Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплаті аліментів, в якому просила, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 10.06.2022, стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 1 836 861,66 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.09.2006 між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.04.2009 розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони 17.04.2009 року уклали договір між батьками про визначення місця проживання дитини та про сплату аліментів на утримання дитини тим з батьків, хто проживає окремо. Відповідно до п. 1, 2 даного Договору [PERSON] взяв на себе зобов`язання сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття або в разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі, - до його закінчення. Відповідно до п. 3 Договору, аліменти сплачуються [PERSON] щомісяця у вигляді твердої грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін встановлений у сумі 2310,00 грн., що на день підписання Договору за курсом Національного Банку України еквівалентно 300,00 доларів США. Відповідно до п. 11 Договору, в разі прострочення виплати [PERSON] сплачує пеню в розмірі 1 відсотка від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше 100% простроченої суми. Починаючи з червня 2009 року [PERSON] почав порушувати взяті на себе зобов`язання, а саме - прострочувати виплати по аліментам, або не сплачувати їх Рішенням Ленінського районного суду м. Ярославля 27.04.2017 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, станом на день звернення позивача до суду, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 1 836 861,66 грн., яка складається з: суми основної заборгованості - 736832,90 грн., пені - 711 870,20 грн., інфляційних втрат - 304 685,01 грн., 3% річних - 83 473,54 грн. У лютому 2022 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про зміну договору про визначення місця проживання дитини та сплату аліментів на утримання дитини, в якому просив визначити розмір аліментів у виді 1/4 частки заробітної плати (доходу) щомісячно. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що починаючи з квітня 2014 року курс долара США до гривні почав стрімко зростати, а заробітна платня не підвищувалась. Відповідачу стало вкрай тяжко сплачувати аліменти, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Крім того, на утриманні відповідача знаходиться його мати та його рідний брат, який є інвалідом І групи з дитинства. В 2015 році у відповідача значно погіршився зір, оскільки він не має одного ока, що ускладнює пошук роботи з високою оплатою. Крім того, в 2017 році стан здоров`я відповідача значно погіршився, у зв`язку з чим він не може у повному обсязі виконувати умови договору між батьками про визначення місця проживання дитини та про сплату аліментів на утримання дитини тим з батьків, хто проживає окремо, укладеного 17.04.2009 із позивачем, а тому просить суд змінити п. 3 вказаного договору, визначивши, розмір аліментів у виді 1/4 частки заробітної плати (доходу) щомісячно. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.09.2022 прийнято до спільного розгляду зустрічний позов, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача за первісним позовом позовні вимоги первісного позову підтримала у повному обсязі; позовні вимоги зустрічного позову не визнала, заперечувала проти їх задоволення з підстав викладених у письмових запереченнях на зустрічну позовну заяву. Представник відповідача за зустрічним позовом позовні вимоги первісного позову не визнала та просила відмовити з підстав викладених у відзиві на позов; позовні вимоги зустрічного позову підтримала та просила суд його задовольнити. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01.09.2006 між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.04.2009 розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони 17.04.2009 уклали договір між батьками про визначення місця проживання дитини та про сплату аліментів на утримання дитини тим з батьків, хто проживає окремо. Відповідно до п. 1, 2 даного Договору [PERSON] взяв на себе зобов`язання сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття або в разі навчання за денною формою навчання у вищому навчальному закладі, - до його закінчення. Відповідно до п. З Договору, аліменти сплачуються [PERSON] щомісяця у вигляді твердої грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін встановлений у сумі 2310,00 грн., що на день підписання Договору за курсом Національного Банку України еквівалентно 300,00 доларів США. Відповідно до п. 11 Договору, в разі прострочення виплати [PERSON] сплачує пеню в розмірі 1 відсотка від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше 100% простроченої суми. Починаючи з червня 2009 року [PERSON] почав порушувати взяті на себе зобов`язання, а саме - прострочувати виплати по аліментам, або не сплачувати їх Рішенням Ленінського районного суду м. Ярославля 27.04.2017 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, станом на день звернення позивача до суду, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 1 836 861,66 грн., яка складається з: суми основної заборгованості - 736832,90 грн., пені - 711 870,20 грн., інфляційних втрат - 304 685,01 грн., 3% річних - 83 473,54 грн. Відповідач зазначив, що починаючи з квітня 2014 року курс долара США до гривні почав стрімко зростати, а заробітна платня не підвищувалась. Відповідачу стало вкрай тяжко сплачувати аліменти, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів. Крім того, на утриманні відповідача знаходиться його мати та його рідний брат, який є інвалідом І групи з дитинства. В 2015 році у відповідача значно погіршився зір, оскільки він не має одного ока, що утруднює пошук роботи з високою оплатою. Крім того, в 2017 році стан здоров`я відповідача значно погіршився, після обстеження у відповідача виявили онкологічне захворювання. В червні 2018 року від був прооперований та з цього часу ходить на систематичні обстеження та приймає коштовні ліки, які потребують .значних фінансових витрат, що підтверджується висновками Київського міського клінічного онкологічного центру від 12.06.2018, консультативним висновком Клініки «Борис» від 21.05.2019, висновком Лікарні Ізраїльської онкології від 25.05.2019 та дослідженнями медичної лабораторії NordiQC від 52.2019 та від 28.05.2019. У зв`язку з викладеним, відповідач не може у повному обсязі виконувати умови договору між батьками про визначення місця проживання дитини та про сплату аліментів на утримання дитини тим з батьків, хто проживає окремо, укладеного 17.04.2009 із позивачем. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України до внесення змін згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017, було визначено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України зі змінами, внесеним згідно із Законом № 2037-VIII від 17.05.2017, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Така позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 в справі № 572/1762/15-ц. Право на стягнення неустойки (пені) за прострочення плати аліментів виникає у стягувача в силу наявності факту прострочення платником сплати аліментів, при цьому, розмір пені вираховується за кожен день прострочення. Оскільки, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має заборгованість перед [PERSON] зі сплати аліментів за період з травня 2009 року по листопад 2021 року у розмірі 736 832,90 грн., яка утворилася з вини відповідача, що також підтверджується наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а тому первісна позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в частині стягненням з [PERSON] заборгованості за вказаний період по сплаті аліментів у сумі 736 832,90 грн. та пені у сумі 711 870,20 грн, яка розрахована позивачем та з якою також погоджується суд. З приводу вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у сумі 345 531,21 грн. та 3% річних у сумі 83 473,54 грн. суд покликається на те, що ст. 625 ЦПК України регулює зобов`язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст.625 ЦК України не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо) та сімейні правовідносин. До правовідносин, які склалися між сторонами та виникли внаслідок прострочення сплати аліментів може бути застосовано спеціальну норму права, а саме cт. 196 СК України, а не cт. 625 ЦК України. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення суми втрат від інфляції та 3% річних є такими, що суперечать положенням закону, а тому у цій частині позовних вимог задоволенню не підлягають. Стосовно зустрічних позовних вимог [PERSON] судом зазначається наступне. Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини. разом з яким проживає дитина. З наведеної статті очевидно, що вибір способу стягнення аліментів є прерогативою отримувача аліментів, а не платника. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.У наведеній правовій нормі мова йде про спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, а не договором. Проте, очевидно, що за умови відсутності правового регулювання зміни способу стягнення аліментів, визначеного договором, має застосовуватися підхід, аналогічний наведеному у ч. З ст. 181 СК України. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимога платника аліментів про зміну способу стягнення аліментів не підлягає задоволенню, оскільки обрання способу стягнення аліментів є прерогативою отримувача аліментів, а не платника. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.02.2020 у справі №539/3532/18, в якій зазначено, що право вимагати зміну способу присудження аліментів належить виключно одержувачу аліментів, а не їх платнику. Платник аліментів може заявити вимогу про зміну способу аліментів, і така вимога підлягає задоволенню, якщо в судовому засіданні одержувач аліментів не заперечуватиме й повністю погодиться на зміну способу стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Позовні вимоги підлягають задоволенню частково (1 448 703,10 грн.), а саме у розмірі 78,87% (1 448 703,10 х 100 : 1 836 861,66). А тому судовий збір за розгляд справи у пропорційному розмірі - 8951,75 грн. слід покласти на відповідача (11350,00 : 100 х 78,87%). За рахунок держави компенсувати 2398,25 грн. (11350 - 8 951,75). У зв`язку з тим, що [PERSON] звільнена від сплати аліментів, на підставі ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 8951,75 грн.

Outcome: partial