Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] і просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з нею. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 09.02.2018 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] . З весни 2022 року у них сімейне життя не склалось, не зійшлися характером та мають різні погляди на майбутнє. Вони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На даний момент син зареєстрований та проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням того, що відповідач планує жити постійно в м. Харкові, а вона проживає в с. Млини Миргородського району Полтавської області, де на даний час є безпечно для проживання матері з дитиною, вважає за доцільне визначити проживання дитини з нею, так як це більше відповідає інтересам дитини. Ухвалою судді від 26.10.2022р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання. Під час підготовчого провадження ухвалою суду від 23.11.2022 р. залучено до участі у справі як третю особу Службу у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради. Ухвалою суду від 14.12.2022р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, зобов`язано Службу у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надати письмовий висновок щодо визначення місця проживання дитини. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, в заявах до суду просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явився, в заяві до суду просив справу розглядати без його участі, зазначив, що проти позовних вимог не заперечує (а.с.68). В судове засідання третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Лохвицької міської ради явку представника не забезпечила, в заяві до суду просили справу розглянути без участі представника, надали висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. В судове засідання третя особа Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради явку представника не забезпечила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.02.2018 року сторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 281. Шлюб зареєстрований Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головоного територіального управління юстиції у Харківській області. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.13). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.14). З Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 03.09.2022р, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] проживає у власному з батьками будинку. Умови проживання дитини задовільні, є одяг по сезону, є окреме місце де дитина може спати та гратися (а.с.16). З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 24.10.2022 вбачається, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (ас. 28, 33). Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Лохвицької міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини від 23.11.2022 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Лохвицької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.51-53). Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради свій письмовий висновок щодо визначення місця проживання дитини до суду не надав. Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини, які регулюються такими нормами. Відповідно ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоч одного із них, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що подружжя примирятися не бажає, шлюбні відносини між ними припинені і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. За таких обставин шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 160 Сімейного кодексу України передбачено право батьків на визначення місця проживання дитини. Частиною 1 вказаної норми закону визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно положень ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України», суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Враховуючи Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Лохвицької міської ради, а також те, що на даний час неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю (позивачем по справі) за місцем її проживання, у дитини створені всі необхідні умови для проживання та розвитку, натомість відповідач зареєстрований і проживає у м. Харків, який є прикордонною територією з РФ зважаючи на воєнний стан, суд вважає в якнайкращих інтересах дитини доцільним визначити місце її проживання з матір`ю. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними та обгрунтованими, такими, що грунтуються на законі, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved