Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ДП "Бурштин України" (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати у сумі 107780,68 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 19.08.2021 року по дату ухвалення рішення. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що перебував з відповідачем у трудових відносинах. 04.08.2021 року наказом ДП «Бурштин України» № 17-К від 04.08.2021 року його звільнено з роботи на підставі п. 1\~ст. 38 КЗпП України за\~власним бажанням. Однак, при звільненні роботодавець не провів з ним повного розрахунку та станом на день подачі позовної заяви не виплачено заборгованість із заробітної плати за період роботи з 20.02.2020 року по серпень 2021 року. Зазначене стало підставою для звернення до суду. Ухвалою від 31.10.2022 року вказаний позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 27). Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст.\~279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем отримано, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 30). Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] перебував в трудових відносинах з ДП «Бурштин України». Як слідує із записів трудової книжки позивача, 20.02.2020 року наказом № 16-К був прийнятий на посаду радника директора; наказом № 17-К від 04.08.2021 року [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ч. 1\~ст.\~38\~КЗпП України (а.с. 13-15). Відповідно до довідки ДП «Бурштин України» від 11.10.2021 року № 13 станом на 11.10.2021 року за підприємством наявний борг перед [PERSON] в сумі 107780,68 грн (а.с. 17). Із відомостей Пенсійного фонду України від 11.10.2022 року вбачається, що йому нарахована відповідачем заробітну плату за червень та липень по 11745,00 грн за серпень 21603,75 грн (а.с. 12). Відповідно до частини першої\~статті 21 Закону України «Про оплату праці»\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з частиною першою\~статті 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до положень\~КЗпП України\~та вимог\~Закону України «Про оплату праці»\~обов`язок доказування відсутності заборгованості перед позивачем із заробітної плати покладається на роботодавця. Проте, відповідачем не доведено суду відсутність заборгованості по заробітній платі перед позивачем. Наданими доказами підтверджується, що сума заборгованості по заробітній платі відповідача становить 107780,68 грн. З викладеного вище вбачається, що відповідач порушив вимоги законодавства щодо своєчасної виплати нарахованої заробітної плати, тому заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у сумі 107780,68 грн підлягає стягненню з відповідача. Стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). У\~відповідності до\~ст.\~117\~КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. За змістом п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок) встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з п. 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Отже, середній заробіток за весь час затримки розрахунку визначається відповідно до Порядку, шляхом множення суми середньоденної заробітної плати працівника на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до вищевказаних положень середній заробіток за весь час затримки, що має бути стягнутий з відповідача на користь [PERSON] повинен бути обрахований таким чином. Як вже встановлено судом заробітна плата позивача у червні та липні 2021 року становила 11745,00 грн. Відповідно середньоденна заробітна плата позивача становить 559,29 грн. Таким чином розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на момент подачі позову має здійснюватися у відповідності до ст. 117 КЗпП України з 06.10.2021 року по 05.04.2022 року; період затримки розрахунку з 19.08.2022 року по 18.02.2022 року становить 127 робочих днів. Відповідно середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні, але не більш як за шість місяців складає: 127 робочих днів х 559,29 грн = 71029,83 грн, які слід стягнути з відповідача. Відтак, позовна заява у цій частині підлягає до часткового задоволення. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови N 13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, суд визначає суму, що підлягає стягненню без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податку є обов`язком роботодавця та працівника. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 жовтня 2020 року (справа № 712/9213/18) доходила до висновку, що визначена судом сума середнього заробітку підлягає стягненню з вирахуванням суми податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. За змістом ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Отже, це рішення суду у відповідній частині підлягає негайному виконанню. З огляду на вищезазначене, суд дійшов до переконання про обґрунтованість та наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON] про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Також суд,

Outcome: partial