Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

26 жовтня 2022 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив те, що 14 серпня 2009 року уклав шлюб з відповідачем, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 601. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2021 року, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сім`ї стали відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, збереження шлюбу суперечить їх інтересам, у зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Відповідач зареєстрована у м. Сєвєродонецьк Луганської області. Розпорядженням Голови Верховного Суду України від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді від 12 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з`явився, 13 січня 2023 року представник позивача адвокат Івасюк І.Ю. подала до суду заяву, у якій просила цивільну справу розглянути у судовому засіданні без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась, 11 січня 2023 року представник позивача адвокат Касаткін А.М. подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає, просить цивільну справу розглянути у судовому засіданні без його участі та без участі відповідача. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 14 серпня 2009 року [PERSON] та [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб, про що Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 601 /а.с.06/. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] /а.с.16/. Сторонами визнано, що за час спільного проживання через взаємовідносини сторін, ними втрачено почуття любові один до одного, припинено фактичні шлюбно-сімейні відносини та відсутнє бажання їх поновити, а збереження сім`ї стало неможливим. З серпня 2021 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. За ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено право одного з подружжя подати позов про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Крім того, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи сплату позивачем при зверненні з позовом судового збору, задоволення позову, визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне розподілити судові витрати у справі, понесені позивачем при сплаті судового збору 496,20 грн з відповідача, та відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову у сумі 496,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved