Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги позивач, з урахуванням заяви про доповнення підстав позову та зміну предмету позову в частині позовних вимог, обґрунтував тим, що він є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , та земельних ділянок площею 0,2169 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:0014, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , та площею 0,25 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:0015, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за цією ж адресою, на яких вказане домоволодіння розміщене. Зі слів [PERSON] , у 2004-2005 роках ним було відповідно до технічних умов та проекту побудовано та введено в експлуатацію електропідстанцію ТП-1094, яка належить йому на праві власності. На час будівництва та введення в експлуатацію у 2004-2005 роках земельна ділянка, на якій розташована зазначена ТП, знаходилася в комунальній власності та не була сформована. У подальшому на підставі рішення 26 сесії 5-го скликання Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20.05.2010 сусідню земельну ділянку, площею 0,10 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на якій розташована належна позивачу ТП, було передано у власність гр. [PERSON] . Позивач за первісним позовом вказував, що на час приватизації [PERSON] свідомо отримав у власність земельну ділянку, на якій розміщено ТП, що належить власнику сусідньої земельної ділянки, і ніяких заперечень не мав, не висував заявнику жодних вимог щодо перенесення його трансформаторної підстанції за межі приватизованої ним земельної ділянки. Позивачу стало відомо, що [PERSON] продав вказану земельну ділянку [PERSON] , який розділив її на частини, в результаті чого була сформована земельна ділянка, на якій розташована належна [PERSON] ТП, з наступними ідентифікуючими даними: площа 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] . [PERSON] вказував, що після придбання сусідньої земельної ділянки та її розподілу новий власник [PERSON] розпочав самочинне будівництво житлових будинків, в тому числі й на земельній ділянці, на якій розміщена ТП позивача, та почав встановлювати паркан, порушуючи норми будівництва та право позивача користуватися та розпоряджатися його ТП. До висновку про самочинність згаданого будівництва позивач за первісним позовом дійшов на підставі того, що на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України у розділі «Реєстр дозвільних документів» відсутня будь-яка інформація про повідомлення власником сусідньої земельної ділянки Державної архітектурно-будівельної інспекції України про початок будівельних робіт. З метою вжиття відповідних заходів щодо самочинного будівництва позивачем через свого представника було направлено до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області скаргу від 18.05.2020 № 1010-С-1805/151. У відповідь на цю скаргу Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області у своєму листі від 10.06.2020 № 1010-2437/02 повідомив, що інформація щодо видачі документів дозвільного характеру (дозволів на виконання будівельних робіт, сертифікатів) та реєстрації документів декларативного характеру (повідомлень про початок виконання підготовчих (будівельних) робіт, декларацій про початок виконання підготовчих (будівельних) робіт), декларацій про готовність об`єкту до експлуатації) [PERSON] в [ADDRESS] (в тому числі за адресою: [ADDRESS] ) в реєстрі відсутня. Департамент також вказав, що відповідно до системи документообігу Департаменту документи стосовно початку виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів від [PERSON] по об`єктам будівництва, що розташовані в с. Юріївка Києво-Святошинського району Київської області (в тому числі за адресою: [ADDRESS] ) до Департаменту не надходили. На думку [PERSON] , такі обставини підтверджують факт самочинності будівництва. Крім того, позивач за первісним позовом зазначив, що ним в порядку ст. 106 ЦПК України було ініційовано проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз в рамках даної справи, виконання якої доручено судовим експертам Свериді Олександру Миколайовичу та Свістунову Ігорю Сергійовичу, на вирішення яким були поставлені наступні питання: 1. Чи відповідає вимогам нормативних документів розташування недобудованого житлового будинку на земельній ділянці площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)? 2. Які можливі варіанти встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , для розміщення, експлуатації та обслуговування розташованої на ній електропідстанції ТП-1094, що належить на праві власності [PERSON] , в тому числі з правом проходу та проїзду? За результатами проведення цих експертиз, судовими експертами було складено висновок № 254/09-2020, з якого вбачається, що розташування недобудованого житлового будинку на земельній ділянці площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), не відповідає вимогам ст. 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон електричних об`єктів», п. 8 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209. Також у цьому висновку експертів для розміщення, експлуатації та обслуговування електропідстанції ТП-1094, що належить на праві власності [PERSON] , в тому числі з правом проходу та проїзду, експертами запропоновано встановлення земельного сервітуту на частині земельної ділянки площею 0,0087 га з кадастровим номером 3222481202:02:003:5126 площею 0,0504 га з наступними координатами поворотних точок меж: № X Y Довжина Кут 1 5 569 601,60 3 362 014,47 2,75 122°04'18" 2 5 569 600,14 3 362 016,80 15,53 207°32'19" 3 5 569 586,37 3 362 009,62 2,03 111°44'56" 4 5 569 585,62 3 362 011,5 6,0 201°36'23" 5 5 569 580,04 3 362 009,29 8,0 291°41'42" 6 5 569 583,00 3 362 001,85 6,15 034°07'46" 7 5 569 588,09 3 362 005,30 1,88 111°48'05" 8 5 569 587,39 3 362 007,05 16,03 027°34'20" 1 5 569 601,60 3 362 014,47 Площа частини земельної ділянки з кадастровим номером 3222481202:02:003:5126, на яку пропонується встановлення сервітуту, складає 17/100 від всієї земельної ділянки площею 0,0504 га (0,0087 га/0,0504 га). Графічно встановлення сервітуту на частині земельної ділянки з кадастровим номером 3222481202:02:003:5126 зображено в додатку №1 до висновку. [PERSON] зауважив, що візуально вбачається, що під час здійснення вказаного будівництва по відношенню до електропідстанції заявника не було дотримано вимог п.п. 4, 5, 8, 9 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209, щодо того, що по периметру трансформаторних підстанцій встановлюються охоронні зони на відстані 3 м від огорожі або споруди, в межах яких забороняються виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки, в тому числі й будувати житлові будинки, будівлі та споруди, складати матеріали, вантажі понад 5 т, виконувати земляні роботи на глибині понад 0,3 метра. Позивач за первісним позовом зазначив, що будівництво несучих конструкцій самочинного житлового будинку поблизу належної йому ТП здійснюється явно з будівельного матеріалу, який не передбачений для цього, і у разі руйнації внаслідок цього неправильно зведеного об`єкту може становити загрозу для цієї ТП. Крім цього, [PERSON] під час розмови заявника з особою, яка чи-то здійснює, чи-то контролює будівництво житлового будинку поблизу його ТП та огорожі навколо неї, останній повідомив, що земельну ділянку буде огороджено разом з належною заявнику на праві власності підстанцією та в подальшому буде відключено домоволодіння [PERSON] від ТП-1094. Зі слів, позивача за первісним позовом, на даний момент, огорожа вже зведена в повному обсязі, у зв`язку з чим унеможливлено доступ позивача до належної йому ТП-1094. Мирним шляхом вирішити проблемну ситуацію згадана особа відмовилась. У зв`язку із цим 21.04.2020 позивачем за первісним позовом було подано до Києво-Святошинського РП НП в Київській області заяву про вчинення правопорушення. З огляду на викладене [PERSON] вважав, що має право на встановлення йому постійного безоплатного земельного сервітуту на частину земельної ділянки, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності відповідачу для розміщення, експлуатації та обслуговування розташованої на ній його електропідстанції ТП-1094, в тому числі з правом проходу та проїзду. Розміри та конфігурація цієї частини земельної ділянки визначені в висновку судових експертів Свериди Олександра Миколайовича та [PERSON] від 03.09.2020 № 254/09-2020, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи та описані в розділі «Обставини справи» цього висновку. Крім того, позивач за первісним позовом зауважив, що для забезпечення виконання з боку відповідача умов вказаного земельного сервітуту слід покласти на нього обов`язок за необхідності забезпечувати позивачу та обслуговуючим ТП організаціям та підприємствам доступ до належної позивачу ТП-1094, що розміщена на земельній ділянці відповідача. Також, на думку [PERSON] , з огляду на те, що відповідач майже закінчив саме самочинне будівництво будинку на спірній земельній ділянці, на якій розміщена трансформаторна підстанція позивача, при чому в порушення вимог законодавства, для того, щоб захистити право власності позивача на його ТП, слід зобов`язати відповідача за власний рахунок здійснити перебудову цього самочинного будинку, розміщеного на належній йому на праві власності земельній ділянці, таким чином, щоб зовнішні межі будинку по периметру були на відстані не менше 3 (трьох) метрів від розміщеної на цій ділянці ТП-1094, що належить на праві власності позивачу, та заборонити йому здійснювати будь-яке будівництво на відстані ближче ніж 3 (три) метри до вказаної ТП позивача, що буде відповідати вимогам п.п. 4, 5, 8, 9 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209. Разом з тим, позивач за первісним позовом вказував, що для недопущення обмеження з боку відповідача доступу позивачу до його трансформаторної підстанції та для реалізації позивачем права земельного сервітуту на земельну ділянку відповідача слід також зобов`язати відповідача за власний рахунок прибрати огорожі на межі його земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, що межує з [ADDRESS] , на відстані не менше 2,75 м від земельної ділянки позивача, кадастровий номер 3222481202:02:003:0014, та заборонити відповідачу у майбутньому здійснювати будівництво огорожі на межі його земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, що межує з [ADDRESS] , на відстані не менше 2,75 м від земельної ділянки позивача, кадастровий номер 3222481202:02:003:0014, що дасть за необхідності можливість під`їзду до належної позивачу ТП, і ширина цього під`їзду буде відповідати мінімальному розміру проїзду, визначеному п. 5.1.1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці і дороги населених пунктів». Враховуючи вище викладене, позивач просив суд: встановити йому постійний безоплатний земельний сервітут на 17/100 частин земельної ділянки, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] , що за площею становить 0,0087 га, для розміщення, експлуатації та обслуговування розташованої на ній електропідстанції ТП-1094, що належить на праві власності [PERSON] , в тому числі з правом проходу та проїзду, що графічно зображено у додатку № 1 до висновку експертів № 254/09-2020 від 03.09.2020 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, проведеної судовими експертами Сверидою Олександром Миколайовичем та [PERSON] , з наступними координатами поворотних точок меж: № X Y Довжина Кут 1 5 569 601,60 3 362 014,47 2,75 122°04'18" 2 5 569 600,14 3 362 016,80 15,53 207°32'19" 3 5 569 586,37 3 362 009,62 2,03 111°44'56" 4 5 569 585,62 3 362 011,5 6,0 201°36'23" 5 5 569 580,04 3 362 009,29 8,0 291°41'42" 6 5 569 583,00 3 362 001,85 6,15 034°07'46" 7 5 569 588,09 3 362 005,30 1,88 111°48'05" 8 5 569 587,39 3 362 007,05 16,03 027°34'20" 1 5 569 601,60 3 362 014,47 зобов`язати [PERSON] забезпечувати за необхідності [PERSON] та обслуговуючим електропідстанцію організаціям та підприємствам доступ до електропідстанції ТП-1094, що належить на праві власності [PERSON] та розміщена на земельній ділянці, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] ; усунути перешкоди в користуванні [PERSON] належною йому на праві власності електропідстанцією ТП-1094, що розміщена на земельній ділянці, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] , шляхом: - зобов`язання [PERSON] за власний рахунок здійснити перебудову самочинно збудованого будинку, розміщеного на належній йому на праві власності земельній ділянці, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , таким чином, щоб зовнішні межі даного будинку по периметру були на відстані не менше 3 (трьох) метрів від розміщеної на цій земельній ділянці електропідстанції ТП-1094, що належить на праві власності [PERSON] , та заборони [PERSON] здійснювати на даній земельній ділянці будівництво будь-яких об`єктів на відстані ближче ніж 3 (три) метри до вказаної електропідстанції ТП-1094, що належить на праві власності [PERSON] , відповідно до вимог п.п. 4, 5, 8, 9 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209; - зобов`язання [PERSON] за власний рахунок знести збудовану огорожу на межі належної йому на праві власності земельної ділянки, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , що межує з [ADDRESS] , довжиною 2,75 м, починаючи від земельної ділянки, площею 0,2169 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:0014, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , та заборони [PERSON] у майбутньому здійснювати будівництво огорожі на межі його земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, що межує з [ADDRESS] , на відстані 2,75 м від земельної ділянки площею 0,2169 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:0014, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . 07.05.2020 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито загальне позовне провадження у справі та розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 18.05.2020 було: заяву [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки, зобов`язання вчинити дії та заборону вчиняти дії - задоволено частково; заборонено [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі здійснювати будівництво огорожі на межі земельної ділянки площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , належної на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , що межує з [ADDRESS] на відстані не менше 2,75 м від земельної ділянки площею 0,2169 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:0014, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2074183032224); у задоволенні решти вимог відмовлено. Ухвалою суду від 30.06.2020 було: клопотання [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки, зобов`язання вчинити дії та заборону вчиняти дії - задоволено; витребувано матеріали цивільної справи № 369/5263/20, провадження № 22-з/369/18/20, за заявою [PERSON] про забезпечення доказів до подання позовної заяви до суду, що знаходиться у Києво-Святошинському районному суді Київської області, та приєднано їх до матеріалів даної цивільної справи № 369/5464/20, провадження № 2/369/3191/20, за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки, зобов`язання вчинити дії та заборону вчиняти дії. Не погоджуючись з позовом [PERSON] , у серпні 2020 року [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяви, яку обґрунтував тим, що у 2004-2005 роках позивач за первісним позовом побудував на земельній ділянці, що перебувала у комунальній власності трансформаторну підстанцію з номером 1094, яка належить йому на праві власності та розташована на земельній ділянці відповідача за первісним позовом з кадастровим номером 3222481202:02:003:5126, і якій присвоєна поштова адреса [ADDRESS] . Зі слів позивача за зустрічним позовом, вказана трансформаторна підстанція перешкоджає йому у повній мірі користуватись земельною ділянкою з кадастровим номером 3222481202:02:003:5126, що створює неможливість використати земельну ділянку виключно за її цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, будівель і споруд. Також, позивач за зустрічним позовом після вивчення доданих до позовної заяви документів, дійшов висновку, що трансформаторна підстанція 1094 має бути розташована на земельній ділянці, якій присвоєна поштова адреса [ADDRESS] , а не на його земельній ділянці з кадастровим номером 3222481202:02:003:5126, яка має поштову адресу [ADDRESS] . Крім цього, останній зазначає, що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222481202:02:003:5126, будь-яких обмежень, встановлених Правилами охорони електричних мереж, не зазначено, в документах відсутні зазначення щодо охоронних зон електромереж, отже, земельна ділянка, що належить позивачу за зустрічним позовом вільна від будь-яких обмежень. Також, зі слів [PERSON] , позивачем за первісним позовом не надано до первісного позову дозволу Віто-Поштової сільської ради на будівництво приватної трансформаторної підстанції на земельній ділянці, що має поштову адресу [ADDRESS] , а також на будівництво на ділянці з поштовою адресою: [ADDRESS] , а тому він вважає, що позивач за первісним позовом без належних правових підстав побудував на земельній ділянці, що на даний час належить позивачу за зустрічним позовом, трансформаторну підстанцію 1049. З огляду на викладене та посилаючись на вимоги законодавства, позивач за зустрічним позовом просив суд усунути перешкоди в користуванні [PERSON] земельною ділянкою з кадастровим номером 3222481202:02:003:5126, площею 0,0504 га, що розташована в [ADDRESS] , та належить йому на праві власності, шляхом: відключення від електричної мережі трансформаторної підстанції №1094, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язання [PERSON] за власний кошт демонтувати трансформаторну підстанцію №1094, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та перенести її на земельну ділянку з поштовою адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.12.2020 було, поруч з іншим: зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою прийнято до провадження Києво-Святошинського районного суду Київської області; об`єднано в одне провадження первісний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки, зобов`язання вчинити дії та заборону вчиняти дії та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. У грудні 2020 року [PERSON] подав до суду відзив на зустрічний позов, в якому проти зустрічного позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, вказав на законність розміщення його ТП, а також те, що вимога про відключення трансформаторної підстанції від електричної мережі є необґрунтованою, так як це фактично є відключенням позивача за первісним позовом від електропостачання, відсутні будь-які нормативно-правові підстави для відключення трансформаторної підстанції № 1094 від електромережі. Крім того, позивач за первісним позовом зазначив, що обмеження у використанні спірної земельної ділянки, належної позивачу за зустрічним позовом, у вигляді встановлення охоронної зони визначені законодавством, а тому не повинні бути зареєстровані у Державному земельному кадастрі. 16.02.2021 [PERSON] подав до суду заперечення на відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вказав, що сам позивач за первісним позовом порушив вимоги законодавства щодо будівництва трансформаторної підстанції без відведення земельної ділянки та без відповідного проекту. Ухвалою суду від 18.02.2021 було: клопотання представника відповідача адвоката Чернецької Г.М. про витребування доказів за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки, зобов`язання вчинити дії та заборону вчиняти дії та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - задоволено; витребувано у Києво-Святошинського районного підрозділу ПАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, місто Вишневе, вул. Київська, будинок 2-Б) належним чином завірені копії дозвільних документів на місце розташування ТП -1094, проекту на будівництво ТП - 1094 у [ADDRESS] . У травні 2021 року [PERSON] було подано до суду додаткові письмові пояснення на зустрічну позовну заяву, де він просив відмовити у задоволенні зустрічного позову, задовольнити первісний позов, зазначив, що у даному випадку обмеження, пов`язані з розміщенням трансформаторної підстанції відповідача за зустрічним позовом на земельній ділянці позивача за зустрічним позовом, виникли на підставі Правил охорони електричних мереж, а тому в силу вимог ст. 111 Земельного кодексу України, вони є чинними з моменту набрання чинності цими Правилами та з часу розміщення на спірній земельній ділянці ТП відповідача за зустрічним позовом, тобто з 2005 року (ще задовго до передачі спірної землі у приватну власність), і не пов`язані з державною реєстрацією в Державному земельному кадастрі. Ухвалою суду від 31.05.2021 було: клопотання представника відповідача адвоката Чернецької Г.М. про витребування доказів за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки, зобов`язання вчинити дії та заборону вчиняти дії та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - задоволено; витребувано у ПрАТ «ДТЕК «Київські регіональні електромережі» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, місто Вишневе, вул. Київська, будинок 2-Б) завірену належним чином копію проекту будівництва ТП-1094, у [ADDRESS] . У ході підготовчого провадження було залучено до участі у справі у якості співвідповідача за зустрічним позовом ПрАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі». Ухвалою суду від 01.11.2021 було закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті. 17.10.2022 представник [PERSON] подала до суду письмові пояснення, в яких заперечувала проти задоволення первісного позову та просила задовольнити зустрічний позов, вказуючи на те, що спірна ТП за документами, наданими [PERSON] , та за Робочим проектом повинна знаходитись за адресою: [ADDRESS] , проте знаходиться на земельній ділянці [PERSON] , що знаходиться на «непарному» боці провулку. Крім того, з витягів з Державного земельного кадастру не вбачається будь-яких обмежень, встановлених Правилами охорони електричних мереж, на земельній ділянці відповідача за первісним позовом. Наголошувала на тому, що ТП-1094 перешкоджає [PERSON] користуватись його земельною ділянкою, що розміщення цієї ТП не було погоджено із головою сільської ради, акт введення в експлуатацію не містить підпису сільського голови. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) та його представник в судове засідання 17.10.2022 не з`явились, представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, первісні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечувала. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) та його представник в судове засідання 17.10.2022 не з`явилася, представник відповідача подала до суду заяву, якою не заперечувала проти розгляду справи за наявними матеріалами у справі. Представник відповідача за зустрічним позовом ПрАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі» в судове засідання 17.10.2022 не з`явився, подав до суду заяву, в якій не заперечував проти розгляду справи у його відсутність, звернув увагу на те, що спірна ТП-1094 не знаходиться на балансі чи у власності ПрАТ ДТЕК «Київські регіональні електромережі», тому останнє не може бути відповідачем і не має права відключати цю ТП без згоди власника. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, прийшов до висновку про задоволення первісного позову та залишення зустрічного позову без задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , та земельних ділянок площею 0,2169 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:0014, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , та площею 0,25 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:0015, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за цією ж адресою, на яких вказане домоволодіння розміщене, що підтверджується копіями свідоцтва, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру, договору купівлі-продажу, державних актів на право власності на земельні ділянки. У 2005 році [PERSON] було побудовано та введено в експлуатацію електропідстанцію ТП-1094, що вбачається з робочого проекту електропостачання житлового будинку в [ADDRESS] , рішення про його погодження від 25.01.2005 № 3 Києво-Святошинським РЕМ ЗАТ «A.E.S.Київобленерго», Актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 21.03.2005, актом дозволу Київської державної інспекції охорони праці в енергетиці ТУ Держнаглядохоронпраці по Київській області і місту Києву № 831 від 18.04.2005, актом допуску в експлуатацію електроустановки № 113 від 21.04.2005, актом огляду електроустановки № 319 від 21.06.2005, договором про користування електричною енергією № 9259 від 04.07.2005, актом технічної перевірки розрахункових засобів обліку електроенергії та передачі пломб на відповідальне збереження № 000304/345 від 06.07.2005. На час будівництва та введення в експлуатацію вказаної ТП земельна ділянка, на якій вона розташована, знаходилась в комунальній власності та не була сформована, що визнається сторонами. На підставі рішення 26 сесії 5-го скликання Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 20.05.2010 земельну ділянку, площею 0,10 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на якій розташована належна [PERSON] ТП-1094, було передано у власність гр. [PERSON] . За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] продав вказану земельну ділянку [PERSON] , який розділив її на частини, в результаті чого була сформована земельна ділянка, площа 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), адреса: [ADDRESS] , на якій розташована належна [PERSON] ТП-1094. Також на цій земельній ділянці [PERSON] здійснив будівництво будівлі, що визнається сторонами. З листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області у своєму листі від 10.06.2020 № 1010-2437/02 вбачається, що інформація щодо видачі документів дозвільного характеру (дозволів на виконання будівельних робіт, сертифікатів) та реєстрації документів декларативного характеру (повідомлень про початок виконання підготовчих (будівельних) робіт, декларацій про початок виконання підготовчих (будівельних) робіт), декларацій про готовність об`єкту до експлуатації) [PERSON] в с. Юріївка Києво-Святошинського району Київської області (в тому числі за адресою: [ADDRESS] ) в реєстрі відсутня. Також відповідно до системи документообігу Департаменту документи стосовно початку виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів від [PERSON] по об`єктам будівництва, що розташовані в с. Юріївка Києво-Святошинського району Київської області (в тому числі за адресою: [ADDRESS] ) до Департаменту не надходили. Також [PERSON] в порядку ст. 106 ЦПК України було ініційовано проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертиз в рамках даної справи, виконання якої доручено судовим експертам Свериді Олександру Миколайовичу та Свістунову Ігорю Сергійовичу, на вирішення яким були поставлені наступні питання: 1. Чи відповідає вимогам нормативних документів розташування недобудованого житлового будинку на земельній ділянці площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)? 2. Які можливі варіанти встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , для розміщення, експлуатації та обслуговування розташованої на ній електропідстанції ТП-1094, що належить на праві власності [PERSON] , в тому числі з правом проходу та проїзду? За результатами проведення цих експертиз, судовими експертами було складено висновок № 254/09-2020, з якого вбачається, що розташування недобудованого житлового будинку на земельній ділянці площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), не відповідає вимогам ст. 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон електричних об`єктів», п. 8 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209. Також в даному висновку експертів для розміщення, експлуатації та обслуговування електропідстанції ТП-1094, що належить на праві власності [PERSON] , в тому числі з правом проходу та проїзду експертами запропоновано встановлення земельного сервітуту на частині земельної ділянки площею 0,0087 га з кадастровим номером 3222481202:02:003:5126 площею 0,0504 га з наступними координатами поворотних точок меж: № X Y Довжина Кут 1 5 569 601,60 3 362 014,47 2,75 122°04'18" 2 5 569 600,14 3 362 016,80 15,53 207°32'19" 3 5 569 586,37 3 362 009,62 2,03 111°44'56" 4 5 569 585,62 3 362 011,5 6,0 201°36'23" 5 5 569 580,04 3 362 009,29 8,0 291°41'42" 6 5 569 583,00 3 362 001,85 6,15 034°07'46" 7 5 569 588,09 3 362 005,30 1,88 111°48'05" 8 5 569 587,39 3 362 007,05 16,03 027°34'20" 1 5 569 601,60 3 362 014,47 Площа частини земельної ділянки з кадастровим номером 3222481202:02:003:5126, на яку пропонується встановлення сервітуту, складає 17/100 від всієї земельної ділянки площею 0,0504 га (0,0087 га/0,0504 га). Графічно встановлення сервітуту на частині земельної ділянки з кадастровим номером 3222481202:02:003:5126 зображено в додатку №1 до висновку. З вказаного висновку вбачається також і розміщення на земельній ділянці з кадастровим номером 3222481202:02:003:5126 незавершеної будівництвом будівлі, яка розміщена від ТП [PERSON] на відстані 2,6 м (рис. 6 висновку експертів). Судовими експертами констатовано, що розташований на земельній ділянці площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] об`єкт будівництва переважною площею забудови знаходиться в межах охоронної зони повітряної лінії електропередачі та трансформаторної підстанції, таке розташування не відповідає вимогам ст. 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон електричних об`єктів», п. 8 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209. Враховуючи вказаний висновок судових експертів на замовлення [PERSON] , ТОВ «Центр топографо-геодезичних технологій» розробило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту [PERSON] для розміщення, експлуатації та обслуговування ТП-1094, в тому числі з правом проходу та проїзду у [ADDRESS] , кадастровий номер 3222481202:02:003:5126. Відповідно до акту перевірки постійної депутатської комісії Віто-Поштової сільської ради від 02.09.2020 на земельній ділянці з кадастровим номером 3222481202:02:003:5126, належній [PERSON] , розташована ТП-1094, ця земельна ділянка по всьому периметру огороджена парканом, одна із сторін якої примикає до земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та перебуває у власності [PERSON] огляду на лист Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 10.06.2020 № 1010-2437/02 об`єкт, будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером 3222481202:02:003:5126, належній [PERSON] , є самочинним. Доказів спростування цього суду не було надано. Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частинами 1, 2 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно з ч.1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна. З огляду на ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно з ч. 1 ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Статтею 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. За змістом статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно (стаття 100 ЗК України). Статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Види земельних сервітутів, встановлення яких можуть вимагати власники або землекористувачі земельних ділянок, визначені ст. 99 Земельного кодексу України, зокрема: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об`єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об`єктів трубопровідного транспорту; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; г-1) право розміщення (переміщення, пересування) об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Відповідно до ч. 2 ст. 110 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Дані обтяження поділяються на: заставу (іпотеку) земельної ділянки; ренту; земельні сервітути; суперфіцій; емфітевзис; право оренди земельної ділянки. У ч. ч. 1-4 ст. 111 ЗК України передбачено, що обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження. Законом, прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, договором, рішенням суду можуть бути встановлені такі обмеження у використанні земель: а) умова розпочати і завершити забудову або освоєння земельної ділянки протягом встановлених строків; б) заборона на провадження окремих видів діяльності; в) заборона на зміну цільового призначення земельної ділянки, ландшафту; г) умова здійснити будівництво, ремонт або утримання дороги, ділянки дороги; ґ) умова додержання природоохоронних вимог або виконання визначених робіт; д) умови надавати право полювання, вилову риби, збирання дикорослих рослин на своїй земельній ділянці в установлений час і в установленому порядку; е) обов`язок щодо утримання та збереження полезахисних лісових смуг. Обтяження прав на земельні ділянки (крім обтяжень, безпосередньо встановлених законом) підлягають державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у порядку, встановленому законом. Обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації. Обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені. Відповідно до статей 112-115 Земельного кодексу України до обмеження на використання земельної ділянки належать наступні види землі: охоронні зони; зони санітарної охорони; санітарно-захисні зони; зони особливого режиму використання земель. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22-2 постанови від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон електричних об`єктів» лінійний об`єкт енергетичної інфраструктури - комплекс об`єктів енергетичної інфраструктури, включаючи наземні, надземні та підземні об`єкти, пов`язані повітряними та кабельними лініями та призначені для передачі та розподілу електричної енергії, а також будівлі та споруди, площею до 200 квадратних метрів, у тому числі електричні підстанції, трансформаторні підстанції, розподільчі пункти та пристрої, споруди опорних конструкцій, допоміжне обладнання, зв`язані з ними єдиним технологічним процесом, які забезпечують безпечну та надійну експлуатацію, виробництво, передачу і розподіл електричної та теплової енергії. Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон електричних об`єктів» для будівництва, розміщення та експлуатації об`єктів передачі електричної або теплової енергії земельні ділянки всіх форм власності, за договором з власником чи користувачем земельної ділянки, можуть використовуватися також шляхом встановлення постійних або строкових земельних сервітутів без зміни цільового призначення цих земельних ділянок. Частиною 2 ст. 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон електричних об`єктів» визначено, що постійні земельні сервітути можуть встановлюватися для розміщення споруд опорних конструкцій повітряних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів, пристроїв і споруд. Законом України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон електричних об`єктів» (статті 21, 22 та 24 ) передбачено, що санітарно-захисна зона об`єктів енергетики встановлюється для захисту населення від шкідливого впливу електричних полів, спричиненого певною їх напругою. Санітарно-захисна зона вздовж повітряних та кабельних ліній електропередачі залежно від їх напруги встановлюється у вигляді території, межі якої регламентуються по обидва боки ліній на певній відстані від проекції крайніх фазних проводів чи/або кабелів на землю в перпендикулярному до електролінії напрямку. Допустимі норми напруги електричного поля та розміри санітарно-захисних зон об`єктів енергетики встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Охоронні зони об`єктів енергетики встановлюються вздовж повітряних та кабельних ліній електропередачі та навколо електростанцій, електропідстанцій, струмопроводів і пристроїв, для забезпечення нормальних умов експлуатації об`єктів енергетики, запобігання ушкодженню, а також зменшення їх негативного впливу на людей та довкілля, суміжні землі та інші природні об`єкти. Охоронні зони уздовж повітряних ліній електропередачі встановлюються у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидва боки ліній від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на певній відстані залежно від напруги ліній електропередачі. Розміри охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів енергетики залежно від їх конструкції та напруги встановлюються Кабінетом Міністрів України. Межі охоронних та санітарно-захисних зон об`єктів енергетики зазначаються в містобудівній документації, документації із землеустрою та кадастрових планах. Розмір охоронних та санітарно-захисних зон уздовж повітряних ліній електропередачі визначається паралельними прямими по обидва боки ліній від крайніх проводів на відстані від 2,0 до 40,0 метра залежно від напруги. Відповідно до ч. 3, 5 ст. 32 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон електричних об`єктів» у межах охоронних зон об`єктів енергетики забороняється будувати житлові будинки, громадського призначення; і розміщувати споруди іншого призначення найменшій відстані від елементів електричних мереж, ніж встановлено нормами. Власникам і користувачам земельних ділянок, фізичним та юридичним особам у межах спеціальних зон об`єктів енергетики без письмової згоди підприємств енергетики, у віданні яких перебувають ці мережі, а також без присутності їх представника забороняється виконувати земляні, будівельні та інші роботи, що можуть і призвести до порушення безаварійного функціонування об`єктів електричних мереж. Пунктом 1 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209, встановлено, що Правила охорони електричних мереж (далі - Правила) запроваджуються з метою забезпечення збереження електричних мереж, створення належних умов їх експлуатації та запобігання нещасним випадкам від впливу електричного струму і використовуються у разі проектування, будівництва та експлуатації електричних мереж, а також під час виконання робіт або провадження іншої діяльності поблизу електричних мереж. Електричними мережами, які підлягають охороні згідно з Правилами, вважаються трансформаторні підстанції, розподільні пункти і пристрої, струмопроводи, повітряні лінії електропередачі, підземні і підводні кабельні лінії електропередачі та споруди, які до них належать. Пунктом 2 Правил визначено, що для створення нормальних умов експлуатації електричних мереж, забезпечення їх збереження та дотримання вимог техніки безпеки здійснюються такі заходи: відводяться земельні ділянки; встановлюються охоронні зони; визначаються мінімально допустимі відстані; прокладаються просіки у лісових, садових, паркових та інших багаторічних насадженнях. Відповідно до абз. 3 п. 4 зазначених Правил підприємства, установи, організації та громадяни, яким надано у власність, постійне або тимчасове користування земельні ділянки, де знаходяться об`єкти електричних мереж, зобов`язані вживати належних заходів до збереження зазначених об`єктів. Абзацом 3 п. 5 Правил встановлено, що охоронні зони електричних мереж встановлюються за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв - на відстані 3 метрів від огорожі або споруди. Пунктом 8 Правил визначено, що забороняється в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв виконувати будь-які дії, що можуть порушити нормальну роботу електричних мереж, спричинити їх пошкодження або нещасні випадки, а саме: перебувати стороннім особам на території і в приміщеннях трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв, відчиняти двері і люки цих споруд, здійснювати самовільне переключення електричних апаратів та підмикання до електричних мереж; будувати житлові, громадські та дачні будинки; влаштовувати будь-які звалища; складати добрива, корми, торф, солому, дрова, інші матеріали; розпалювати вогнища; розташовувати автозаправні станції або інші сховища пально-мастильних матеріалів; накидати на струмопровідні частини об`єктів електричних мереж і наближати до них сторонні предмети, підніматися на опори повітряних ліній електропередачі, електрообладнання трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв, демонтувати їх елементи; саджати дерева та інші багаторічні насадження, крім випадків створення плантацій новорічних ялинок; влаштовувати спортивні майданчики для ігор, стадіони, ринки, зупинки громадського транспорту, проводити будь-які заходи, пов`язані з великим скупченням людей, не зайнятих виконанням дозволених у встановленому порядку робіт; запускати спортивні моделі літальних апаратів, повітряних зміїв; здійснювати зупинки усіх видів транспорту (крім залізничного) в охоронних зонах повітряних ліній електропередачі напругою 330 кВ і вище; виконувати роботи із застосуванням ударних механізмів, скидати вантажі масою понад 5 тонн, скидати і зливати їдкі і ті, що спричиняють корозію, речовини, пально-мастильні матеріали (в охоронних зонах підземних кабельних ліній електропередачі); кидати якорі, проходити із закинутими якорями, ланцюгами, лотами, волокушами і тралами (в охоронних зонах підводних кабельних ліній електропередачі). Умовами проведення робіт у межах охоронних зон електричних мереж, що є додатком до Правил визначено порядок виконання робіт у межах охоронних зон повітряних і кабельних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв. Пунктом 2 згаданих Умов визначено, що відповідно до Правил охорони електричних мереж підприємства, установи, організації, окремі громадяни у разі відведення їм під забудову земельних ділянок, на території яких розташовані електричні мережі, зобов`язані завчасно погоджувати будівництво з енергопідприємствами, у віданні яких перебувають ці мережі. З огляду на ч. 1 ст. 11 Закону України «Про будівельні норми» застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудування. Пунктом 5.1.1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці і дороги населених пунктів» визначено, що мінімальна ширина проїзду повинна становити 2,75 м. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на встановлені обставини та вище проаналізовані правові норми суд приходить до наступних висновків. Зважаючи на встановлені судом обставини, у даному спорі має місце конфлікт права власності позивача за первісним позовом на належну йому ТП-1094 та права власності позивача за зустрічним позовом на належну йому земельну ділянку. З урахуванням вимог ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права [PERSON] та [PERSON] підлягають захисту у разі їх порушення. Проте, суд враховує, що спірна ТП-1094 була зведена ще до сформування та передачі земельної ділянки [PERSON] у власність, позивач за первісним позовом надав на неї всі документи. Доказів того, що ці документи є недійсними чи скасовані, а також, що ТП-1094 була побудована не відповідно до робочого проекту, суду надано не було. Доводи [PERSON] про те, що в акті державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництва об`єкта в експлуатацію відсутній підпис сільського голови, не підтримані вимогами законодавства: відсутні правові норми, відповідно до яких такий підпис є обов`язковим в такому акті і його відсутність призводить до недійсності цього документи. Посилання [PERSON] на те, що в документах на ТП-1094 вказано іншу адресу: [ADDRESS] , не вказують на її незаконність, так як встановлено, що ТП-1094 розміщена саме на ділянці [PERSON] , а доказів того, що вона не відповідає робочому проекту, не вбачається. Помилка в адресі ТП не може надавати їй статусу незаконної. Факт того, що спірна земельна ділянка не виділялась під будівництво спірної ТП, не вказує на її незаконність, так як вона введена в експлуатацію та підключена до електричної мережі. Більш того, законодавство передбачає оформлення сервітуту на земельну ділянку, на якій вже розміщений об`єкт електричної мережі. А отже, право [PERSON] на ТП-1094 є законним і підлягає захисту, тому він має право на встановлення йому постійного безоплатного земельного сервітуту на частину земельної ділянки, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності відповідачу, для розміщення, експлуатації та обслуговування розташованої на ній його ТП-1094, в тому числі з правом проходу та проїзду, відповідно до висновку судових експертів від 03.09.2020 № 254/09-2020. Також суд вбачає, що для забезпечення виконання з боку [PERSON] умов вказаного земельного сервітуту слід покласти на нього обов`язок за необхідності забезпечувати позивачу та обслуговуючим ТП організаціям та підприємствам доступ до належної позивачу ТП-1094, що розміщена на земельній ділянці [PERSON] . Крім того, з часу, як ТП-1094 була введена в експлуатацію, відповідно до вимог вище процитованого законодавства на спірну земельну ділянку [PERSON] автоматично були встановлені обмеження на її використання, що не підлягають реєстрації в Державному земельному кадастрі. Тому, з огляду на ці обмеження, а також те, що [PERSON] здійснює самочинне будівництво на спірній земельній ділянці, на якій розміщена трансформаторна підстанція [PERSON] , на відстані менше допустимої норми (2,6 м), слід зобов`язати відповідача за власний рахунок здійснити перебудову цього об`єкту, таким чином, щоб зовнішні межі об`єкта по периметру були на відстані не менше 3 (трьох) метрів від розміщеної на цій ділянці електропідстанції ТП-1094, що належить [PERSON] , та заборонити йому здійснювати будь-яке будівництво на відстані ближче ніж 3 (три) метри до вказаної електропідстанції позивача, що буде відповідати вимогам п.п. 4, 5, 8, 9 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.1997 № 209. Крім цього, з метою ефективного захисту прав [PERSON] суд вважає, що, дійсно, для недопущення обмеження з боку [PERSON] його доступу до його трансформаторної підстанції та для реалізації ним права земельного сервітуту на земельну ділянку відповідача за первісним позовом слід також зобов`язати останнього за власний рахунок прибрати огорожу на межі його земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, що межує з [ADDRESS] , на відстані не менше 2,75 м від земельної ділянки позивача, кадастровий номер 3222481202:02:003:0014, та заборонити відповідачу у майбутньому здійснювати будівництво огорожі на межі його земельної ділянки, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, що межує з [ADDRESS] , на відстані не менше 2,75 м від земельної ділянки позивача, кадастровий номер 3222481202:02:003:0014, що дасть за необхідності можливість під`їзду до належної позивачу електропідстанції, і ширина цього під`їзду буде відповідати мінімальному розміру проїзду, визначеному п. 5.1.1 ДБН В.2.3-5:2018 «Вулиці і дороги населених пунктів». При цьому, суд зважає на те, що встановлення сервітуту [PERSON] на 17/100 земельної ділянки [PERSON] не може порушувати прав останнього, так як сервітут встановлюється в рамках тих обмежень, що і так визначені законодавством для захисту об`єкту передачі електричної енергії. Крім того, такі обмеження не позбавляють прав [PERSON] на земельну ділянку, а також відсутні докази того, що вони заважатимуть йому використовувати цю ділянку за призначенням. А отже, первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Стосовно зустрічного позову, то суд вбачає, що відповідач за зустрічним позовом приватне акціонерне товариство ДТЕК «Київські регіональні електромережі» не є у цій справі належним відповідачем, так як не є ні балансоутримувачем, ні власником спірної ТП, до нього безпосередньо не висунуто вимог, тому в цій частині зустрічний позов безумовно повинен бути залишений без задоволення. Щодо зустрічних вимог [PERSON] до [PERSON] , то суд не вбачає підстав вважати спірну ТП незаконною, про що було вказано вище за текстом цього рішення. Крім того, [PERSON] не було надано суду доказів того, що розміщення спірної ТП на його земельній ділянці позбавляє його можливості використовувати цю ділянку за призначенням. Більш того, обмеження, встановлені законодавством для захисту об`єкту передачі електричної енергії, існували ще до сформування та передачі спірної земельної ділянки у приватну власність, і право на спірну ТП [PERSON] було первинним по відношенню до права [PERSON] на спірну земельну ділянку. Також з вимог [PERSON] не зрозуміло, хто, яким чином і на підставі чого повинен відключити від електричної мережі ТП-1094, виходити за межі позовних вимог у цій справі суд позбавлений повноважень. Крім того, відсутні докази того, що перенести спірну ТП на земельну ділянку з поштовою адресою: [ADDRESS] , можливо технічно відповідно до вимог законодавства. На припущеннях же суд не має права будувати свою позицію. А отже, зустрічний позов задоволенню не підлягає у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, так як первісний позов задоволено у повному обсязі, суд стягує з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом сплачений ним судовий збір у розмірі 3 783,60 грн., що підтверджується наявними у справі квитанціями про сплату судового збору за подачу позовної заяви та за подачу заяв про забезпечення позову та забезпечення доказів до подачі позову до суду, а також витрати на проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у розмірі 10 048,00 грн., що підтверджуються наявними у справі копіями рахунку-фактури та акту прийому-передачі та випискою з банківського рахунку [PERSON] . При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). З урахуванням викладеного,

Outcome: approved