Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно - земельна частка (пай) розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах на землях, що перебували у колективній власності КСП «Нива» с.Бахтин Мурованокуриловецького району Вінницької області (сертифікат серії ВН № 0074440). Померла [PERSON] залишила заповіт на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Спадщину за заповітом прийняла [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак не оформила своїх спадкових прав. Інші спадкоємці за заповітом спадщини не прийняли та на неї не претендують. [INFO] померла [PERSON] . До складу спадкового майна після її смерті належало право на земельну частку (пай), яке вона успадкувала після смерті [PERSON] . Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] . Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає. Спадщину у встановленому законом порядку [PERSON] прийняв, однак отримати свідоцтво на неї в нотаріальній конторі не в змозі, оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) було втрачено, тому змушений звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просив суд визнати за ним - [PERSON] , ј права на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСП «Нива» с.Бахтин Муррованокуриловецького району, розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належне померлій на підставі сертифіката серії ВН №0074440, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та не оформила спадкових прав. Визнати за ним - [PERSON] , ѕ права на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСП «Нива» с.Бахтин Мурованокуриловецького району, розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належне померлій на підставі сертифіката серії ВН №0074440, в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та не оформила спадкових прав. Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 26.12.2022 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] і відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою судом за клопотанням позивача витребувано у Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №330/2011, заведену щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Позивач в підготовче засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав (зворот а.с.2). Відповідач копію ухвали від 26.12.2022 та доданих до неї матеріалів отримав 28.12.2022, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі(а.с. 33). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Нива» Бахтинської сільської ради, розміром 2,26 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0074440. Вартість вказаної земельної частки (паю) становить 58885 грн 06 коп. (а.с. 14). Відомості про те, що на вказану земельну частку (пай) видавався державний акт - відсутні. При житті, 05 червня 1995 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все те, на що матиме право, заповіла в рівних долях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч.1 ст. 529 ЦПК УРСР 1963р.) Згідно ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Із копії заповіту (а.с. 8), копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 5), довідки старости Бахтинського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області №236 від 05.10.2022 (а.с.12) вбачається, що спадкоємцями за заповітом [PERSON] були її діти [PERSON] , 1931 року народження; [PERSON] , 1935 року народження; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 1937 року народження. На момент смерті спадкодавця з нею проживала та була зареєстрована її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Інші спадкоємці за заповітом спадщини не прийняли, що слідує, зокрема, з Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 70831988 та № 70832001 від 07.12.2022 (а.с.18-20). Отже, суд вважає доведеним, що [PERSON] - єдиний спадкоємець за заповітом та за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину в порядку передбаченому п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР. [INFO] в с.Воронівці Мурованокуриловецького району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.6). [PERSON] крім іншого, належало прийняте у спадщину після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай), яке вона, за життя, у встановленому законом порядку не оформила. При житті, 06 лютого 2001 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті: житловий будинок, сарай, земельна ділянка, земельний пай і все те на що вона за Законом матиме право, заповіла - [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України). Заповітом (а.с. 9), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.6), довідкою Бахтинської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області №969 від 17.09.2011 стверджується, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] . Спадкоємцем за законом є син померлої [PERSON] . На день смерті разом з спадкодавицею ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України (в редакції чинній на час відкриття спадщини), спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. З копії спадкової справи № 330/2011 заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] слідує, що 16.09.2011 [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. 21.09.2016 [PERSON] державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку (а.с/с. №1,10,29) . Отже, суд вважає доведеним, що позивач - єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину в порядку передбаченому ч.1 ст. 1269 ЦК України. Однак оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору він не може, оскільки оригінал сертифікату, що посвідчував право [PERSON] на земельну частку (пай) серії ВН №0074440 втрачено (а.с.11,16). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), після смерті [PERSON] . Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 992 грн 40 коп. (а.с.24). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved