Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

Відповідач позовні вимоги визнав, відзиву на позов не надав, просив розглянути справу у його відсутності. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Златі Д.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] - помер [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] - померла [INFO] ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія довідки виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району від 03.08.2021р. про склад сім`ї [PERSON] на день її смерті; копія довідки виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району від 03.08.2021р. про місце реєстрації [PERSON] ; копія свідоцтва про народження позивачки; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія договору дарування від 08.02.1991р. житлового будинку [PERSON] ; копія свідоцтва № [NUMBER] від 25.12.1999р. про право власності на житло (квартира приватизована на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - в рівних частках за кожним із них); копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості від 23.11.2021р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.11.2021р.; відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 09.12.2022р.; копія заяви позивачки від 09.08.2021р. про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 07.10.2021р. (свідоцтво про право на спадщину не видавалося); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 07.10.2021р. (заповіти/спадкові договори не укладались); копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 07.10.2021р. (дата заведення спадкової справи - 07.10.2021р.); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 09.12.2022р.; копія заяви позивачки від 09.08.2021р. про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 06.11.2021р. (заповіти/спадкові договори не укладались); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 06.11.2021р. (свідоцтво про право на спадщину не видавалося); копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.11.2021р. (дата заведення спадкової справи - 06.11.2021р.); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 09.12.2022р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 07.12.2022р. (спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі є донькою [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] є рідною сестрою позивачки, відповідач у справі приходиться онуком [PERSON] та [PERSON] . За життя [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] від 25.12.1999р. про право власності на житло належала квартира [ADDRESS] - по 1/3 частині кожному з них. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] - помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно (1/3 частину нерухомості). У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини дружина померлого - [PERSON] та доньки померлого - [PERSON] та [PERSON] із заявами до нотаріальної контори не звернулися. Проте [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину на 1/3 частину квартири (що належала [PERSON] ) в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час), оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, понесли витрати на поховання, виконали поминальні обряди. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] після прийняття спадщини [PERSON] з урахуванням ще належних їм часток стали належати по частині квартири - кожній з них. Крім того, матері позивачки належав на праві власності житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] [INFO] [PERSON] померла, [INFO] померла і [PERSON] . На випадок смерті ані [PERSON] , ані [PERSON] не розпорядилися належним їм майном, заповіту не залишили. Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилась спадщина на належне їм майно (квартиру та житловий будинок). Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] була сестра (спадкоємиця другої черги за законом, оскільки чоловіка та дітей у [PERSON] не було) і донька (спадкоємиця першої черги за законом) відповідно - позивачка у справі. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] позивачка 09.08.2021р. звернулася до нотаріальної контори із заявами про її прийняття за законом. Про це свідчать копії Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 09.12.2022р. (дата заведення спадкової справи після смерті [PERSON] - [INFO] , після смерті [PERSON] - [INFO] ). Проте, незважаючи навіть на своєчасне звернення за прийняттям спадщини, оформити спадщину неможливо у зв`язку із тим, що у позивачки відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідач у справі на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила позивачка. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті сестри та матері, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру та житловий будинок, про що 28.11.2021р. нотаріусом була винесена відповідна постанова. Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у зв`язку із тим, що на час смерті її батьків, сестри квартира та житловий будинок не були зареєстровані у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, крім того оригінали правовстановлюючих документів були спадкодавцями загублені. Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів - у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця. Отже, після смерті сестри і матері це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за законом після смерті [PERSON] на підставі ст. 549 ЦК УРСР 1963р. (який діяв на той час) , а позивачка прийняла спадщину після смерті сестри та матері - в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на неї не претендує. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ч. 1 п.4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спадкодавець [PERSON] помер у 2001р., спадкові відносини виникли у той час, то підлягають застосуванню положення ЦК УРСР 1963р. Згідно із вимогами ст. 548 ЦК УРСР 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] за прийняттям спадщини в установлений законом строк ніхто не звертався, однак, дружина померлого - [PERSON] та донька померлого - [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, прийняли її фактично, в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963р. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом . Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У передбачений законом строк для прийняття спадщини ані [PERSON] , ані [PERSON] не звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами для прийняття спадщини. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину фактично, оскільки їх воля, як спадкоємців першої черги за законом, була виражена у їх діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій технічних документів на нерухомість вцілому, мешкання у спадковій квартирі, догляд за її збереженням, проведення ремонту, сплата за користування комунальними послугами та ін.). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963р. і їм стало належати по частині всієї квартири. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] . У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із відповідними заявами. Як зазначила позивачка, після смерті сестри і матері у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкову квартиру та житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка також не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по своєчасній подачі заяв про прийняття спадщини, фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на нерухомість, догляд за квартирою, житловим будинком, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України (на всю квартиру цілком та на житловий будинок). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на квартиру в цілому та на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved