Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

13.01.2020 р. позивач звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРБІМАРКЕТ», Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Міхно Сергія Семеновича, відповідно до якого просила визнати недійсним Договір про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки № 006Р/008613 від 20.06.2008 р. з моменту укладання, визнати виконавчий напис від 19.09.2019 р., зареєстрований в реєстрі за № 595, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Денисом Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРБІМАРКЕТ» неповернутої суми заборгованості в розмірі 1720519,26 грн.26 копійок, таким, що не підлягає виконанню, стягнення з ТОВ «АРБІМАРКЕТ» моральної шкодив розмірі 15000 гривень та відшкодування судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 2009 році вона отримала через телефонний дзвінок вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення заборгованості за договором в розмірі 25000 гривень, який укладений в 2008 році. В зв`язку з тим, що будь-яких правовідносин з Банком вона не мала, вона звернулась до Служби безпеки банку, керівник якої запевнив її, що вимоги були помилковими, і більше її турбувати не будуть. Протягом 2009-2018 року вона не отримувала жодних письмових або телефонних повідомлень щодо наявності заборгованості. В червні 2018 року позивач отримала лист за № 13-06-1922/2018, відповідно до якого Банк повідомляв, що право вимоги до неї, як Позичальника, перейшло до ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ». 04.10.2018 року вона надіслала лист на адресу ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому повідомила про відсутність будь-яких підписаних договорів з Банком. В подальшому, вона зверталась до ГУ ПН України у м.Києві та Прокуратури м.Києва щодо шахрайських дій з боку ТОВ «Фінансова компанія «АРБІМАРКЕТ». Позивач зазначає, що в грудні 2019 року вона отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.11.2019 р. ВП 60732103, що видана приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Ляпіним Д.В. на підставі виконавчого напису № 595, вчиненого 19.09.2019 р., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., про стягнення на користь ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» заборгованості в сумі 1720519,26 гривень та постанову від 27.11.2019 р. про стягнення основної винагороди приватного виконавця в сумі 172131,93 гривні, а також постанову про арешт майна боржника. 29.12.2019 р. її банківський рахунок для отримання заробітної плати, відкритий в ПАТ «ПриватБанк», було заблоковано за постановою приватного виконавця Ляпіна В.Д. Позивач зазначає, що після отримання 27.12.2019 р. від приватного нотаріуса Щелкова Д.М. копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, вона дізналась, що ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» набуло право звернення стягнення на підставі Договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки № [NUMBER], укладеним між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 12.06.2018 р., укладеного між Банком та ТОВ ФК «АРБІМАРКЕТ». Однак будь-яких договорів вона не підписувала. Крім того, в матеріалах нотаріальної справи була заява ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» від 25.07.2019 р., в якій зазначалось, що боржник був повідомлений про необхідність повернення суми боргу та виписка з рахунку боржника, видана Товариством, де зазначалось, що сума боргу складає 1720519,26 гривень, яка підлягає поверненню 30.06.2012 р. Будь-яких інших документів, які б свідчили про підстави виникнення заборгованості, час відкриття кредитно лінії, підтвердження про перерахування кредитних коштів, матеріали не містили. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження у приватного виконавця Ляпіна Д.В. було встановлено, що вони містять Договір від 20.06.2008 р., копію паспорта та ідентифікаційного коду, заяву про відкриття карткового рахунку, розписку про отримання картки, тарифи Банку, Додаток до Договору № 1 та Правила користування платіжною карткою. Позивач вважає, що стороння особа неправомірно скористалась її персональними даними, підписавши від її імені Договір кредиту, заяви, однак будь-яких коштів в Банку вона не отримувала. З огляду на викладене, позивач просить визнати недійсними Договір про відкриття карткового рахунку, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 595 від 19.09.2019 р., оскільки у нотаріуса були відсутні документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Крім того, позивач зазначає, що протиправними діями ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» їй було завдано моральної шкоди, що полягала у душевних стражданнях, погіршенні стану здоров`я, в зв`язку з арештом майна, у неї виник острах, що вона залишиться без житла, змінився її спосіб життя, вона вимушена була витрачати безліч часу для відновлення свого права, крім того вона є єдиним годувальником в сім`ї, внаслідок чого була позбавлена коштів для існування. Моральну шкоду позивач оцінює в 15000 гривень. 03.02.2020 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Відповідачам встановлено строк для подання відзиву, а третім особам для подання письмових пояснень. Того ж дня, судом вирішено питання про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 595 від 19.09.2019 р. 02.06.2020 р. та 12.11.2020 р. судом витребувані письмові докази у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Ляпіна Д.В. 04.01.2021 р. відповідачем ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» подані письмові пояснення, відповідно до яких Товариство просить відмовити у задоволенні позову, оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди є недоведеними, а вимоги щодо визнання правочину недійсним заявлені не до належного відповідача, оскільки ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» відступило право вимоги за Договором, укладеним з [PERSON] ТОВ «Фінпром Маркет». 28.05.2021 р. судом у справі за клопотанням позивача призначено судову почеркознавчу експертизу. 20.01.2022 р. позивачем подана заява про зміну предмету позову, відповідно до якої до участі у справі залучено співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» та третіми особами - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Жданович В.М., також доповнено позовні вимоги, відповідно до яких: позивач просить визнати виконавчий напис від 25.09.2020 р., зареєстрований в реєстрі за № 16926, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгенієм Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмежено відповідальністю «Фінпром Маркет» неповернутої суми заборгованості в розмірі 25000 гривень, таким, що не підлягає виконанню. 02.02.2022 р. судом постановлена ухвала про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 25.09.2020 р., зареєстрований в реєстрі за № 16926, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгенієм Михайловичем. 16.02.2022 р. від ТОВ «Фінпром Маркет» надійшла заява про зменшення витрат на правничу допомогу. 28.09.2022 р. судом закрито підготовче провадження. На момент розгляду справи відповідачі не скористались своїм правом на подання відзиву. Представником позивача подана заява про ухвалення судом рішення про задоволення позову та вирішення питання про розподіл судових витрат, докази про що будуть надані у визначений законом строк. Представники відповідачів та треті особи в судове засідання не з"явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України. Від приватного виконавця Ляпіна Д.В., приватного нотаріуса Щелкова Д.М. надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутність. В зв`язку з неявкою представників відповідачів та третіх осіб в судове засідання, які належним чином були повідомлені про місце і час судового розгляду, суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.09.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. було вчинено виконавчий напис за №595 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРБІМАРКЕТ» неповернутої суми заборгованості в розмірі 1720519,26 гривень, витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в розмірі 800 гривень. Підставою для стягнення відповідно до змісту виконавчого напису є: Договір про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки № [NUMBER], укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] від 10.06.2008 р., Договір № 000116-а від 12.06.2018 р. про відступлення прав вимоги, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ», виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. 27.11.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округ м.Києва Ляпіним Д.В. відкрито виконавче провадження № 60732103 на підставі виконавчого напису № 595 від 19.09.2019 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АРБІМАРКЕТ» суми заборгованості в розмірі 1720519,26 гривень та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису в розмірі 800 гривень. 25.09.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 16926 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» суми заборгованості в розмірі 25050 гривень відповідно до Договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки № [NUMBER], укладеним з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит». 29.11.2021 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Жданович В.М. відкрито виконавче провадження № 67699602 на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за № 16926 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» суми заборгованості в розмірі 25050 гривень Згідно з ч.1 статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. У відповідності зі ст.ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1, 3 гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункт 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на що, на момент вчинення приватним нотаріусом Остапенком Є.М. та приватним нотаріусом Щелковим Д.М. виконавчих написів норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Суду на момент розгляду справи не надано доказів, що при зверненні до приватних нотаріусів з заявами про вчинення виконавчих написів стягувачами були дотримані вимоги Закону України «Про нотаріат» та надано всі документи, що підтверджують безспірність заборгованості, у т.ч. які підтверджують наявність укладеного договору, розмір суми боргу, належне повідомлення боржнику про наявність заборгованості. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005р.). Таким чином особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Крім того, як вбачається зі змісту виконавчих написів, що є предметами оскарження, вони вчинені на підставі Договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки № [NUMBER], укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] . Згідно висновку експерта № СЕ-19-21/27466-ПЧ від 12.10.2021 р. підписи від імені [PERSON] в Договорі про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки [NUMBER] від 20.06.2008 р. в графі «Від Клієнат» на сторінці один, два, три, чотири, п`ять та на сторінці шість в графах «Адреси і реквізити сторін» «Від Клієнта» виконано не [PERSON] , підпис від імені [PERSON] в розпизці на отримання платіжної картки, виданої на ім`я [PERSON] , номер [NUMBER] в графі «Дата та підпис отримувача» виконано не [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З огляду на те, що позивач не підписувала оспорюваний правочин, і такі обставини встановлені в ході проведення судової експертизи, суд вважає встановленим відсутність волевиявлення позивача на укладання спірного правочину. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України «Про нотаріат» при вчиненні оспорюваних виконавчих написів, з огляду на відсутність волевиявлення позивача на укладення оспорюваного правочину, що підтверджено належними та достатніми доказами у справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог про визнання недійсним Договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки № 006Р/008613 від 20.06.2008 р. з моменту укладання, визнання виконавчого напису від 19.09.2019 р., зареєстрованого в реєстрі за № 595, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М. таким, що не підлягає виконанню, визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису від 25.09.2020 р., зареєстрованого в реєстрі за № 16926, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгенієм Михайловичем, з огляду на що вони підлягають задоволенню. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне. Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються статтею 23 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пунктах 49-51 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі N 216/3521/16-ц (провадження N 14-714цс19) зазначено, що: "виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.". У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі N 180/1735/16-ц (провадження N 61-18013сво18) зазначено, що "тлумачення положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.". Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі N 766/21131/18 (провадження N 61-18770св19), аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. З огляду на вищевикладене, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність моральної шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Протиправною вважається така поведінка особи, яка порушує приписи закону чи іншого нормативного акта, або виявилася у невиконанні чи неналежному виконанні договірного зобов`язання. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Як встановлено судом, позивач після отримання в червні 2018 року листа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому повідомлялось про відступлення прав вимоги за Договором про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки № [NUMBER] ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ», звернулась з листом від 04.10.2018 р.,в якому повідомили про те, що будь-який Договір нею не укладався та висунула вимогу про надання копій документів. Натомість, за наявності інформації про те, що [PERSON] не підписувала договір, ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Щелкова Д.М. з заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості за Договором про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки № 006Р/008613. В подальшому, на підставі виконавчого напису, вчиненого 19.09.2019 р. приватним нотаріусом Щелковим Д.М. за № 595, приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Ляпіним Д.В. було відкрито виконавче провадження в межах якого на майно позивачки та всі грошові кошти, що знаходились на банківському зарплатному рахунку, був накладений арешт. Зазначені дії призвели до душевних переживань, стресу, зміну способу життя в зв`язку з необхідністю відшукання інших джерел для існування, витрачання часу для відновлення свого порушеного права, звернення до правоохоронних органів. Тобто, внаслідок неправомірних дій ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ» позивачу була завдана моральна шкода. Однак, при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню ТОВ «ФК «АРБІМАРКЕТ», суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань, ступінь погіршення способу життя позивачки та часу, необхідного для відновлення порушеного права, і вважає, що з відповідача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 5000 гривень. В іншій частині такі вимоги не є доведеними. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України та в зв`язку із задоволенням позову частково з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених вимог. Питання щодо стягнення витрат на надання правничої допомоги судом буде вирішено після подання представником позивача відповідних доказів на підтвердження таких витрат у строки, встановлені законом.

Outcome: partial