Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

26.09.2022 позивачка звернулася до суду з позовом, де просить стягнути одноразово із [PERSON] на її користь 50% від сплачених за перший семестр коштів за навчання в ТМ «Комп`ютерна академія ШАГ», а саме коштів в розмірі 10 875 грн.та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на навчання в розмірі 3590,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання у ТМ «Комп`ютерна академія ШАГ». В обґрунтування позову зазначає, що 18.05.2018 рішенням Червоноградського міського суду Львівської області (справа №459/988/18 суддя Жураковський А.І.) відповідача по справі стягувались аліменти на користь матері позивачки [PERSON] на утримання позивачки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно починаючи з 30.03.2018 і до досягнення повноліття. 10.10.2021 позивачці виповнилося 18 років. Згідно Договору №101018578 від 02.02.2022позивачка навчається в ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ». Форма навчання денна та тривалість навчання становить 5 семестрів та 3 місяців. Один навчальний семестр складається з шести місяців. Послуги надаються на умовах передплати. Згідно договору №101018578 від 02.02.2022 за перший семестр здійснена оплата на суму 21750 грн. Вартість одного навчального семестру (шість місяців) становить 21 750 грн. Загальна вартість навчання за 5 семестрів становить 108 750 грн. Вартість за 3 місяці 10 875 грн. Вартість дипломного проектування становить 5 400 грн. Загальна вартість за навчання становить - 125 025 грн. Позивачка зазначає, що їй не надано знижку на навчання. Оплата за один навчальний місяць становить 3 625 грн. Окрім того, позивачка посилається на те, що 27.07.2022 вона уклала договір оренди однокімнатної квартири до 27.06.2023 з умовою продовження на такий же термін і на тих самих умовах кожного року. Оплата за проживання в квартирі становить 4500 грн. в місяць. Крім того, я три рази на тиждень витрачаю по 30 грн. кожного дня на проїзд до навчального закладу, 90 грн. в тиждень. За один місяць позивачка витрачає 360 грн. на проїзд до навчального закладу. А витрати на проїзд до дому становлять 944 грн. Оплата за навчання, проїзд та квартиру за розрахунками позивачки становить в місяць 5180 грн. Крім того їй потрібні кошти на харчування, одяг по сезону та ліки у разі потреби, а 2000 грн. щомісячно достатня сума для витрат на харчування та одяг. Позивачка вважає, що відповідач має стабільний заробіток і має можливість надавати матеріальну допомогу, а саме оплата за навчання, квартиру та проїзд 50% від щомісячних витрат - 2590 грн. та кошти на харчування в сумі 1000 грн. щомісячно. Просить позов задовольнити. Ухвалою від 19.10.2022 судом відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судовий розгляд на 14.11.2022 з викликом сторін. 14.11.2022 судове засідання було відкладене на 08.12.2022 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи. 15.11.2022 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де останній просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. Повідомив, що до досягнення його дочкою (відповідачкою) повноліття він справно сплачував аліменти. Відповідач заперечував щодо позовних вимог позивачки, адже зазначає, що в договорі №101018578 від 02.02.2022 щодо навчання позивачки, освітні послуги носять виключно факультативний характер, а також відсутнє чітке визначення де закінчується організація та починається безпосередньо навчання, як послуга за цим договором. Вважає, що прослуховування курсу за програмою «Комп`ютерної академії ШАГ» має додатковий характер та не відповідає стандартам вищої освіти, адже переконаний, що після закінчення такого навчання його донка не отримає достатні знання, а також документ, що підтверджує її кваліфікацію, як спеціаліста, відповідно до класифікатора професії. Зазначає, що прослуховування додаткових комерційних курсів та/або семінарів не є навчанням згідно Закону України «Про вищу освіту». Так само звертає увагу на те, що в Україні наявне державне навчання у ВНЗ та професійно-технічних технікумах, за наявності базових знань. А обраний позивачкою курс для прослуховування «Комп`ютерної академії ШАГ» не потребує матеріальної допомоги відповідача, оскільки не є єдиним (вирішальним) у формуванні професійних знань його дочки. Окрім того, відповідач звертає увагу на те, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а його старша донька повністю дієздатна та може сама себе утримувати. Додає, що він є безробітнім і не має достатніх коштів для утримання позивачки. З цих та інших підстав просить у позові відмовити. 29.11.2022 позивачка подала до суду заперечення на відзив, де остання зазначає, що відповідачем не спростовано твердження щодо суті позовних вимог, наголосила, що вона є повнолітньою дочкою відповідача, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач не виконує обов`язку по її утриманню, хоча є особою працездатного віку, має можливість працювати та надавати позивачці, повнолітній дочці допомогу, пов`язану із навчання. Судове засідання, призначене на 08.12.2022 не відбулося у зв`язку із вимкненням електроенергії, а наступне судове засідання було призначене на 12.01.2023. У судове засідання, яке відбулося 12.01.2023 сторони не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява позивачки про розгляд справи у її відсутності та повне підтримання позовних вимог. Відповідач у своєму відзиві також просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 20 січня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 12 січня 2023 року, датою ухвалення рішення є саме 20 січня 2023 року в силу ч.5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.12.2003, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції [PERSON] народилася [INFO] , а її батьком є [PERSON] (а. с. 8). [PERSON] навчається в Комп`ютерній академії «ШАГ», що підтверджується договором №1011018578 від 02.02.2022 (а. с. 16-20) та додатком до договору № 1, у якому встановлена вартість навчання за семестр (шести місяців) у розмірі 21 750 грн.(а. с. 21). Позивачкою до матеріалів позовної заяви додана копія договору оренди квартири від 27.07.2022 з додатком, з якої вбачається, що позивачка орендує квартиру у гр. [PERSON] у [ADDRESS] , термін цього договору до 27.06.2023. За цим договором ціна оренди за один місяць становить 4500 грн., яку позивачка вносить щомісячно до 27 числа кожного місяця (а. с. 11-14). Судом також встановлено, що позивачка 02.02.2022 здійснила оплату за навчання у сумі 21 750 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №ІВ31240612 від 03.02.2022 (а. с. 10). Ця сума сплачена позивачкою за рахунком-фактурою №ЛЬ-101018578 від 02.02.2022 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Львів Лагранж», яке згідно договору представляє Комп`ютерну академію «ШАГ» (а. с. 15). Також позивачка додала до матеріалів справи квитки на автобус, чим підтвердила власні витрати на проїзд міським транспортом до місця навчання у межах міста Львова, звідки судом встановлено, що разова вартість такого проїзду становить 15 грн., а також позивачка додала квиток на проїзд міжміським транспортом з м. Червоноград до м. Львова, звідки судом встановлено, що разова вартість проїзду міжміським транспортом становить 118, 00 грн. (а.с.9). Судом також встановлено, що на утримання позивачки на користь її матері [PERSON] відповідач сплачував аліменти за виконавчим листом №459/988/18 від 03.07.2018 у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дочкою (позивачкою) повноліття. Останнє підтверджується копією виконавчого листа від 03.07.2018, виданого на виконання рішення суду від 18.05.2018 (а. с. 24). Окрім цього, позивачка додала до матеріалів справи копію постанови у виконавчому провадженні №57009666 за вищевказаним виконавчим листом, про повернення виконавчого документа стягувану від 07.12.2018, з якого вбачається, що у стягувача заборгованості та претензій до платника аліментів станом на 31.12.2018 немає (а. с.22-23). Разом з тим, судом встановлено, що відповідач з 25.11.2006 перебуває у шлюбі із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.11.2006, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а. с. 37). Окрім цього, на утриманні відповідача перебувають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.06.2007, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а. с. 38); [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.11.2008, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а. с. 39). В матеріалах справи міститься копія трудової крижки відповідача [PERSON] серії [NUMBER] , з якої вбачається, що на даний час відповідач не працевлаштований, а останній запис датований 07.10.2003 «Припинено виплату матеріальної допомоги з безробіття відповідно до п.п.12 п.1 ст. 31 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне страхування на випадок безробіття» (а. с. 40-41). Окрім того, відповідач додав до матеріалів справи копії платіжних доручень від 02.11.2021, 30.11.2021, 02.12.2021, 05.02.2022, які підтверджують те, що відповідач продовжував сплачувати аліменти ще деякий час після досягнення позивачкою повноліття ( а.с.42,43,44,45). Разом з тим, відповідач на підтвердження своїх доводів додав до матеріалів справи посвідчення громадської організації «Спорт, здоров`я, реабілітація» №002 від 24.02.2022, з якого вбачається, що останній є волонтером (а. с. 46). Дослідивши матеріали справи та вивчивши позиції та доводи сторін, викладені у позові та відзиві, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Щодо позовної вимоги про стягнення одноразово із [PERSON] на її користь 50% від сплачених за перший семестр коштів за навчання в ТМ «Комп`ютерна академія ШАГ», а саме коштів в розмірі 10 875 грн., 00 коп. суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, перелік яких визначений цією статтею, він не є вичерпним і залежить від кожного окремого випадку. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, якими є періодичні витрати на лікування або оздоровлення дитини; систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України батько зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на свою дитину, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів - чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів. Виходячи з норм ст.185 СК України під додатковими витратами слід розуміти періодичні витрати на лікування дитини, систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами, які потребують лікування, витрати на гуртки, заняття, тощо. Отже, додаткові витрати на дитину - це витрати, що викликані особливими обставинами/потребами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо). Відповідно до постанови ВС від 24.07.2019 року у справі №521/2016/16-ц на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України) правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Така ж позиція міститься у постанові ВС від 29.01.2018 року у справі № 622/373/16-ц. Окрім цього, у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 466/532/16 (провадження № 61- 42252св18) зазначено: «Враховуючи положення статей 180, 181, 185 СК України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що підстави для задоволення позовних вимог про стягнення половини сплачених позивачем коштів на навчання дітей відсутні, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності особливих обставин, які зумовлюють відповідні додаткові витрати, а відповідачем доведено факт неспроможності ним нести такі витрати. При цьому, звернення позивача до суду із зазначеними вимогами відбулося в період часу, коли діти були повнолітні та вже проходили навчання на другому курсі. У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання)». Таким чином, суд дійшов висновку, що визначені позивачкою у позові витрати у розмірі 10 875, 00 грн., які були сплачені нею за її навчання, не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на навчання в розмірі 3590,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання у Комп`ютерна академія ШАГ», то суд приходить до висновку про часткове її задоволення виходячи з наступного. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У ч. 2 цієї ж статті зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 Сімейного кодексу України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Фактичні обставини справи у світлі викладених норм права свідчать, що у зв`язку з навчанням повнолітньої доньки відповідач має обов`язок її утримання до досягнення ним 23 років або закінчення навчання у виші. Проте, такий обов`язок відповідач належно не виконує. Отже, враховуючи вищевикладені правові норми, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей та беручи до уваги те, що позивач є працездатною людиною (протилежного суду не доведено) та має обов`язок утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання до досягнення нею 23-х років, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання позивачки на період її навчання. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, мають повну цивільну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки неможна ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. Також суд враховує і те, що відповідач має на своєму утриманні неповнолітніх дітей. Тому, суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на час навчання його доньки у розмірі 3000 грн. щомісяця на період навчання доньки і до закінчення навчання, але не більше як досягнення нею 23 років, починаючи з часу звернення позивача з заявою до суду. Посилання відповідача на військовий стан, на те що він являється волонтером та не працює у зв`язку з чим не може надавати допомогу повнолітній дочці, суд не бере до уваги, оскільки відповідач є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано, доказів про наявність захворювання, яке перешкоджає працевлаштуванню також не надано. Останнє під час судового розгляду не спростовано. Тому суд вважає, що відповідач має обов`язок утримувати свою повнолітню дочку до досягнення нею 23-х років або до закінчення навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки представник позивача звернувся до суду з позовом 26.09.2022, відтак аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 26.09.2022. Окрім того, суд повинен вирішити питання судових витрат. Позивачка при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір у розмірі 1984, 80 гривень (за дві позовні вимоги), оскільки звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно із статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Таким чином, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог із відповідача на користь держави слід стягнути 996,40 гривень судового збору, виходячи із наступного розрахунку: 1984,80 /2 = 996,40 грн. (де 996,40 - сума судового збору за одну позовну вимогу). Відтак, з відповідача на користь держави слід стягнути 996,40,20 грн. судового збору. Решту удового збору в сумі 996 (дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 40 копійок віднести за рахунок держави.

Outcome: partial