Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 25.10.2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення майнової та моральної шкоди. В обґрунтування вимог посилався на те, що на підставі нотаріально посвідченої довіреності виданої [PERSON] , 11.11.2020 року, позивач та його дружина [PERSON] користуються автомобілем марки Mercedez-Benz, модель 124, 1992 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . 22.06.2021 року за участю автомобіля марки Mercedez-Benz, модель 124, 1992 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] , та автомобіля марки Subaru, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Косівського районного суду від 22 вересня 2021 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, та призначено покарання в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Позивач ствердив, внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху України, його автомобіль отримав механічні пошкодження. Відповідно до звіту №795-08/м/з експертного автотоварознавчого дослідження від 06.07.2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля в цінах на час дослідження становить 63 315 гривень. Також позивач ствердив, що вказаний автомобіль він використовував для роботи, та в побутовому житті для особистих потреб. Проте, враховуючи характер пошкоджень, яких зазнав автомобіль в результаті дорожньо-транспортної пригоди, на даний час позивач немає можливості користуватися ним, що істотно знижує його можливості для заробітку, а також вирішення питань, що виникають в особистому житті. Також позивач стверджує, що дорожньо-транспортна пригода завдала йому значних моральних страждань, оскільки при згадці про ДТП він відчуває страх за своє життя, та занепокоєння про те, що міг загинути внаслідок ДТП, причиною якого був стан алкогольного сп`яніння саме відповідача [PERSON] . А тому позивач оцінив свої моральні страждання в суму 10 000 гривень. З цих підстав, позивач просив його позов задовольнити, та стягнути з відповідача на його користь 63 315 гривень в рахунок відшкодування майнової шкоди, 10 000 гривень відшкодування моральної шкоди, та судові витрати. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак від представника позивача надійшла заява, в якій вона просила проводити розгляд справи без їх участі (184-185). Відповідач та його представник будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомляли (а.с.175). Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16.11.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 16.12.2021 року ухвалено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання на 20.01.2022 року. Ухвалою суду від 26.05.2022 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. Провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від.12.10.2022 року провадження у справі відновлено, з підстав неможливості проведення експертизи. Ухвалою суду від 17.11.2022 року закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду. Враховуючи те, що відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 22.06.2021 року о 04.20 год. в м. Косів по вул. Черемшини відбулася дорожньо-транспортна пригода участю автомобіля Subaru, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] . Причиною ДТП, стало те, що водій [PERSON] порушив правила проїзду нерегульованого перехрестя, не надав переваги в русі транспортному засобу марки Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Косівського районного суду від 22.09.2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с.14-17). Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05.11.2021 року постанову Косівського районного суду від 22.09.2021 року в частині притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишено без зміни (а.с.53-54). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с.7). Відповідно до копії нотаріально посвідченої довіреності Лендел Г.Ю. діючи від імені [PERSON] уповноважила [PERSON] бути представником [PERSON] щодо вирішення питань пов`язаних з транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до копій матеріалів адміністративної справи, щодо [PERSON] було оформлено протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 124 КУпАП (а.с.9-13). Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження до звіту 795-08м/з від 06.07.2021 року вартість матеріального збитку в цінах станом на час виконання даного дослідження 24.06.2021 року становить 40 937грн. 54 коп., а вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] становить 63 315 гривень (а.с. 18-40). Відповідно до копії звіту про виконані роботи та надані послуги від 20.10.2021 року та копії квитанції №307908 від 20.10.2021 року вартість наданих адвокатом Паламарчук О.А. послуг становить 2 000 гривень (а.с.42). Відповідно до повідомлення експерта від 30.09.2022 року повідомлено про неможливість проведення експертизи та повернуто матеріали справи №347/2184/21 без проведення експертизи (а.с.138). Зміст спірних\~правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з правом позивача на отримання відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та неможливості врегулювання даного спору в позасудовому порядку. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до змісту ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч.6. ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року визначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У правовому висновку сформульованому у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі № 234/16272/15-ц від 05.09.2019 року зазначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає про правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою, при цьому питання вини цієї особи при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підлягає дослідженню та вирішенню під час розгляду справи про цивільно-правові наслідки її дій. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у Постанові від 22.12.2020 у справі № 686/24223/17 роз`яснено, що під час вирішення спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягає: 1) факт спричинення шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, 3) причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. З огляду на зміст вказаного правового висновку, суд звертає увагу, що у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 22.06.2021 року о 04.20 год. в м. Косів по вул. Черемшини відбулася дорожньо-транспортна пригода участю автомобіля Subaru, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Косівського районного суду від 22.09.2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 та ч.1 ст. 130 КУпАП, а постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05.11.2021 року постанову Косівського районного суду від 22.09.2021 року в частині притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишено без зміни. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження до звіту 795-08м/з від 06.07.2021 року вартість матеріального збитку в цінах станом на час виконання даного дослідження 24.06.2021 року становить 40 937грн. 54 коп., а вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] становить 63 315 гривень. Таким чином, враховуючи, що відповідачем було здійснено дорожньо-транспортну пригоду, що встановлено постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2021 року та постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05.11.2021 року, а також прийнявши до уваги, що позивач має право вимоги, до особи, яка завдала шкоду на відшкодування цієї шкоди, то суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] має бути відшкодована матеріальна шкода, а отже позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо вимоги\~про відшкодування\~моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Визначаючи розмір\~моральної шкоди\~по даній\~справі суд\~враховує,\~що в\~результаті неправомірних\~дій та\~порушення ПДР\~України водієм\~ [PERSON] \~під час\~дорожньо-транспортної\~пригоди позивачу\~було завдано\~моральних та\~душевних страждань,\~він отримав\~стрес через\~пошкодження його\~автомобіля,\~змінився його\~нормальний життєвий\~уклад,\~він на\~даний час\~втратив можливість\~користуватися транспортним\~засобом,\~а тому\~вживав додаткових\~зусиль для\~організації свого\~повсякденного життя. Таким чином, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який визначає позивач у розмірі 10 000 грн. є адекватним завданим йому моральним стражданням. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, на підтвердження вимог щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, матеріали справи містять ордер на представництво інтересів [PERSON] , звіт про виконані роботи та надані послуги від 20.10.2021 року (а.с.42), та квитанцію №307908 про сплату 2000 гривень за надання консультацій складання позову [PERSON] (а.с.44). Суд звертає увагу, що у вступній частині звіту зазначено зміст послуги: «складання позовної заяви про стягнення додаткових витрат на дитину», однак на переконання суду зміст наданих послуг в описовій частині звіту, та квитанція про сплату за надані послуги повністю та достовірно відповідають обсягу наданих адвокатом послуг в даній справі. А відтак технічна помилка допущена при написанні вступної частини звіту, не може бути підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved