Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

17 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві посилалася на те, що вона, є єдиним спадкоємцем найближчої третьої черги родинних відносин її племінника, сина рідного брата [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] . У зв`язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, про що дізналась звернувшись 22.02.2022 до Першої миргородської державної нотаріальної контори за місцем знаходження спадкового майна - будинку [ADDRESS] , та отримала постанову про відмову про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених законних прав та просила надати додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України), а також встановити факт родинних відносин між спадкодавцем та нею Вказувала, що періодично, в тому числі на свята, вона та її діти (доньки [PERSON] та [PERSON] ) та спадкодавець спілкувались, проте останній 2021 рік зв`язку з померлим не було.В середині грудня 10-15 числа 2021 року її донька [PERSON] направила простого листа поштою на адресу спадкодавця до Харкова, де він проживав постійно останнім часом, куди приїздили до нього в гості, проте відповіді не отримала. Намагаючись зв`язатись зі спадкодавцем та його матір`ю, [INFO] донька [PERSON] написала родичці [PERSON] в Харків на телефон у Vіbеr , батьки якої живуть у [ADDRESS] , по сусідству зі спадковим майном, де жили її батьки - бабуся та дідусь спадкодавця, де і померли. У зв`язку з цим, дізнавшись про смерть спадкодавця, вже за довіреністю від 16.02.2022 її доньки [PERSON] та [PERSON] 21.02.2022 поїхали до Миргороду до державного нотаріуса Бобир О.Ю. першої миргородської державної нотаріальної контори, для подання заяви про прийняття спадщини від спадкодавця. Проте, від нотаріуса дізнались, що пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку, а також що у померлого є спадкоємці п`ятої черги, які подали заяву про прийняття спадщини ще у серпні 2021 року та не повідомили нотаріусу про наявність інших родичів, тоді, як вона спадкоємець третьої черги, згідно з чинним законодавством України має переважне право отримання спадщини. Також 22.02.2022 та 15.07.2022 доньки [PERSON] та [PERSON] з метою поновлення актового запису про народження батька спадкодавця, що є достатнім документом на підтвердження родинних відносин між нею та спадкодавцем, звернулись до Миргородського ДРАЦСу для отримання з архіву копії Свідоцтва про народження рідного батька спадкодавця, її рідного брата, проте отримали лише свідоцтва про смерть та відповідь, що у 1943 році згорів архів. Також відвідали будинок [ADDRESS] , в якому вона народилась, прожила 18 років з батьками та братом, куди час від часу приїздили згодом її доньки та онуки у гості до бабусі (прабабусі) та дідуся (прадідуся) у гості. Встановити факт родинних відносин їй необхідно для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Просила поновити встановлений законом строк для прийняття спадщини, який пропустила зважаючи на значну віддаленість свого місця проживання від спадкового майна та оскільки про смерть племінника дізналася в лютому 2022 року. В зв`язку з вищевикладеним змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Відповідно до ухвали судді від 30 серпня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 01 листопада 2022 року представнику відповідача, адвокату Артюшковій Світлані Леонідівні продовжено строк, для подання відзиву на позовну заяву [PERSON] до 10 листопада 2022 року . 10 листопада 2022 року відповідач подала відзив на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позову. Вказувала, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, а саме: тривала хвороба; перебування спадкоємця тривалий час за межами України; відбування покарання в місцях позбавлення волі; перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України; необізнаність спадкоємця про наявність заповіту тощо. При цьому судами до уваги беруться переважно письмові докази - довідки медичних установ про стан здоров`я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості про обставини, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори у встановлені строки. Не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як: юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини; необізнаність особи про наявність спадкового майна; похилий вік; непрацездатність; встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю); невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину; відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини; несприятливі погодні умови. Отже, в поданій позовній заяві не вказано жодної поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини та відповідно не надано жодного доказу. Щодо встановлення родинних стосунків, вона не може підтвердити цей факт, бо з позивачкою вони не спілкувалися та ким вона приходиться померлої особі їй не відомо. Більш того, вона як родичка, постійна доглядала, годувала, лікувала та й похованням спадкодавця займалася також вона та її родина. Жодного телефонного дзвонику, жодної матеріальної допомоги, ліків, харчів, просто спілкування з боку позивачки не було в загалі. 14 листопада 2022 року [PERSON] подала відповідь на відзив, та вказувала, що необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від її волі вказаних у позові обставин, а тому вона не може бути підтверджена певними доказами. В той же час, факт її необізнаності про день смерті спадкодавця може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, наприклад, заява до нотаріуса про відмову від спадщини на користь інших осіб, фото поховання спадкодавця з її присутністю чи її сім`ї. Однак матеріали справи таких доказів не містять і не можуть містити, бо це не відповідає дійсності. Вона та її сім`я не знали про смерть спадкодавця, намагалася з ним зв`язатися всіма способами. Таким чином, її необізнаність про день смерті спадкодавця через умисне неповідомлення відповідачем їй, та не повідомлення нотаріусу державної нотаріальної контори під час подання заяви про прийняття спадщини всіх відомостей та документів про родичів спадкодавця, які можуть також бути спадкоємцями окрім відповідача, з метою незаконного одноособового заволодіння майном спадкодавця, та велику відстань між спадковим майном та нею як спадкоємцем найближчої черги, вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Згідно позиції ВС, зазначеної у постанові від 13.03.2020 у цивільній справі № 314/2550/17 вбачається, що причини пропуску строку для прийняття спадщини не мають вичерпного характеру. Просила задовольнити позов. Ухвалою суду від 21 листопада 2022 року підготовче провадження по справі закрите та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Пужаєва Т.Є. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Вказувала, що позивач дізналася про смерть спадкодавця, її племінника, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , лише в лютому 2022 року, так як їй відповідач не повідомила про смерть спадкодавця та не повідомила нотаріуса, хоча знала про існування ще одного спадкоємця. Позивачем пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, а саме велика відстань між місцем проживання спадкоємця та знаходженням спадкового майна та похилий вік позивача, тому вимога про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини підлягає задоволенню. Наголошувала, що відповідно до Постанови Верховного Суду від 13 березня 2020 року справа № 314/2550/17 провадження № 61-41480св18, перелік поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є вичерпним, та суд вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Крім того вказувала, що у позивача відсутнє свідоцтво про народження батька померлого [PERSON] - [PERSON] , тому вона не має змоги підтвердити родинні відносини із спадкодавцем, як його рідної тітки. Просила встановити факт, що [PERSON] є рідною тіткою [PERSON] , який помер [INFO] . Представник відповідача, адвокат Артюшкова С.Л. вказувала, що поважними причинами пропуску строку визнаються об`єктивні та непереборні обставини, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) перебування спадкоємця за межами території України 3) перебування спадкоємця в місцях позбавлення волі; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вважала, що позивачем не вказані поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, не є поважними причинами юридична необізнаність, похилий вік, тому в задоволенні позову просила відмовити. Щодо позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин покладалася на розсуд суду. Зауважувала, що пояснення свідків не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки свідки є дочками позивача. Третя особа - державний нотаріус Першої миргородської державної нотаріальної контори Бобир Олена Юріївна в судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.20). Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Городніченко Ольга Анатоліївна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 29). Свідок [PERSON] суду повідомила, що померлий [PERSON] був єдиним племінником її мами, позивача по справі. З дитинства вона проводила з ним під час шкільних канікул в бабусі в .м. Миргороді. До 2018 року [PERSON] жив в м. Миргороді, потім переїхав в м. Харків. В останній раз вона бачила [PERSON] в 2017 році, а спілкувалася з ним в кінці березня на початку квітня 2021 року. Про смерть [PERSON] вона дізналася 11 лютого 2022 року. Свідок [PERSON] стверджувала, що [PERSON] є племінником її мами, сином рідного брата, позивача по справі [PERSON] , а її двоюрідним братом. [PERSON] проживав в м. Миргород, а 2018 році переїхав в м. Харків. Останній раз вона спілкувалася з [PERSON] по телефону в березні 2021 року. Далі був втрачений зв`язок. В соціальні мережі він не виходив. На листи не відповідав. 11 лютого 2022 року вона дізналася, що брат помер. Коли приїхали до м. Миргород з [PERSON] , то вони відвідали будинок, де проживав [PERSON] . Після подання заяви про прийняття спадщини в інтересах [PERSON] після смерті [PERSON] , їм було роз`яснено, що строк для прийняття спадщини пропущений. Заслухавши представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом на підставі наданих доказів, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 20 квітня 2021 року (а.с.93). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.102). [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрою та братом, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище та свідоцтва про народження [PERSON] , де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.11,12,14). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.08.2022 (а.с.55). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] на підставі договору дарування від 03.07.2003, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухома майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 47). 22.02.2022 постановою державного нотаріуса Першої миргородської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропуском строку подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю підтвердження родинного зв`язку між спадкодавцем та спадкоємцем (а. с. 53). Відповідно до матеріалів спадкової справи 09.06.2021 із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася відповідач по справі [PERSON] . Заява не містить інформація про наявність чи відсутність інших спадкоємців (а.с.86). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт родинних відносин позивача із спадкодавцем підтверджується встановленими і дослідженими у справі доказами та беззаперечними твердженнями свідків. За таких обставин, вимоги позивача про встановлення факту родинних відносин є обґрунтовані і суд вважає за необхідне встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є рідною тіткою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 13 березня 2020 року, справа № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18. У правовій позиції ВСУ викладений у справі № 6-1320цс17 від 23.08.2017 зазначено, що відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд у своїх рішеннях керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», що відповідає правовій позиції ВС викладений у постанові від 21 вересня 2020 року, справа № 130/2517/18, провадження № 61-14962св19. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Встановлено, що відповідач в заяві про прийняття спадщини не повідомила про наявність інших спадкоємців, а нотаріус в свою чергу не з`ясував про наявність чи відсутність інших спадкоємців після смерті [INFO] [PERSON] . Судом встановлено, що позивач [PERSON] повинна була подати заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, тобто день смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] . Шість місяців закінчується 17 жовтня 2021 року. Позивач [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини додержавного нотаріуса Першої миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю . 22 лютого 2022 року, та пропустила шестимісячний строк для подання такої заяви в зв`язку із великою відстанню між місцем постійного проживання спадкоємця (м. Новгород - Волинський, Житомирська область) і місцем знаходження спадкового майна (м. Миргород, Полтавська область) та похилим віком позивачки, 1938 року народження, яка відноситься до групи ризику , оскільки установлений законом строк для прийняття спадщини припадав на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Враховуючи обставини справи, недобросовісну поведінку відповідача та нотаріуса, а також наведені позивачем причини, які є об`єктивними та істотними труднощами, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, отже позов [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини необхідно задовольнити, що відповідає правовій позиції ВС викладений у постанові від 21 вересня 2020 року, справа № 130/2517/18, провадження № 61-14962св19 та позиції ВС викладений у постанові від 13 березня 2020 року, справа № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18, де зазначено, що поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини визначається з огляду на обставини кожної справи. Не заслуговують на увагу твердження відповідача, щодо порушення підсудності вимоги про встановлення факту родинних відносин, так як наявний спір про право на спадкування нерухомого майна, що відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України є виключною підсудністю. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші заперечення представника відповідача щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Outcome: approved