховується додаткова сума з урахуванням довідки № 95 від 25.09.2020 року Одеської академії будівництва та архітектури. Також Білгород-Дністровським ДВС видається нова Постанова від 21.01.2021 р. про стягнення з позивача аліментів по BП № 63092821 від 22.09.2020 року по справі № 495/4366/19 з його пенсії по інвалідності II групи в розмірі 50%, де знову вказана невідповідність строку стягнення по виконавчому листу від 21.07.2020 року , а саме з 23.05.2019 року до 30.06.2020 року та строку стягнення з позивача аліментів з соціальної допомоги, а саме з 23.05.2019 року до 30.06.2023 року, тобто самовільно скоректований строк дії виконавчого листа від 21.07.2020 року по справі № 495/4366/19. Крім того, державний виконавець в розрахунках про стягнення з позивачки аліментів на навчання [PERSON] в постанові від 20.11.2020 року посилається на те, що дана заборгованість по аліментам склалась з 23.05.2019р., а не з моменту відкриття провадження ВП № 63092821 від 22.09.2020р., що порушує ст.11 п.4 розділ II Закону України «Про виконавче провадження» Так, як виконавчий лист від 21.07.2020 року був поновлений у зв`язку із пропуском для пред`явлення до виконавчого листа до виконання (ухвала суду від 31.08.2020 року) та був пред`явлений стягувачем [PERSON] 21.09.2020 року, на підставі яких було відкрито виконавче провадження державним виконавцем, то строк стягнення з позивача аліментів на навчання повинен вираховуватись з 22.09.2020 року, а не з 22.05.2019 року. Крім того, позивач продовжував виплачувати заборгованість по аліментам до досягнення 18 років [PERSON] , з 23.05.2019р. по 01.12.2020 року на суму 5382 грн. та ніяк не міг створити заборгованість з 23.05.2019р. по новому виконавчому листу від 21.07.2020 року, який набув чинності лише після прийняття судом ухвали від 31.08.2020 року Неодноразові звернення позивача до Білгород-Дністровської ДВС з проханням переглянути розрахунки з утриманням з нього аліментів в розмірі 750 грн. на навчання [PERSON] не призвели до позитивного результату. Начальник Білгород-Дністровської ДВС Федорчук С.Г. направив 16.12.2020 року своїх працівників до позивачав додому за адресою [ADDRESS] для складання опису належного майна та накладення арешту на майно, нібито сума заборгованості по аліментам складає більш ніж за 3 місяці. Даний факт переслідування з боку Білгород-Дністровської ДВС підтверджується у відповіді на скаргу за № 78196/31-31 від 24.12.2020 року начальником Білгород-Дністровської ДВС Федорчуком С.Г., де він повідомляв, що на даний час звернути стягнення на нерухоме майно боржника не є можливим у відповідності до вимог ч.7 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження». Позивач вважає, що з боку Білгород-Дністровської ДВС ведеться переслідування з метою збільшення будь якими способами суми заборгованості по стягненню з нього аліментів, використовуючи для цих цілей незаконно прийняту для виконання довідку № 95 від 25.09.2020 року, видану Одеською академією будівництва та архітектури, без рішення суду та будь-якого виконавчого документу, що протирічить Закону України «Про виконавче провадження». Користуючись своїм службовим становищем, начальник Білгород-Дністровської ДВС Федорчук С.Г. вирішив, що можливо з`єднати у одному виконавчому провадженні ВП № 63092821 від 22.09.2020 року відразу 2 періоди утримання аліментів на навчання у різних навчальних закладах Такі протизаконні дії з боку державного виконавця та начальника Білгород-Дністровської ДВС викликали у позивача сильні душевні переживання, хвилювання, погіршення самопочуття, викликали гіпертонічний криз. Позивач звертався зі скаргами на дії начальника Білгород-Дністровської ДВС в Одеське управління примусового виконання рішень до Міністерства юстиції України. Кожного разу, коли він спілкувався з начальником Білгрод-Дністровської ДВС Федорчуком С.Г. та державними виконавцями, він отримує сильний моральний стрес та душевні хвилювання від протизаконних дій працівників ДВС, від їх некомпетентності . Відповідачі навіть не намагаються вибачитись за свої неправомірні дії, або змінити конфліктну ситуацію на краще. Такі дії протиправного характеру з боку працівників Білгород-Дністровської ДВС призвели до сильного душевного хвилювання, стресу, погіршенню стану здоров`я. Під час звернення до сімейного лікаря позивач отримав лікування на загальну суму 2360 грн. - квитанції аптек. ???Так у позивача погіршився стан здоров`я , він не зміг самостійно звернутися до адвоката за консультацією. Моральна шкода, яка була спричинена позивачу, він оцінює в розмірі 30 000 ( тридцять тисяч) гривень. ця сума обумовлена фізичними та душевними стражданнями, погіршенням стану мого здоров`я внаслідок протиправних незаконних дій з боку державного виконавця Пошали В.Р. та начальника Білгород-Дністровської ДВС Федорончука С.Г. Моральні збитки, які були спричинені позивачу, він оцінює в розмірі 3360 грн. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.05.2021 року було залишено позовну заяву без руху. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. 13.12.2022 року від начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Федорчука С.Г., найшло клопотання по справі, відповідно до якого останній просив суд : - у задоволені позову [PERSON] до начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Федорчука Сергія Георгійовича, старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пашала Вікторії Русланівни про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди, відмовити. Свою позицію обґрунтував зокрема тим, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди та рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, Законів України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та «Про виконавче провадження», а також з положень статей 1173, 1174 ЦК України, і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України. Отже, беручи до уваги вищевикладене, звертаю увагу суду, що шкода підлягає відшкодуванню на підставі статті 1174 ЦК України. При цьому обов`язок такого відшкодування покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна в особі відповідних органів державної виконавчої служби, а також територіальні органи Державної казначейської служби України тому вважає, що позов громадянина [PERSON] задоволенню не підлягає. У судове засідання призначене на 23.01.2023 року учасники процесу з`явилися. Представник позивача [PERSON] , у судовому засідання наполягала на задоволені позовних вимог [PERSON] до начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - Федорчука Сергія Георгійовича, старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пашала Вікторії Русланівни про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди. Також підтримала викладену позицію наведену в позовної заяві. Відповідач - начальник Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Федорчук С.Г., у судовому засіданні заперечував стосовно позовних вимог. Зазначив, що такі позовні вимоги є необґрунтованими, а він взагалі відповідно до закону не є відповідачем по справі. Відповідач - державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пашала Вікторія Русланівна у судовому засіданні заперечував стосовно позовних вимог. Зазначив, що такі позовні вимоги є необґрунтованими. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Відповідно до ст.ст.2, 4\~ЦПК\~України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч.2 ст.48\~ЦПК\~України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Як вбачається зі змісту ст.ст.51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст.51 ЦПК Українита з урахуванням ч.5 ст.12\~ЦПК\~України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1ст.\~189\~ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з цивільним позовом до начальника Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Федорчука Сергія Георгійовича та старшого державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пошали Вікторії Русланівни, які в свою чергу не можуть виступати відповідачами у таких справах, оскільки вони виступають не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а діють від імені Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від\~12\~червня 2009\~року №\~2\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. За змістом ст.\~51\~ЦПК\~України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. При цьому, позивачем клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача не заявлялось. Відповідно до ч.1ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що начальник Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Федорчук Сергій Георгійович та старший державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пошала В.Р., є неналежними відповідачами, тому у задоволенні позову слід відмовити. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1,3\~ст.\~133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, тому судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed