Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-01 00:00:00

У липні 2022 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до Територіальної громади в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа - Запорізька районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 13.12.2007 року Степнянською сільською радою Запорізького району Запорізької області. Позивач [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06.12.1955. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , Такий будинок був побудований особисто [PERSON] в 1960 році та відповідно до даних погосподарської книги [PERSON] , (який помер [INFO] ) був головою домогосподарства і користувачем земельної ділянки площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується Випискою з погосподарської книги №1550 від 09.11.2021 року виданою Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області. 17 липня 2003 року [PERSON] склав заповіт за яким на випадок його смерті зробив заповідальне розпорядження: все належне йому майно на день смерті де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, і , взагалі, все те що буде належати на день смерті та на що він буде мати за законом право, заповів - [PERSON] . Такий заповіт було посвідчено нотаріально 17.07.2003 року об 10 годин 30 хвилин, приватним нотаріусом Романцовим І.А., підписано власноруч [PERSON] , та зареєстровано в реєстрі № 978. Після смерті [PERSON] інших спадкоємців, які б мали право на спадкування, або на право на обов`язкову частку у спадщині - не має. На момент смерті [PERSON] його дружина, [PERSON] , померла [INFO] . [PERSON] , як спадкоємець після смерті його батька [PERSON] , прийняв спадщину оскільки на момент смерті постійно проживав разом зі спадкодавця та не відмовлявся від отриманої спадщини. Також, 13.02.2008 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини. На підставі такої заяви була відкрита спадкова справа №44019466 після смерті [PERSON] , що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру. 02.11.2021 року Кравцовою Л.М. , державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори, [PERSON] було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1535/02-31, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] з причини відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок. Вказаний житловий будинок збудований у 1960 році. Загальна площа такого будинку становить 71,1 кв. м., з яких житлова площа 31.5 кв. м.. Житловий будинок позначений у технічному паспорті літерою А. У межах зазначеного домоволодіння побудовані господарські споруди - гараж літ. Б, літня кухня літ. В, сараї літ. Г, Д, Е, 3, И, К, Л, М, С, уборна літ. Ж, паркани № 1,2 , водопровід Ne 3, такі данні відповідають технічному паспорту складеного 12.03.2003 року яким підтверджено факт того, що житловий будинок у цілому не являється самочинним будівництвом. Згідно із технічним паспорту на житловий будинок від 12.03.2003 року, випискою з погосподарської книги Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 09.11.2021 року за вих. №1550 з інформацією про голову спірного домогосподарства і користувача земельної ділянки площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, власником є спадкодавець [PERSON] .. Таким чином, наявні належні докази на підтвердження правомірності забудови земельної ділянки у сукупності з іншими доказами, у тому числі матеріалами технічної інвентаризації, де відсутня відмітка про самочинне будівництво, а також виписки з погосподарської книги із інформацією про голову домогосподарства. Зазначені обставини повністю підтверджують право спадкодавця на спірне домоволодіння. На момент побудови даного будинку, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене позивач вимушений звернутися за захистом своїх спадкових прав до суду із цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до змісту якої позовну заяву підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності, без фіксування процесу технічними засобами (а.с.98). Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду відзив, відповідно до змісту якого проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати справу за відсутності представника (а.с.47-49). Представник третьої особи Запорізької районної державної нотаріальної контори до суду не з`явився, разом із копією спадкової справи направлено до суду заяву про відсутність заперечень до позовної заяви, просять розглянути справу без їх участі (а.с.60). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд установив, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 41 (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до матеріалів спадкової справи №188/2008, наданої суду державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М., вбачається, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , за заповітом - прийняв [PERSON] , про що ним складено заяву, зареєстровану 13.02.2008 за №253 (а.с.63). Згідно із заповітом, складеним померлим [PERSON] все належне йому майно на день смерті де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, і , взагалі, все те що буде належати на день смерті та на що він буде мати за законом право, померлий заповів [PERSON] (а.с.14, 65/зворот). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М. від 02.11.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом: на жилий будинок [ADDRESS] , в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.70/зворот-71). Відповідно до листа про надання інформації від Запорізької районної державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , ніхто зі спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкривалась. (а.с.96-97). Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 1216-1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом чи за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до норм ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищевикладене та матеріали спадкової справи №188/2008, суд дійшов висновку, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який в установленому законом порядку прийняв спадщину. Згідно з випискою з погосподарської книги № 1550 від 09.11.2021, виданою Степненською сільської ради Запорізького району Запорізької області, головою домогосподарства і користувачем земельної ділянки площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] , являвся - [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 15). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою [ADDRESS] від 12.03.2003 - власником будинку є [PERSON] (а.с. 17-22). Згідно із роз`ясненнями, викладеними в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішені спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Згідно з ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов`язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації. У той же час, згідно з приписами ч. 4 ст. 3 вказаного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. У силу п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2011 року № 868, правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене,

Outcome: approved