Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

14 вересня 2022 року позивача звернулася до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідачів про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В позові зазначила, що відповідно до умов контракту від 05 грудня 2018 року та додаткової угоди від 12 липня 2019 року, укладених Добровеличківською районною радою з [PERSON] , остання призначена на посаду директора "Добровеличківського центру первинної медико-санітарної допомоги" на термін з 01 листопада 2018 року по 01 листопада 2023 року. Рішенням Добровеличківської районної ради Кіровоградської області сьомого скликання від 14 серпня 2020 року №653, [PERSON] було звільнено з посади директора КНП "Добровеличківський ЦПМСД". Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2021 року вказане рішення районної ради від 14 серпня 2020 року визнано протиправним та скасовано. Рішення суду набрало законної сили 17 травня 2021 року. 08 грудня 2020 року Новоукраїнською районною радою Кіровоградської області було прийнято рішення №7 "Про початок реорганізації Добровеличківської районної ради Кіровоградської області шляхом приєднання до Новоукраїнської районної ради", відповідно до якого Новоукраїнська районна рада стала правонаступником всього майна, прав та обов`язків Добровеличківської районної ради. Рішенням Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області від 04 грудня 2020 року № 25 прийнято безоплатно зі спільної власності територіальних громад сіл, селища та міста Добровеличківського району цілісні майнові комплекси закладів освіти, комунальних установ та іншого нерухомого майна. Відповідно до рішення Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області №55 від 30 грудня 2020 року, з переліком майнових комплексів, у комунального некомерційного підприємства "Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги" змінено засновника шляхом виключення зі складу Добровеличківської районної ради та включення до складу засновників Добровеличківської селищної ради. Скасування рішення про звільнення [PERSON] в силу вимог ч.1 ст.235 КЗпП України є підставою для поновлення останньої на попередній роботі, а поновлення працівника на роботі відбувається з дати звільнення працівника на підставі рішення суду, тобто з 14 серпня 2020 року, в зв`язку з чим, позивачка і звернулася до суду. Крім того, просила стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах одного року, у розмірі 530990,00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 36000,00 грн. та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць. В ході судового розгляду представники позивачки уточнили заявлені позовні вимоги, зазначили, що позовні вимоги про поновлення позивачки на посаді пред`являються до Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області, як правонаступника Добровеличківської районної ради Кіровоградської області, яка звільняла позивачку з роботи, та Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області, як засновника комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги», а позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу пред`являється позивачкою до комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області, оскільки саме вказане підприємство нараховує та виплачує працівникам, в тому числі й директору, заробітну плату. В судовому засіданні представники позивачки підтримали уточнені позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві та просили суд їх задовольнити. Крім того просили вирішити питання про стягнення з відповідачів витрат на оплату професійної правничої допомоги після прийняття рішення у справі та надання детального опису виконаних робіт, у відповідності до вимог ст.246 ЦПК України. Представник відповідача - Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивачки, вважаючи селищну раду неналежним відповідачем, оскільки рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2022 року позивачку вже було поновлено на посаді директора КНП "Добровеличківський ЦПМСД", в якому селищна рада була відповідачем, однак постановою Кропивницького апеляційного суду від 07 червня 2022 року вказане рішення суду скасоване та ухвалено нове про відмову позивачці у задоволенні позову. Відзиву на позовну заяву до початку розгляду справи по суті та заперечень до суду не направляв (а.с.199-201). Представник відповідача - комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області в судовому засіданні також заперечував проти позовних вимог позивачки, оскільки позивачкою, у відповідності до вимог ст.175 ЦПК України, не конкретизовано позовні вимоги щодо кожного з відповідачів, вона пропустила строк звернення до суду визначений ст.233 КЗпП України, оскільки була звільнена ще 14 серпня 2020 року, Добровеличківським районним судом Кіровоградської області вже ухвалювалося рішення між тими самими сторонами про той же предмет позову, а тому не може бути предметом повторного судового розгляду, а комунальне некомерційне підприємство «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» не може бути відповідачем у справі, оскільки не звільняв позивачку із займаної посади. Крім того, до початку розгляду справи по суті направив на адресу суду відзив на позовну заяву та заперечення, в яких просив відмовити позивачці в задоволенні позову з підстав, зазначених в ході судового розгляду (а.с.114-120,153-155). Представник відповідача - Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність та заперечення проти позовних вимог позивачки, відзиву на позовну заяву та заперечень не направляв (а.с.129). Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного. За умовами контракту від 05 грудня 2018 року та додаткової угоди до нього від 12 липня 2019 року, укладеного між [PERSON] та Добровеличківською районною радою Кіровоградської області, позивачку призначено на посаду директора «Добровеличківського центру ПМСД» Добровеличківської районної ради Кіровоградської області на термін з 01 листопада 2018 по 01 листопада 2023 року (а.с.16-19, 86-93). Рішенням двадцять дев`ятої сесії сьомого скликання Добровеличківської районної ради Кіровоградської області №653 від 14 серпня 2020 року позивачку звільнено з посади директора комунального некомерційного підприємства "Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги" Добровеличківської районної ради Кіровоградської області через невиконання умов контракту (а.с.20). Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2021 року вказане рішення двадцять дев`ятої сесії Добровеличківської районної ради Кіровоградської області сьомого скликання № 653 від 14 серпня 2020 року "Про звільнення [PERSON] з посади директора комунального некомерційного підприємства "Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги" Добровеличківської районної ради Кіровоградської області визнано протиправним та скасовано (а.с.20-25). Відповідно до рішення першої сесії восьмого скликання Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області №7 від 08 грудня 2020 року, почато процедуру реорганізації Добровеличківської районної ради Кіровоградської області шляхом приєднання до Новоукраїнської районної ради, у зв`язку чим остання є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Добровеличківської районної ради (а.с.58). Рішенням тридцятої сесії сьомого скликання №658 від 29 жовтня 2020 року Добровеличківська районна рада Кіровоградської області надала згоду на безоплатну передачу цілісних майнових комплексів закладів освіти, комунальних закладів культури, комунальних установ та іншого нерухомого майна до спільної власності територіальних громад сіл, селища та міста Добровеличківського району у комунальну власність Добровеличківської селищної ради згідно з додатком (а.с.63-69). За рішенням першої сесії восьмого скликання Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області № 25 від 04 грудня 2020 року прийнято безоплатно в комунальну власність Добровеличківської селищної ради зі спільної власності територіальних громад сіл, селища та міста Добровеличківського району цілісні майнові комплекси закладів освіти, комунальних закладів культури, комунальних установ та іншого нерухомого майна, згідно з додатком та актом приймання-передачі основних засобів, серед яких перебувало КНП "Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги" (а.с.49-50, 63-56). Відповідно до рішення четвертої сесії восьмого скликання Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області № 55 від 30 грудня 2020 року, у комунального некомерційного підприємства "Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги" змінено засновника шляхом виключення із складу Добровеличківської районної ради та включення до складу Добровеличківської селищної ради, змінено назву на комунальне некомерційне підприємство "Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги" Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області та затверджено статут у новій редакції (а.с.48). Згідно статуту КНП "Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги" Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області засновником, власником та органом управління майном є Добровеличківська селищна рада та саме засновник укладає і розриває контракт із керівником підприємства (а.с.37-47). Крім того, за положеннями розділу 4 вказаного статуту комунальне некомерційне підприємство є юридичною особою, користується закріпленим за ним комунальним майном, що є власністю громади, проводить некомерційну господарську діяльність, надає медичні послуги на підставі отриманої ліцензії, має самостійний баланс, рахунки в Державному казначействі України, установах банків та круглу печатку, сплачує працівникам заробітну плату. Згідно з ст.43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Приписами статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. За вимогами\~частин 3\~та 4\~ст.36\~КЗпП України,\~в редакції\~на час\~виникнення спірних\~правовідносин,\~зміна підпорядкованості\~підприємства,\~установи,\~організації не\~припиняє дії\~трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Відповідно до\~ст.233\~вказаного Кодексу\~у зазначеній\~редакції,\~працівник може\~звернутися з\~заявою про\~вирішення трудового\~спору безпосередньо\~до районного,\~районного у\~місті,\~міського чи\~міськрайонного суду\~в тримісячний\~строк з\~дня,\~коли він\~дізнався або\~повинен був\~дізнатися про\~порушення свого\~права,\~а у\~справах про\~звільнення -\~в місячний\~строк з\~дня вручення\~копії наказу\~про звільнення\~або з\~дня видачі\~трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. За вимогами ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на викладене, враховуючи що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29 березня 2021 року рішення двадцять дев`ятої сесії Добровеличківської районної ради Кіровоградської області сьомого скликання № 653 від 14 серпня 2020 року про звільнення позивачки з посади директора комунального некомерційного підприємства "Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги" Добровеличківської районної ради Кіровоградської області визнано протиправним та скасовано, на даний час засновником, власником та органом управління майном вказаного підприємства є Добровеличківська селищна рада Кіровоградської області та саме вона укладає і розриває контракт із керівником підприємства, враховуючи, що термін дії укладеного з позивачкою контракту на даний час ще не закінчився, суд дійшов висновку, що [PERSON] підлягає поновленню на вказаній посаді, а тому її позовні вимоги до Добровеличківська селищна рада щодо цього є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вимоги позивачки про поновлення на вказаній посаді до Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області на думку суду задоволенню не підлягають, оскільки Новоукраїнська районна рада хоч і є правонаступником всіх прав та обов`язків Добровеличківської районної ради в силу вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», однак на даний час вона не є засновником та власником комунального некомерційного підприємства "Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги", а тому за положеннями статуту підприємства не має права укладати контракт із керівником комунального підприємства. Доводи представника КНП "Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги" про не конкретизовані позовні вимоги позивачки щодо кожного з відповідачів судом до уваги не приймаються, оскільки в судовому засіданні представниками позивачки заявлені позовні вимоги були конкретизовані стосовно кожного з відповідачів. Також не приймаються до уваги судом і доводи представника комунального підприємства про порушення позивачкою строків звернення до суду, передбачені ст.233 КЗпП України, через її звільнення 14 серпня 2020 року, оскільки за вимогами п.1 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на території України встановлено карантин, який продовжено до даного часу. Не заслуговують на увагу суду й доводи представників відповідачів про наявність рішення суду, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих самих підстав, оскільки дійсно рішенням Добровеличківського районного суду від 18 лютого 2022 року позовні вимоги позивачки до Добровеличківської селищної ради було задоволено та її поновлено на посаді головного лікаря КНП "Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги", однак постановою Кропивницького апеляційного суду від 07 червня 2022 року вказане рішення суду скасоване, а позивачці відмовлено в задоволенні позову не по суті спору, а через не залучення до участі у справі Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області як правонаступника Добровеличківської районної ради та КНП "Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги" як самостійної юридичної особи, яка сплачує заробітну плату працівникам, в тому числі й директору (а.с.26-30, 206-212). Крім того, за вимогами ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Так, середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100\~(далі - Порядок № 100). Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. За змістом пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі № 9901/407/19 вказано, що «суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. При цьому відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Відповідно до підпункту\~168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України\~податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в\~статті 167 цього Кодексу\~(за загальним правилом 18 відсотків). Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених\~ПК України)\~утримати і\~перерахувати податок\~із суми\~такого доходу.\~Аналогічний правовий\~висновок зроблений\~Верховним Судом\~у подібних\~правовідносинах у\~постановах від\~18\~липня 2018\~року у\~справі №\~359/10023/16-ц\~та від\~07\~жовтня 2020\~року у\~справі №\~523/14396/19». Так відповідно до довідки про доходи комунального некомерційного підприємства "Добровеличківського центру первинної медико-санітарної допомоги" №29 від 20 листопада 2020 року, середньоденний заробіток позивачки становить 2123,96 гривень (а.с.94 зворотна сторона). Позивачка звільнена із займаної посади 14 серпня 2020 року та за вимогами позовної заяви просить стягнути середній заробіток за 1 рік, тому кількість робочих днів з 14 серпня 2020 року по 14 серпня 2021 року, становить 250 днів, а розмір середнього заробітку за вказаний період складає 530990,00 грн., з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів. За такого, враховуючи, що КНП "Добровеличківський\~центр первинної\~медико-санітарної\~допомоги"\~Добровеличківської селищної\~ради за положеннями статуту є окремою юридичною особою, користується закріпленим за ним комунальним майном, що є власністю громади, проводить некомерційну господарську діяльність, надає медичні послуги на підставі отриманої ліцензії, має самостійний баланс, рахунки в Державному казначействі України, установах банків та круглу печатку, нараховує та виплачує заробітну плату працівникам, суд доходить висновку, що вимоги позивачки саме до вказаного комунального підприємства про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обгрунтованими та підлягають задоволенню. В свою\~чергу КНП\~"Добровеличківський\~центр первинної\~медико-санітарної\~допомоги"\~Добровеличківської селищної\~ради,\~у відповідності\~до вимог\~ст.ст.134,\~237\~КЗпП України,\~має право\~в порядку\~регресу звернутися\~до винної\~у незаконному\~звільненні особи\~за стягненням\~майнової шкоди\~завданої підприємству\~у зв`язку\~з оплатою\~незаконного звільнення.\~ \~ Доводи представника КНП "Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги" про пропуск строку звернення до суду за вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом до уваги не приймаються, оскільки Велика Палата Верховного Суду відступала від висновку об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19) задля формування єдиної судової практики щодо застосування частини другої статті 233 КЗпП України до вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі, що передбачений частиною другою статті 235 КЗпП України, оскільки середній заробіток за час вимушеного прогулу є, по суті, не отриманою заробітною платою за невиконання трудової функції не з вини працівника, на яку поширюються норми законодавства про оплату праці, а згідно частини другою статті 233 КЗпП України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір», у зв`язку зі звільненням позивачки від сплату судового збору за подання позовної заяви, суд стягує з Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області на користь держави судовий збір, в розмірі 992,4 грн. за вимогу немайнового характеру та з КНП "Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги" на користь держави судовий збір, в розмірі 5309,9 грн. за вимогу майнового характеру (1% ціни позову). Питання про\~стягнення з\~відповідачів на\~користь позивачки\~витрат на\~оплату професійної\~правничої допомоги\~за заявою\~представників позивачки\~суд вирішить\~після прийняття\~рішення у\~справі та\~надання детального\~опису виконаних\~робіт,\~за вимогами\~ст.246\~ЦПК України.\~

Outcome: approved