Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

21.11.2022 позивач [PERSON] звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2003 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Враховуючи, що з березня 2021 року подальше життя з відповідачем не склалось, шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства припинено, погляди на розвиток та планування сім`ї стали різними, що призводило до постійних сварок і не сприяло збереженню любові й взаємної поваги, тому просить розірвати шлюб. Ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомленням) сторін. 01.12.2022 від позивача та відповідача до суду надійшло спільне клопотання, в якому сторони позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять прискорити розгляд позовної заяви й розглядати справу без участі сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Судовим розглядом встановлено, що 11.10.2003 сторони уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що було видане свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 11.10.2003, актовий запис № 1597. Матеріали справи свідчать про те, що сторони вже тривалий час не підтримують шлюбних відносин , не мають намір відновлювати сім`ю та бажають розірвати шлюб. Спір щодо проживання спільної малолітньої дитини між сторонами відсутній. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved