Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики у загальній сумі 31613 грн. 98 коп., та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грню 40 коп. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2016 року, 28.08.2016 року, 02.05.2017 року та 02.06.2017 року між ним та відповідачем були укладені договори позики у вигляді написання відповідачем власноручно розписок, відповідно до яких відповідачка отримала в борг грошові кошти у розмірі 10\~000,00 грн., 11500,00 грн., 12000,00 грн., та 25\~000,00 грн. та зобов`язалась їх повернути в обов`язковому порядку протягом року. За період з 21.06.2016 року по 02.06.2017 року відповідач відповідно до договорів позики отримала від позивача всього грошові кошти в розмірі 58000,00 грн., та зобов`язалась повернути кошти протягом року. Відповідно до зобов`язання відповідачка частково повернула позивачу кошти в сумі 18000,00 грн., в зв`язку з чим залишок не повернених коштів становив 40\~000,00 грн. Починаючи з 16.05.2020 року і по 21.01.2022 рік відповідачка повернула ще часткову суму коштів в розмірі 8\~386 грн. 02 коп.. Таким чином несплачена частина суми позики становить 31613 грн. 98 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача у примусовому порідку та судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.. Ухвалою П?ятихатського районного суду від 30.08.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до розгляду. 08.11.2022 року до суду від представника відповідача адвоката Монатко Д.С. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнають в повному обсязі і просять відмовити в задоволенні позову. Свою позицію обгрунтовують тим, що за розписками від 21.06.2016, 21.08.2016, 02.05.2017 року закінчилися строки позовної давності, а розпискою від 15.07.2017 року взагалі не встановлено строк повернення грошових коштів і вимога про повернення грошових коштів позивачем відповідачу не надсилалась, тобто позовна вимога в цій частині є передчасною та безпідставною. При цьому стороною відповідача не заперечується сам факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів в борг від позивача [PERSON] 02.12.2022 року від представника позивача адвоката Трегуб Ю.Є. надійшла відповідь на відзив, в якій сторона позивача не погоджується із застосуванням строку позовної давності до договорів позики, оскільки відповідачем [PERSON] вчинялись дії щодо часткового погашення заборгованості, і станом на 24.04.2020 року з 58000 грн. загальної суми боргу, залишилось 40000 грн. про що відповідачем була написана розписка. Потім з 16.05.2020 року відповідачкою здійснювалось погашення боргу шляхом перерахування на банківську картку позивача. Таким чином, залишились не повернутими грошові кошти по розписці від 02.05.2017 року в сумі 6613,98 грн. та по розписці від 15.07.2017 року в сумі 25000 грн. Також адвокат Трегуб Ю.Є. не погоджується з позицією сторони відповідача щодо того, що позивач не пред`являв вимогу про повернення грошових коштів за розпискою від 15.07.2017 року, оскільки дана обставина спростовується розпискою від 24.04.2020 року та свідчить про те, що відповідач визнала, борг перед позивачем на загальну суму 40000 гривень, яку зобов`язалася повернути. Таким чином, адвокат Трегуб Ю.Є. вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Під час розгляду справи позивач та його представник адвокат Трегуб Ю.Є. позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача адвокат Монатко Д.С. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов. Вважає, що за розписками від 21.06.2016, 21.08.2016, 02.05.2017 року закінчилися строки позовної давності, тому просить відмовити в задоволенні цієї частини позову. Крім того, на його думку позовна вимога в частині повернення грошових коштів за розпискою від 15.07.2017 року є передчасною, оскільки в ній не зазначено строк повернення грошових коштів, отже строк має визначатись моментом вимоги, а позивач не висував вимоги відповідачці про повернення грошових коштів. Таким чином, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Вислухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 21.06.2016 року було укладено договір позики у простій письмовій формі (розписці), згідно умов якого позикодавець [PERSON] передав грошові кошти позичальнику [PERSON] в сумі 10 000 (десять тисяч гривень) 00 коп., які остання зобов`язувалась повернути протягом року. (а.с.7) Згідно копії розписки написаної у простій формі від 28.08.2016 року, - [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 11\~500 (одинадцять тисяч п`ятсот) гривень, які зобов`зобов`язалась повернути протягом року. (а.с.8) Згідно копії розписки написаної у простій формі від 02.05.2017 року, - [PERSON] підтвердила те що, на даний час вона винна кошти [PERSON] в розмірі 16\~000 (шістнадцять тисяч гривень) 00 коп. та бере в борг ще 12\~000 (дванадцять тисяч гивень) 00 коп., які зобов`зобов`язалась повернути протягом року. (а.с.9) Згідно копії розписки написаної у простій формі від 15.07.2017 року, - [PERSON] позичила у [PERSON] 02.06.2017 року 25000 (двадцять п`ять тисяч гривень) 00 коп., які зобов`зобов`язалась повернути в обов`язковому порядку. (а.с.10) Згідно копії розписки від 24.04.2020 року, - [PERSON] зобов`язалася повертути грошові кошти по вказаним раніше розпискам, які брала в борг у [PERSON] , в розмірі 40\~000 (сорок тисяч гривень). Розписка написана відповідачем в присутності свідка [PERSON] (а.с.11) Згідно копії виписки по картці АТ КБ «Приватбанк» відкритої на ім`я позивача, - відповідач [PERSON] в період з 16.05.2020 року по 21.01.2022 рік здійснила переведення грошових коштів позивачу на загальну суму 8\~386 (вісім тисяч триста вісімдесят шість) гривень 02 коп. (а.с.12-13) Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача [PERSON] і їй відомо, що її брат надавав в борг грошові кошти відповідачу [PERSON] . Частково відповідачка повертала гроші її брату, а потім почала ухилятися від виконання боргових зобов`язань. В зв`язку з чим її брат звернувся до дільничного інспектора поліції для впливу на відповідачку щодо повернення боргу. Поліцейський викликав відповідачку і в його присутності [PERSON] 24.04.2020 року написала розписку про те, що вона зобов`язується повернути [PERSON] залишок заборгованості в сумі 40000 гривень. Відповідно до ч.1 та ч.2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. \~ \~ \~ \~За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. \~ \~ \~ \~Такі правові висновки про застосування статей\~1046,\~1047 ЦК України\~викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1\~ст.509 ЦК України). За змістом ч.1 ст.526\~та ч.1 ст.530 ЦК України: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України: за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Частиною 2\~ст. 1047 ЦК України\~передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК\~Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Письмова форма договору позики між сторонами внаслідок її реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 цієї статті встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд звертає увагу, що в силу ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідачем не оспорюється отримання грошових коштів в борг від позивача, отже суд вважає доведеним факт укладення між сторонами договорів позики. \~ \~ \~ \~При цьому, відповідачем не спростовується і наявність залишку заборгованості перед позивачем на суму 40000 гривень. \~ \~ \~ \~Щодо вимоги сторони відповідача про застосування строків позовної давності по розпискам від 21.06.2016, 21.08.2016, 02.05.2017 року, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в ст.ст. 252-255 Цивільного кодексу України. \~ \~ \~ \~Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 с.267\~Цивільного кодексу України). \~ \~ \~ \~За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 Цивільного кодексу України). \~ \~ \~ \~При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 Цивільного кодексу України). \~ \~ \~ \~Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. \~ \~ \~ \~Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. \~ \~ \~ \~Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.264 ЦПК України, - перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.264 ЦПК України, - після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає, що за договорами позики від 21.06.2016, 21.08.2016, 02.05.2017 року, мало місце переривання строку позовної давності, оскільки відповідачкою вчинялись дії щодо часткового погашення заборгованості, а отже і визнання нею боргу, а відтак суд вважає що до даних правовідносин не підлягають застосуванню строки позовної давності. \~ \~ \~ \~Крім того, суд погоджується з позицією сторони позивача, що написанням відповідачкою розписки 24.04.2020 року підтверджується факт звернення позивача до неї з вимогою про повернення грошових коштів, в тому числі і за розпискою від 15.07.2017 року. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договорами позики у сумі 31613,98 грн. Судовий\~\~збір підля гає стягненню\~\~з відповідача на користь позивача в порядку, передбаченому\~\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved