Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який в цілому складається з: літ.«А» - житловий будинок, загальною площею - 31,2 кв.м., житловою площею - 15,2 кв.м., літ.«Б» - гараж, літ.«В» - сарай, літ.«Д» - навіс, літ.«Є» - вбиральня, №1-6 - споруди, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог [INFO] померла прабабуся позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією запису акту про смерть №1 від 05.02.1990 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , який в цілому складається з: літ.«А» - житловий будинок, загальною площею - 31,2 кв.м., житловою площею - 15,2 кв.м., літ.«Б» - гараж, літ.«В» - сарай, літ.«Д» - навіс, літ.«Є» - вбиральня, №1-6 - споруди. З довідки Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 27.10.2022 року №1467 вбачається, що відповідно до запису по господарської книги №22 за 2011-2015 року по с. Випасне Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, особовий рахунок № [NUMBER] власником житлового будинку [ADDRESS] значиться [PERSON] та змінено нумерацію житлового будинку з 47 на 57. На момент смерті [PERSON] позивач проживала разом з [PERSON] та її сином [PERSON] , що підтверджується довідкою Мологівської сільської ради №932 від 28.07.2022. Інший спадкоємець після померлої [PERSON] - [PERSON] не заперечує проти задоволення позову про визнання за [PERSON] право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується його заявою, яка засвідчена секретарем Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, зареєстрована в реєстрі за №144. Після смерті [PERSON] позивач фактично прийняла спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном. Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, де їй було рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.08.2022 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.08.2022 року підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовну заяву підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини, які зазначені в позові та просив задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не з`явився, але до суду надана заява про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, але до суду надана заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування [INFO] померла прабабуся позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією запису акту про смерть №1 від 05.02.1990 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , який в цілому складається з: літ.«А» - житловий будинок, загальною площею - 31,2 кв.м., житловою площею - 15,2 кв.м., літ.«Б» - гараж, літ.«В» - сарай, літ.«Д» - навіс, літ.«Є» - вбиральня, №1-6 - споруди. З довідки Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 27.10.2022 року №1467 вбачається, що відповідно до запису по господарської книги №22 за 2011-2015 року по с. Випасне Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, особовий рахунок № [NUMBER] власником житлового будинку [ADDRESS] значиться [PERSON] та змінено нумерацію житлового будинку з 47 на 57. На момент смерті [PERSON] позивач проживала разом з [PERSON] та її сином [PERSON] , що підтверджується довідкою Мологівської сільської ради №932 від 28.07.2022. Інший спадкоємець після померлої [PERSON] - [PERSON] не заперечує проти задоволення позову про визнання за [PERSON] право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується його заявою, яка засвідчена секретарем Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, зареєстрована в реєстрі за №144. Після смерті [PERSON] позивач фактично прийняла спадщину вступивши в управління та володіння спадковим майном. Позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, де їй було рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст.524 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, спадкоємець прийняв спадщину: - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; - якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст.527 УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до статей 529, 530 ЦК УРСР існує дві черги спадкоємців за законом: - спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родичу; - при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). До числа спадкоємців за законом належать також: непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст. 531 ЦК УРСР) та усиновлені та їх нащадки при спадкоємстві після смерті усиновителя або його родичів прирівнюються до дітей усиновителя та їх нащадків. Вони не успадковують за законом після смерті своїх батьків та інших кровних родичів по висхідній лінії, а також братів і сестер. Усиновителі та їх родичі при спадкоємстві після смерті усиновленого або його нащадків прирівнюються до батьків і інших кровних родичів усиновленого. Батьки усиновленого, його інші кровні родичі по висхідній лінії і його брати та сестри не одержують спадщини за законом після смерті усиновленого або його нащадків (ст.532 ЦК УРСР). Предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року (ст.533 ЦК УРСР). Предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; - якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному сгані, тощо. Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; - якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до п.13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України №18/5 від 14.06.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини ст.549 Цивільного кодексу. На момент смерті [PERSON] позивач [PERSON] проживала разом з нею, на теперішній час позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, користується ним та підтримує у належності стані та відповідно до ст.549 ЦК УРСР та п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом МЮ України №18/5 від 14.06.1994 року є такою, що прийняла спадщину. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи те, що позивач фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, користується ним та підтримує у належності стані, позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимоги.

Outcome: approved