Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (надалі за текстом - заявник)звернувся до суду із вказаною заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю. Обґрунтовуючи заяву, заявник посилається на те, що з метою здійснення функцій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», на виконання судового рішення, виникла необхідність в отриманні інформації щодо банківських рахунків боржника [PERSON] , відкритих в АТ «УкрСиббанк». У зв`язку з тим, що відсутність інформації щодо номерів рахунків боржника унеможливлює подання до установи банку платіжної вимоги про списання коштів для погашення заборгованості, заявник звернувся до суду з даною заявою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2019 року справу передано для розгляду судді Подільського районного суду міста Києва Корніловій Ж.О. В подальшому, у зв`язку з відставкою головуючого судді, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ від 14.09.2020 року справу передано для розгляду судді Подільського районного суду міста Києва Гребенюку В.В. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 15.09.2020 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 15 год. 10 хв. 22.04.2021 року. Заявник подав заяву, у якій вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Представник АТ «УкрСиббанк» та боржник [PERSON] , відносно якого розкривається інформація, в судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Розгляд поданої до суду заяви співпав з періодом дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України та розпочатою військовою агресію російської федерації проти України та введення Указом Президента України №64/2022 воєнного стану, коли учасникам проваджень, з метою запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб, можливо було брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Згідно з Постановою КМ України від 27.06.2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, було відмінено. Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, а також зважаючи на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника та заінтересованих осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Частиною 1 ст. 60 Закону «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею є інформація що до діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, якою зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, згідно з п. 7 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Згідно з п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Порядок розкриття банківської таємниці визначено ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по-друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним. Так, підстави для отримання інформації, що містить банківську таємницю, передбачені пунктом 6 ч. 1 ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність», а саме, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками органам державної виконавчої служби, приватним виконавцям на їхню письмову вимогу з питань виконання рішень судів та рішень, що підлягають примусовому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», стосовно наявності та/або стану рахунків боржника, руху коштів та операцій на рахунках боржника за конкретний проміжок часу, а також про інформацію щодо договорів боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію. Зазначені обмеження, у тому числі, викладені в ч. 4 ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність», не стосуються випадків надання банком інформації, яка є банківською таємницею, за дозволом клієнта чи за рішенням (вимогою) суду. Такий висновок узгоджується з п. 3.5 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.07.2006 № 267 та главою 12 ЦПК України, що регулює порядок розгляду судом справ про розкриття банківської таємниці (п. 5 ст. 288, п. 4 ч. 1 ст. 290 ЦПК України). Суд встановив, що заявником як державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 26969047 з примусового виконання виконавчого листа (дублікату) № 2-10/11, який видано Ленінським районним судом міста Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Кредобанк» в особі Харківської філії 255 792, 02 грн, а також витрати по оплаті судового збору в сумі 1 700 грн і інформаційне-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн, а всього 257 612,02 грн. 27.12.2018 заявником винесено постанову про арешт майна та коштів боржника, у тому числі коштів, які розміщені в АТ «УкрСиббанк» та направлено на адресу АТ «УкрСиббанк». 05.01.2019 на адресу заявника надійшло повідомлення АТ «УкрСиббанк» від 27.12.2018 про прийняття до виконання постанови про арешт майна та коштів боржника та про залишок коштів на рахунках боржника, однак, не було повідомлено про номер рахунку. 21.01.2019 державний виконавець звернувся до АТ «УкрСиббанк» з вимогою щодо надання інформації, яка перебуває у володінні АТ «УкрСиббанк», а саме, інформації про наявність відкритих рахунків, з обов`язковим зазначенням номерів рахунків боржника, на яких розміщені арештовані кошти, залишок коштів на рахунках, дати відкриття рахунків та стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника. 28.01.2019 АТ «УкрСиббанк» надав заявнику відповідь, у якій фактично відмовив у наданні інформації, зокрема, щодо відомостей про номер рахунку клієнта, у зв`язку з тим, що інформація становить банківську таємницю. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для розкриття інформації, що містить банківську таємницю. Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Приймаючи рішення про задоволення заяви, суд враховує, що підставою для розкриття інформації, що містить банківську таємницю, є необхідність виконання судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що заявником обґрунтовано вимоги щодо розкриття інформації, що становить банківську таємницю, за вказаний період, дана заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 350 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю. На підставі викладеного,

Outcome: approved