Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

02.11.2021 року до Франківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач) до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» (далі ТДВ «МСК» -відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 127500,00 грн. Короткий зміст заяв по суті справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 20.03.2021 року в м.Львові на вул.Трускавецькій, 2 сталася ДТП за участю автомобіля марки «BMW Х5», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Skoda Fabia», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , якого визнано винним у вчиненні ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ «МСК». Згідно усов полісу розмір франшизи 2500 грн., а ліміт відповідальності - 130000 грн. З метою отримання страхового відшкодування [PERSON] звернувся в ТДВ «МСК» із заявою про виплату страхового відшкодування. Висновком судової автотоварознавчої експертизи №140 встановлено, що вартість матеріального збитку, який заподіяний власнику автомобіля марки «BMW Х5» становить 150371,74 грн. За проведення експертизи [PERSON] оплатив 3000 грн. Відтак, з урахуванням ліміту відповідальності страховика та розміру франшизи, позивач просить стягнути з відповідача 127500 грн. (130000 грн.-2500 грн.) Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 18.11.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено судове засідання на 09:30 год. 28.12.2021 року. 28.12.2021 року розгляд справи відкладено на 21.02.2022 року. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 21.02.2022 року закрити підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.00 год. 10.05.2022 року. 10.05.2022 року розгляд справи відкладено на 18.07.2022 року. 18.07.2022 року розгляд справи відкладено на 16.09.2022 року. 16.09.2022 року розгляд справи відкладено на 14.12.2022 року. 14.12.2022 року розгляд справи відкладено на 30.12.2022 року. В подальшому розгляд відкладено на 05.01.2023 року. У судове засідання 05.01.2023 рокувідповідач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Клопотань від відповідача про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. При цьому в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача Приступи Л.Л. про розгляд справи без участі сторони позивача, та зазначив, що проти заочного розгляду не заперечує. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 20.03.2021 року о 10.40 год. в м.Львові на вул.Трускавецькій, 2 керуючи автомобілем «Skoda Fabia», номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не обрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем «BMW Х5», номерний знак [NUMBER] , який після цього інерційним ходом здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «Volkswagen LT35D». Своїми діями порушив п.2.3б, 12.1, 13.1 ПДР за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 22.03.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202763569 автомобіль марки «Skoda Fabia», номерний знак [NUMBER] , застрахований в ТДВ «МСК» із страховою сумою за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130000 грн. Розмір франшизи становить 2500 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди 20.03.2021 року вказаний поліс був діючим. Із протоколу огляду транспортного засобу №1 від 24.03.2021 року вбачається, що 24.03.2021 року експертом Сладковським П.В. проведено огляд пошкодженого транспортного засобу «BMW Х5», номерний знак [NUMBER] . Із заяви про виплату страхового відшкодування вбачається, що [PERSON] звернувся до ТДВ «МСК» із заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок ДТП, яке трапилося з вини [PERSON] . Зі змісту даної заяви вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована в ТДВ «МСК». Як вбачається із висновку експерта №140 за результатами судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №20 від 20.09.2021 року вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «BMW Х5», номерний знак [NUMBER] з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових від виявлених при обстеженні 24.03.2021 року його пошкоджень внаслідок ДТП 20.03.2021 року становить 150371,74 грн. Згідно квитанції №205311001017011633080759 від 01.10.2021 року вартість проведення експертизи становить 3000 грн. Норми права,які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р., при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Згідно приписів пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. Будь яких доказів на спростування, розрахованої суми страхового відшкодування сторона відповідача, не надала, розрахунку суду не представила, відповідних доводів та спростувань, а також відзиву на позов не подавала. З огляду на те, що [PERSON] , як водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, відтак ТДВ «Міжнародна страхова компанія» як страховик, повинен виплатити страхове відшкодування позивачу і це право підлягає захисту судом. За таких обставин, суд вважає, що позивачем [PERSON] правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в сумі 127500 грн., що є сумою страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню з відповідача. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Статтею 133 ЦПК України визначено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати: на правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведення їх огляду, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судом встановлено, що згідно квитанції №205311001017011633080759 від 01.10.2021 року позивачем було сплачено ТОВ «Експертиза» 3000 грн. за проведення експертного дослідження. Враховуючи вказане, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 3000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1275 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved