Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] ) звернулася до Придніпровського районного суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що 24 липня 2004 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у Черкаському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 796. В шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . 22 грудня 2006 року на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб між ними розірвано. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2006 року вирішено стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи з 30.11.2006 року. Вказує, що в 2022 році їхня донька [PERSON] здобула повну загальну середню освіту у Черкаській спеціалізованій середній школі І-ІІІ ступенів № 17 та вступила до Вищої школи Готельного і ресторанного бізнесу в Познані на стаціонарне навчання першого ступеня на період з 01.10.2022 до 30.09.2025 на спеціальність туризм і рекреація на платній основі. За перший рік навчання нею було сплачено кошти в сумі 7578,48 польських злотих. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку, починаючи з 26.12.2022 року до закінчення навчання, тобто, до 30.09.2025; судові витрати покласти на відповідача. 29 вересня 2022 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, але зазначила, що не заперечує проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини його заробітку. Адвокат Євтушенко Микола Павлович, який діє в інтересах відповідача [PERSON] , в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги не визнає. Зазначив, що у випадку задоволення позовних вимог, з врахуванням Постанови КМУ від 11 листопада 2022 р. № 1263, аліменти на утримання дитини будуть стягуватися з додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану і розмір витрат буде складати 114000 грн. Оскільки, відповідач працює в ГУНП в управлінні стратегічних розслідувань Черкаської області, він має суттєву заробітну плату. Як би не було даної постанови, відповідач би визнав даний позов. Позивач хоче стягнути в рік 635073,60 грн. На його думку, доцільно було б звернутись з позовом про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. А тому, відповідач не може визнати позов, оскільки, розмір заявлених коштів не відповідає тим які будуть відраховуватись з його заробітної плати. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК). Як встановлено в судовому засіданні, що відповідно до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, [INFO] народилася [PERSON] , в графі «батько» вказаний [PERSON] . Відповідно до Довідки про прийняття іноземця на стаціонарне навчання № 195/R/2022 від 11.07.2022 року Вищої школи Готельного і ресторанного бізнесу в реструктуризації в Познані, [PERSON] , яка народилася [INFO] , була прийнята на період з 01.10.2022 року до 30.09.2025 року на стаціонарне навчання першого ступеня на спеціальність «Туризм і рекреація» на платній основі на І рік І семестр. Навчання стаціонарне розпочинається з 01.09.2022 року курс польської мови. Відповідно до Довідки № 07/07/К/2022 від 11 липня 2022 року, Вища школа Готельного і ресторанного бізнесу в Познані засвідчує, що [PERSON] станом на 11 липня 2022 року не має перед навчальним закладом фінансової заборгованості за оплату навчання. Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України установлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом статей 191, 200СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Прозастосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3від 15травня 2006року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Суд зауважує, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23 січня 2019 року в справі № 346/103/17, дитина, яка навчається на денній формі, не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Оскільки, [PERSON] навчається на денній формі навчання, вона об`єктивно позбавлена можливості працевлаштування. Крім того, загальновідомими є обставинами, які не потребують доказування, що вона повинна харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі, взутті. І, враховуючи, що вона на даний час не спроможна себе забезпечити, саме на батьків покладається такий обов`язок. Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню доньку сторін, яка навчається, не може бути перекладено винятково на матір дитини. В судовому засіданні позивачка не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу). А тому, суд приходить до висновку для часткового задоволення позову, а саме до стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), починаючи з 26 грудня 2004 року і продовжувати до закінчення нею навчання (30 вересня 2025 року). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Але, враховуючи те, що дочка [PERSON] є дієздатною, то аліменти мають бути стягнути на її користь, а не на інших осіб, користь, в тому числі, коли такі особи наділені правом звернення до суду з позовом в інтересах інших осіб. Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18. Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу. Відповідно до с. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна правова оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), починаючи з 26 грудня 2004 року і продовжувати до закінчення нею навчання, тобто, до 30 вересня 2025 року. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial