Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Тлумацької міської\~ради Івано-Франківськогорайону Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку загальною площею 1,2828 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ № 002455 від 25.03.2003 року, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 565, виданого на підставі рішення Кутищенської сільської ради народних депутатів 5-ої серії 4-го демократичного скликання від 05.02.2003 року на ім`я [PERSON] , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Кутище, Івано-Франківський (Тлумацький) район, Івано-Франківська область, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що по [ADDRESS] проживала її мати [PERSON] і їй на праві власності належала вищевказана земельна ділянка. [INFO] мати [PERSON] померла. Ще за життя вона склала заповіт, яким все своє майно на випадок смерті заповіла їй. Після смерті її смерті відкрилася спадщина, вона є єдиним спадкоємцем за заповітом. Батько [PERSON] помер ще [INFO] . Вона прийняла спадщину після смерті матері, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В нотаріальному порядку їй було відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з тим, що відсутній (втрачений) Державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ №\~002455, виданий Кутищенською сільською радою 25.03.2003 року. Зазначений державний акт втрачений, що підтверджується оголошенням в газеті «Злагода» і він вважається недійсним. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 1,2828 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ № 002455 від 25.03.2003 року, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Кутище, Івано-Франківський (Тлумацький) район, Івано-Франківська область в порядку спадкування за заповітом пімля смерті матері [PERSON] . В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності. Представник відповідача Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі, проти позову не заперечує та просив розглянути справу без участі представника міської ради (а.с. 25). У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] (мати позивача), згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ № 002455 від 25.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 565, виданого на підставі рішення Кутищенської сільської Ради народних депутатів 5-ої серії 4-го демократичного скликання від 05.02.2003 року, належало право приватної власності на земельну ділянку площею 1,2828 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, що розташована на території с.\~Кутище Тлумацького (Івано-Франківського) району Івано-Франківської області (а.с. 2). Позивач [PERSON] народилася [INFO] і її батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). 25.10.1980 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 6). [INFO] помер [PERSON] (батько позивача), а [INFO] померла [PERSON] (мати позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 3). Ще за життя [PERSON] (мати позивача) посвідчила заповіт, яким все належне їй майно і все на що вона по закону матиме право на день її смерті заповіла своїй дочці [PERSON] (позивач), що підтверджується копією заповіту від 07.03.2006 року (а.с. 4). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавця вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивач прийняла\~спадщину за\~заповітом після\~смерті [PERSON] ,\~оскільки рішенням\~Тлумацького районного\~суду Івано-Франківської\~області від\~15.06.2021\~року встановлено\~факт,\~що [PERSON] (позивач) у період з 2010 року та на час\~відкриття\~спадщини\~ [INFO] постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] (мати позивача), [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32 зворот-34). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 392/2021 від 16.09.2021 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. після смерті [PERSON] (мати позивача) (а.с. 28-44), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після померлої матері [PERSON] . Як вбачається з оголошення в газеті «Злагода», Державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ № 002455 від 25.03.2003 року, виданий Кутищенською сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області на ім`я [PERSON] (мати позивача) втрачений, тому його слід вражати недійсним (а.с. 8). В нотаріальному порядку [PERSON] (позивач) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку в цілому, у зв`язку з тим, що відсутній (втрачений) державний акт на право власності на земельну ділянку, а саме державий акт на право приватної власності на землю серії ІФ № 002455, виданий Кутищенською сільською радою 25.03.2003 року, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом Тлумацького нотаріального округу Івано-Франківської області Водославською Н.В. № 415/02-31 від 01.12.2022 року (а.с. 7). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач [PERSON] в позовній заяві у випадку визнання відповідачем позову просила повернути їй 50% сплаченого нею судового збору, суд вважає, що позивачу [PERSON] слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 1182,20 грн. (а.с. 17). На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1262, 1268 ЦК України,

Outcome: approved