Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

У жовтні 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. Фактично шлюбні відносини припинені з літа 2018 року, наміру їх відновлювати не має, подальше збереження сім`ї неможливо. \~Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2022 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.10.2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Позивачка до суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позов просила задовольнити, на розірванні шлюбу наполягає, відновлення сім`ї вважає неможливим. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився,\~про дату,\~час та\~місце слухання\~справи повідомлявся\~належним чином. Відзив не надав. В жовтні 2022 року надав суду заяву про надання строку на примирення у 6 місяців. Клопотання судом було задволено частково та надано строк на примирення у 3 місяці та відкладено розгляд справи на 24 січня 2023 року.. В судове засідання сторони не з`явилися, позивачка надала суду заяву, в якій просить розірвати шлюб, зазначає, що примирення між подружжям не відбулося. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводиться. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі з 21.09.1991 року, від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Як зазначає позивач, на час звернення до суду, вони фактично з літа 2018 року припинили шлюбні відносини і проживають окремо, примирення та збереження шлюбу між ними неможливо. Шлюб це добровільний, рівноправний, сімейний союз жінки та чоловіка спрямований на створення сім`ї та зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї, як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз, не може мати місце. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За такого, внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення , подружні стосунки припинені та в теперішній час не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім`я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки сплачений судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved