Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , визначивши аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімум і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для житини відповідного віку, що підлягає індексації, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовує тим, що вона самостійно виховує спільного з відповідачем сина [PERSON] [INFO] . Син від народження проживає завжди з нею. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2017 року їх з відповідачем шлюб було розірвано. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2019 року ухвалено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1626,00 грн щомісячно, що підлягає індексації, до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок значних інфляційних процесів та суттєвого зростання цін на продукти харчування та товари, а також через те, що з віком дітей збільшуються потреби для нормального розвитку, коштів в розмірі 1626,00 грн на дитину є недостатньо для повноцінного забезпечення потреб сина. Водночас, її доходи не дозволяють повністю покрити всі потреби сина, при цьому з того часу значно збільшився прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, тому вона вирішила звернутися в суд із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів. Крім того, потреби дитини значно зросли, оскільки син відвідує спортивні секції та додатково займається вивченням іноземної мови. Також просить врахувати, те, що відповідач є працездатним, має можливість працювати і отримувати дохід, а, відтак, зобов`язаний утримувати дитину в межах, необхідних для його зростання і виховання, повноцінного здоров`я, задовільного фізичного, духовного та морального розвитку. Їй не відомо, де працює відповідач на даний час і отримати таку інформацію самостійно вона не має можливості, так як відомості про доходи особи є персональними відомостями і захищаються Законом України «Про інформацію». Відповідач свої доходи приховує. Крім того, відповідно з Єдиного державного реєстру судових рішень, відповідач неодноразово, притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, де визнавав свою вину, і відповідно неодноразово сплачував штрафи у великих розмірах, що в свою чергу підтверджує платоспроможність такого та наявність в такого транспортного засобу. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача згідна на заочний розгляд справи. У судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а саме шляхом направлення судових повісток за адресою місця його реєстрації та шляхом розміщення відповідного повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади. Про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23 січня 2023 року, є дата складення повного судового рішення 26 січня 2023 року. Оцінивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Суд встановив, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2017 року. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2017 року з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , присуджені аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 677,50 грн. щомісячно, починаючи з 04 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2019 року розмір аліментів, визначений рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 березня 2017 року, було змінено, а саме вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1626,00 грн, щомісячно, що підлягає індексації до досягнення дитиною повноліття, з дня подачі заяви в суд. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 13 вересня 2021 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На даний час неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 54 від 19 січня 2022 року, виданою Сокільницькою сільською радою Львівського району Львівської області. Згідно із ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За змістом ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку про можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку певних конкретних підстав. З огляду на зазначені обставини, суд дійшов висновку, що у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зміною матеріального становища матері та дитини, у зв`язку з збільшенням витрат на утримання сина, суттєве збільшення цін на всі основні товари та послуги, в тому числі продукти харчування, медикаменти,одяг, товари для навчання та дозвілля, медичні, освітні, комунальні послуги тощо, що є загальновідомими обставинами і не потребує доказування, враховуючи пріоритетність прав та інтересів дитини, необхідність достатнього забезпечення її потреб, суд вважає, що наявні підстави для зміни розміру аліментів, встановлених рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2019 року. Зі свого боку, відповідач [PERSON] не надав будь-яких пояснень, заперечень чи доказу щодо пред`явлених до нього позовних вимог, зокрема, відомостей щодо його матеріального та сімейного стану, стану здоров`я та інших обставин, які можуть враховуватись судом при вирішення даної категорії справ. При визначенні розміру аліментів, суд враховує зміну матеріального становища та потреб дитини, відсутність будь-яких заперечень зі сторони відповідача щодо заявлених вимог, а тому суд вважає за можливе змінити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягувати аліменти у розмірі 5000,00 грн до досягнення дитиною повноліття починаючи з дня набрання рішенням законної сили. При цьому, суд наголошує, що відповідно до норм ст. ст. 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Отже, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved