Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку у сумі 18471,85 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що 02.02.2018 року уклав з відповідачем угоду № 200971723702 про відкриття та обслуговування карткового рахунку № [NUMBER] , йому було видано кредитну карту з кредитним лімітом 20000,00 грн. 18.02.2019 року близьку 08 години ранку він виявив, що на мобільному телефоні відсутній зв`язок та інтернет після чого, зв`язавшись з оператором мобільного зв`язку, виявив, що його сім-карту заблоковано. Тоді він провів заміну сім-карти та після її активації і включення мобільного телефону отримав сповіщення про взлом його акаунту електронної пошти та зміни паролю. У зв`язку з цим він вирішив перевірити банківські картки та виявив, що з кредитної картки, відкритої в АТ «ПУМБ», були списані грошові кошти на загальну суму 18471,85 грн. Дізнавшись про таке він повідомив про несанкціоноване списання коштів, просив провести службове розслідування. У відповідь на його звернення до відділення АТ «ПУМБ» з вимогою вирішення цього порушення та повернення йому викрадених грошових коштів, банком була надана відповідь про те, що операції були проведені за допомогою системи дистанційного обслуговування інтернет-банкінгу «ПУМБ оnline», коди підтвердження щодо проведених транзакцій були направлені банком на номер телефону вказаний в заяві, як наслідок були списані грошові кошти. Також 19.02.2019 року він звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин у зв`язку з чим було зареєстроване кримінальне провадження № 12019070040000405 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Позивач наголошує, що стороннім особам не надавав свою кредитну картку та пароль до неї, нікому не називав будь-які дані, що стосуються відкритого кредитного рахунку та кредитної картки. Таким чином, позивач просить зобов`язати АТ «ПУМБ» відновити залишок коштів на картковому рахунку до стану, в якому він перебував перед виконанням незаконних операцій зі зняття коштів з кредитної картки у сумі 18471,85 грн. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно з позовною заявою представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.12.2022 року клопотання про витребування доказів задоволено. 06.01.2023 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов відзив в якому зазначено, що жодних порушень в діях банка не було. Позивач сам надав відомості, які зазначені у Заяві (логін, пароль), обов`язком позивача, а не банка є збереження у секретності даних - логіну та паролю і нерозголошення їх третім особам. Крім того, у відзиві зазначено про те, що позивачем не було здійснено невідкладного звернення до банку, оскільки операція по рахунку відбулася 18.02.2019 року, а позивач звернувся із заявою до банку тільки 21.09.2019 року, що порушує п. 2.19. ч. 2 розділу ІІ ДКБО. Таким чином, вважають доводи позивача безпідставним та не обґрунтованими, а також те, що саме в діях позивача були порушення, які призвели до зазначених наслідків, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. 18.01.2023 року на адресу суду надійшов повторно аналогічний за змістом відзив на позовну заяву . 18.01.2023 року на виконання ухвали суду від 05.12.2022 року про витребування доказів до суду надійшов лист ПрАТ «ВФ Україна», в якому зазначено, що надати деталізовану інформацію стосовно телефонних дзвінків, СМС, ММС по номеру [NUMBER] за період часу з 17 год. 00 хв. 17.02.2019 року до 09 год. 00 хв. 19.02.2019 року неможливо, оскільки дані не збережені. Також повідомлено про те, що перша заміна сім-картки була здійснена о 23 год. 16 хв. 17.02.2019 року, друга заміна сім-картки була здійснена о 09 год. 38 хв. 19.02.2019 року. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з наведених в ньому підстав. Додатково пояснив, що укладаючи угоду № 200971723702 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з банком у 2008 році, жодних публічних пропозицій АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування не підписував, ніхто його з такими не ознайомлював. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити з наведених в ньому підстав. Додатково наголосила, що [PERSON] стороннім особам свою кредитну картку та пароль до неї не давав, а також не називав будь-яких даних, що стосуються кредитного рахунку та кредитної картки. Також пояснила, що позивач повідомив про шахрайські дії з його рахунком на гарячу лінії банку відразу після виявлення зникнення грошових коштів на його рахунку, а саме 18.02.2019 року. Крім цього, жодних доказів про те, що саме дії чи бездіяльність користувача призвели до шахрайських дій з його рахунком відповідачем не надано. Відповідач у судове засідання з розгляду цієї справи не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 02.02.2018 року [PERSON] уклав з АТ «ПУМБ» угоду № 200971723702 про відкриття та обслуговування карткового рахунку № [NUMBER] , у зв`язку з чим між сторонами виникли кредитні відносини та позивачу було видано кредитну карту з кредитним лімітом 20000,00 грн. Вказане відбулося шляхом підписання позивачем 02.02.2018 року заяви № 262511114275995 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Також судом встановлено, що відповідно до банківської виписки по рахунку № [NUMBER] , який належить [PERSON] , в період з 01 год. 50 хв. по 02 год. 17 хв. 18.02.2019 року по рахунку позивача було здійснено ряд переказів грошових коштів на загальну суму 18471,85 грн. Вказана сума грошових коштів є предметом цього спору у зв`язку з тим, що позивач вважає, що такі банківські операції проведені шахрайським способом без його відома та погодження. При цьому встановлено, що того ж дня, а саме 19.02.2019 року [PERSON] звернувся до Мукачівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення з приводу переєстрування невстановленими особами його сім-карти до мобільного телефону та подальшим заволодінням шахрайським шляхом з банківської карти АТ «ПУМБ» належними йому грошовими коштами в сумі близько 19000,00 грн. Заява була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.02.2019 року та розпочате кримінальне провадження за № 12019070040000405, дії невстановлених осіб кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України. Вказане стверджується талоном-повідомленням № 104, реєстраційний № 1816, та витягом з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань. В подальшому постановою прокурора Мукачівської місцевої прокуратури Закарпатської області від 26.11.2019 року визначена підслідність у кримінальному провадженні за № 12019070040000405 від 19.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за СВ Центрально-Міського ВП Криворізького ВП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, так як власник рахунку, на який шахрайським способом перераховувалися грошові кошти, проживає в м. Криви Ріг Дніпропетровській області. Крім того, судом встановлено, що 21.02.2019 року [PERSON] звернувся до АТ «ПУМБ» з письмовою заявою «Заявление держателя карти» у зв`язку з оскарженням проведених операцій за 18.02.2019 року по картці № [NUMBER] на загальну суму 18471,85 грн. Також 21.02.2019 року [PERSON] звернувся до АТ «ПУМБ» з письмовою заявою з проханням надати відповідь з приводу незаконного зняття кредитних коштів з його рахунку в сумі 18471,85 грн., а також повідомив, що невідомими особами з здійснено перезапуск сім-картки його мобільного телефону, у зв`язку з чим телефоном з 23 год. 52 хв. 17.02.2019 року до 09 год. 30 хв. 18.02.2019 року керувати він не міг, а тому грошові кошти були зняті не з його вини. У відповідь на звернення [PERSON] АТ «ПУМБ» листами від 19.03.2019 року № КНО-33/80119, від 20.12.2019 року № КНО-33/81381 повідомлено про те, що за результатами перевірки банком виявлено, що оскаржувані операції були проведені за допомогою системи дистанційного обслуговування інтернет-банкінгу «ПУМБ online», вхід до системи був здійснений по логіну 18.02.2019 року о 01:50 год., коди підтвердження оскаржуваних транзакцій були направлені на номер [NUMBER] , відтак помилок зі сторони банку при обробці вказаних транзакцій виявлено не було. Тому, у банка відсутні підстави для повернення грошових коштів. Стосовно наявної кредитної заборгованості рекомендовано оформити послугу «Сплачуй частинами» щодо повернення кредиту. Також відповідно до листа АТ «ПУМБ» від 18.09.2020 року № КОН-33/10601 [PERSON] повідомлено про необхідність погашення кредитної заборгованості. В подальшому, відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду від 06.04.2021 року за позовом АТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в задоволенні позову відмовлено. Згідно з листа ПрАТ «ВФ Україна» від 27.12.2022 року встановлено, що деталізовану інформацію стосовно телефонних дзвінків, СМС, ММС по номеру [NUMBER] за період часу з 17 год. 00 хв. 17.02.2019 року до 09 год. 00 хв. 19.02.2019 року надати неможливо, оскільки дані не збережені. Також встановлено про те, що перша заміна сім-картки була здійснена о 23 год. 16 хв. 17.02.2019 року, друга заміна сім-картки була здійснена о 09 год. 38 хв. 19.02.2019 року. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до п. 14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно з п. 2 розділу VI положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705 (далі - Положення № 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до п. 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно з п. 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (п. 6 розділу VI Положення № 705). Пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до п. 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15, постановах Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13.09.2019 року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20.11.2019 року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61- 30583св18), від 17.06.2021 року у справі № 759/4025/19 (провадження № 61-1035св21). Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позиція сторони відповідача по своїй суті зводиться до того, що [PERSON] не повідомив банк негайно про несанкціоновані операції за його рахунком, а саме протягом дня, як це визначено Публічною пропозицією АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування. Крім того, [PERSON] не ставився відповідально до збереження секретності інформації, яка дає можливість керувати його грошовими коштами на рахунку. Разом з тим, зазначена позиція, не заслуговує на увагу, так як відповідач не надав жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а протилежного судом не встановлено. В той же час судом встановлено, що крадіжка грошових коштів відбулася внаслідок шахрайських дій третіх осіб, шляхом блокування через мобільного оператора сім-карти [PERSON] з наступним відновленням її дублікату та здійсненням період з 01 год. 50 хв. по 02 год. 17 хв. 18.02.2019 року ряду переказів грошових коштів на загальну суму 18471,85 грн. При цьому коди підтвердження оскаржуваних транзакцій були направлені на номер [NUMBER] , тобто в період, коли позивач не мав технічної можливості користуватися своїм мобільним телефоном. Так само спростовується позиція сторони відповідача з приводу невиконання [PERSON] обов`язку щодо негайного повідомлення банку про несанкціоновані операції за його рахунком зважаючи на таке. З позиції сторони позивача встановлено, що [PERSON] повідомив про шахрайські дії з його рахунком на гарячу лінії банку негайно, а саме 18.02.2019 року. У зв`язку з цим судом встановлено, що в матеріалах справи є два, ідентичних за змістом листа АТ «ПУМБ» 19.03.2019 року № КНО-33/80119, кожний з яких поданий відповідною стороною спору. Разом з тим, за змісту листа АТ «ПУМБ» 19.03.2019 року № КНО-33/80119, який поданий до суду позивачем, встановлено, що такий адресований [PERSON] у зв`язку з розглядом його звернень № 120/11/50.4 від 19.02.2019 року та № 120/12/50.4 від 21.02.2019 року. Таким чином судом достовірно встановлено про те, що [PERSON] належним чином повідомив банк про несанкціоновані операції за його рахунком саме 19.02.2019 року. При цьому в подальшому, як встановлено судом, 21.02.2019 року подав відповідні письмові звернення. Крім того, суд вважає також за необхідне звернути увагу і на таке. Позивач вказує на те, що Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування не підписував, ніхто його з такою не ознайомлював. Так, судом встановлено, що Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування, на яку вказує сторона відповідача та представлена суду, затверджена рішенням правління ПАТ «ПУМБ» від 06.03.2018 року (діє з 06.04.2018 року) в той час як договірні відносини між сторонами виникли 02.02.2018 року. Встановлене безсумнівно свідчить про неможливість ознайомлення з таким документом позивачем. Додатково суд враховує також правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, та із врахуванням того, що Публічна пропозиція, яка міститься в матеріалах цієї справи, не визнається відповідачем та не містить його підпису, а тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Решта доводів та заперечень учасників справи не мають правового значення для вирішення цього спору. Підсумовуючи наведене вище, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що на підтвердження вжиття заходів щодо відвернення наслідків та своєчасного повідомлення відповідача про шахрайські дії надано докази, які свідчать про відсутність вини позивача, а також те, що відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному будь-якої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, відмова банку у відновлення залишку кредитних коштів на особистому рахунку [PERSON] є неправомірною, що в сукупності свідчить про наявність підстав для задоволення позову та зобов`язання АТ «ПУМБ» відновити залишок коштів на картковому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) в розмірі 18471,85 грн. Суд, ухвалюючи рішення, також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн., від сплати якого звільнений позивач.

Outcome: approved