Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис № 25305 від 22 жовтня 2019 року про стягнення з нього на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за період з 15 серпня 2018 року до 15 серпня 2019 року в сумі 18826,62 грн за кредитним договором № 1001052423501 від 08 червня 2018 року. Оспорюваний виконавчий напис перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни, якою відкрито виконавче провадження № 60458827. Вважає, що під час вчинення виконавчого напису нотаріусом не дотримано вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться\~\~у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оскільки заборгованість не є безспірною, виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не був посвідчений нотаріально. Нотаріусом не було перевірено документи на безспірність заборгованості та вчинено виконавчий напис за відсутності підтвердження безспірності заборгованості. Зокрема, боржнику повідомлення про перехід права вимоги до нового кредитора, а також вимога стягувача про погашення заборгованості не направлялася. Просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 25305 від 22 жовтня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, згідно якого з нього на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» належить стягнути заборгованість у розмірі 19326,62 грн, а також стягнути судові витрати. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 7 лютого 2020 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу до подання позовної заяви. Ухвалою судді\~Миронівського районного\~суду Київської\~області від\~4\~травня 2020\~року відкрито\~провадження у\~справі,\~постановлено розгляд\~справи здійснити\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення (виклику)\~сторін. Згідно з пунктом 1 частини 7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам підприємцям за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. 4 травня 2020 року відповідачу та третім особам направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за адресами їх місцезнаходження. Копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками відповідачу вручено 12 травня 2020 року, третім особам 12 травня 2020 року та 14 травня 2020 року. Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень\~статті 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відзив на позов відповідач не подав. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи Судом встановлені такі фактичні обставини. 08 червня 2018 року [PERSON] було підписано заяву № 1001052423501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», відповідно до якої йому надано споживчий кредит у розмірі 20340 грн зі строком кредитування 24 місяці. На вказаній заяві 22 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 25305 про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № 1001052423501 від 8 червня 2018 року, укладеним між позивачем та ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк». У виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 15 серпня 2018 року до 15 серпня 2019 року в сумі 18826,62 грн за кредитним договором № 1001052423501 від 08 червня 2018 року. З яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 4847,64 грн, прострочена заборгованість за комісією 7647,84 грн, прострочена заборгованість за процентами - 0,44 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту 6084,05 грн, строкова заборгованість за комісією 246,64 грн, строкова заборгованість за процентами 0,01 грн. Крім того, стягнуто плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 500,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню згідно з оспорюваним виконавчим написом становить 19326,62 грн. Вказані обставини підтверджуються даними заяви № 1001052423501 від 8 червня 2018 року (а.с.16), даними виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 25305 від 22 жовтня 2019 року (а.с. 17). За заявою АТ «Перший Український Міжнародний Банк», постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 31 жовтня 2019 року відкрито виконавче провадження № 60458827 на підставі виконавчого напису № 25305, виданого 22 жовтня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 19326,62 грн (а.с. 15,18). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши наявні матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За правилами статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до правил вказаної статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Правилами підпунктів 1.1.,1.2. пункту 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі по тексту Порядок), встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 22 жовтня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Вчиняючи зазначений виконавчий напис, приватний нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Таким чином, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Висновки за результатами розгляду Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона\~сама визначає\~стратегію свого\~захисту,\~зміст своїх\~вимог і\~заперечень,\~а також\~предмет та\~підстави позову,\~тягар доказування\~лежить на\~сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис вчинено на не посвідченому нотаріально кредитному договорі, що свідчить про порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису. Позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону та підтверджені матеріалами справи, а тому позов є доведеним. Щодо розподілу судових витрат При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок (а.с. 1). Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила, судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача. Вирішення питання про скасування заходів забезпечння позову Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 7 лютого 2020 року забезпечено позов до подання позовної заяви шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу. За змістом статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує в тому числі питання про підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у випадку скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Оскільки суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, заходи забезпечення позову, встановлені відповідно до ухвали від 7 лютого 2020 року, продовжують діяти в порядку і у строки встановлені ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» до моменту закінчення виконавчого провадження. На підставі наведеного,

Outcome: approved