Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг 2012» про розірвання договору оренди землі вказавши, що 18.03.2016 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оболонь Агро» укладено Договір оренди землі №б/н строком на 10 років щодо земельної ділянки площею 2,2526 га, кадастровий номер 6825281200:05:002:0077, власником якої є [PERSON] .. Право оренди на підставі Договору оренди землі №б/н від 18.03.2016 року зареєстровано 18.03.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 13760898. Крім того, [PERSON] [INFO] помер, земельна ділянка успадкована позивачем - [PERSON] .. Так, 22.09.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Оболонь Агро» у зв`язку з реорганізацією припинило свою діяльність. Відповідно до п.40 договору оренди землі №б/н від 18.03.2016 року передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Зазначає, що у зв`язку із переходом права власності на земельну ділянку, позивач письмово звертався до відповідача з листом, у якому висловив бажання розірвати (припинити) договір оренди №б/н від 18.03.2016 року, також просив повернути йому земельну ділянку. Однак, даний лист відповідач проігнорував, у зв`язку з чим просить розірвати даний договір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшло клопотання про розгляд справи призначеної на 16.01.2023 року у відсутності уповноваженого представника. Крім того, 16.01.2023 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг 2012» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої позовні вимоги не визнає та вважає заявлені витрати на правничу допомогу необґрунтованими та завищеними, реальна вартість послуг просить оцінювати в розмірі 3500 гривень. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2526 га, кадастровий номер 6825281200:05:002:0077, що розташована на території Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Право власності [PERSON] на вказане майно посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №026040, виданим 05.05.2008 року. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2009 року спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] є його син [PERSON] , спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з: земельної ділянки за кадастровим номером 6825281200:05:002:0077. Згідно копії договору оренди земельної ділянки укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оболонь Агро» строком на 10 років щодо земельної ділянки площею 2,2526 га, кадастровий номер 6825281200:05:002:0077, що розташована на території Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.03.2016 року вбачається, що реєстраційною службою Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області зареєстровано право оренди 18.03.2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 13760898. Згідно частини четвертої статті 32 Закону України "Про оренду землі", який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні даних правовідносин, передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Так, 22.09.2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь Агро» припинено, як юридичну особу внаслідок реорганізації - приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг 2012», про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесеного запис: 10066991120044000307. Водночас, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг 2012» у розділі «Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа» зазначено Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь Агро», код ЄДРПОУ 34222628. Тобто відбулася реорганізація юридичної особи - орендаря у договорі оренди землі №б/н від 18.03.2016 року. Відповідно до копії заяви про припинення Договору оренди землі та повернення земельної ділянки вбачається, що у зв`язку із реорганізацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Оболонь Агро» шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохолдинг 2012», [PERSON] висловив бажання розірвати Договір оренди землі б/н від 18.03.2016 року. Пунктом 40 договору оренди підписаного [PERSON] , передбачено: «Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи є підставою для зміни умов або розірвання договору». Частинами першою та другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. В частині заявлених вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків: У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зважаючи на принципи співмірності та справедливості, враховуючи зміст позовних вимог та докази, подані стороною позивача на підтвердження обґрунтованості судових витрат на правничу допомогу адвоката, зокрема, акт виконаних робіт (наданих послуг) від 17.09.2022 року, суд приходить до висновку, що витрати понесені на представництво інтересів позивача у суді підлягають зменшенню, зокрема за вивчення документів, наданих [PERSON] , консультація з питань порушеного права з 2000 грн. до 1000 грн., підготовки вимоги на розірвання договору з 1000 грн. до 500 грн., укладання договору про надання правової допомоги залишити 1000 грн., складання (написання) позовної заяви та підготовка необхідного пакету документів з 10000 грн. до 5000 грн., а всього 7500 грн., а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 7500 грн. та судового збору в сумі 992,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial