Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

13.12.2021 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 04.08.2021 року [PERSON] керував транспортним засобом "Mercedes Benz Vito" реєстраційний номер [NUMBER] у Заводському районі м. Миколаєва по вул. 3-я Слобідська від вул. кузнецька в напрямку вул. Чкалова був неуважний на перехресті з вул. Погранична не надав дорогу транспортному засобу "Hyundai Sonata" реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача. 29.07.2021 року постановою Заводського районного суду м. Миколаєва [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 01.10.2021 року виплачено страхове відшкодування в розмірі 127400 грн., 09.09.2021 року було складено звіт №217-21, де вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу - 346828,82 грн.,, та матеріальний збиток - 307562,06 грн. оцінювач зазначає, що автомобіль фізично знищений. 07.10.2021 року автомобіль було продано за 80000 грн. Таким чином позивачу завдано реальних збитків у сумі 100162,06 грн. У зв`язку з чим просить стягнути матеріальну та моральну шкоду. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.01.2022 року по даній справі відкрито провадження. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.11.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. З постанови суду вбачається, що 04.08.2021 року [PERSON] керував транспортним засобом "Mercedes Benz Vito" реєстраційний номер [NUMBER] у Заводському районі м. Миколаєва по вул. 3-я Слобідська від вул. кузнецька в напрямку вул. Чкалова був неуважний на перехресті з вул. Погранична не надав дорогу транспортному засобу Hyundai Sonata реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача. Згідно звіту про незалежну оцінки майна з визначенням вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті протиправних дій третіх осіб власникові автомобіля Hyunday Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] на замовлення [PERSON] вартість матеріального збитку становить 307562,06 грн. Відповідно до квитанції №16687599916 від 01.10.2021 року УПСК ПрАТ було відшкодовано 127400 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу №4843/2021/2843665 транспортного засобу від 07.10.2021 року автомобіль Hyundai Sonata реєстраційний номер [NUMBER] було продано за 80000 грн. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, 9). За змістом положень ч. 3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як встановлено судом, факт пошкодження належного позивачу транспортного засобу у результаті ДТП підтверджується постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.11.2021 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Згідно з ч.4,5 ст.ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо іншене встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Як вбачається із звіту про незалежну оцінки майна з визначенням вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті протиправних дій третіх осіб власникові автомобіля CHEVROLET AVEO реєстраційний номер [NUMBER] , у ньому містяться фотокартки на яких зафіксовані пошкодження на транспортному засобі. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що встановлена у звіті, складеного 09.09.2021 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Hyunday Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] вартість матеріального збитку становить 307562,06 грн. Згідно звіту про незалежну оцінки майна з визначенням вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті протиправних дій третіх осіб власникові автомобіля Hyunday Sonata, реєстраційний номер [NUMBER] на замовлення [PERSON] вартість матеріального збитку становить 307562,06 грн. Відповідно до квитанції №16687599916 від 01.10.2021 року УПСК ПрАТ було відшкодовано 127400 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу №4843/2021/2843665 транспортного засобу від 07.10.2021 року автомобіль Hyundai Sonata реєстраційний номер [NUMBER] було продано за 80000 грн. Таким чином, суд приходить до переконання що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт пошкодження його транспортного засобу з вини відповідача. Оскільки судом встановлено причинний зв`язок між завданою позивачеві шкодою та діями відповідача, суд приходить до переконання про задоволення позову в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди на суму 100162,06 (307562,06-127400-80000). Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявність її вини. Отже, в ході розгляду справи судом встановлено факт порушення відповідачем прав позивача, а відтак наявні правові підстави покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу моральну шкоду, яку відповідно до принципів розумності та справедливості, суд вважає доведеною в розмірі 5000 грн. Відповідно до частин 1-6 ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем дотримано вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України надано договір від 26.11.221 року про надання правничої допомоги. Таким чином, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт по наданню позивачу правничої допомоги, складність справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціну позову та значення справи для сторони, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в загальній сумі 3000 грн. Згідно вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved