Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

[PERSON] 12.10.2022р. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання\~його таким,\~що втратив\~право користування\~житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що квартира належить їй в цілому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.04.1997 року, реєстраційний номер 1155. Відповідач у квартирі зареєстрований після укладення шлюбу в 2006р. Шлюб за рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 21.07.2022р. розірвано. Відповідач задовго до розірвання шлюбу добровільно залишив житло і не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, участі в утриманні житла не приймає, не оплачує комунальних послуг, особистих речей в квартирі не зберігає. Позивачка з`явилася в перше судове засідання, в якому позов підтримала з наведених у ньому обставин, проти заочного рішення не заперечила. В наступне судове засідання позивачка не з`явилася, подала на адресу суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позов підтримала, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином: рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду та через оголошення на офіційному сайті «Судова влада України». Про причини своєї неявки в засідання відповідач суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Зі згоди позивачки, суд у відповідності до вимог ст.ст. 223, 280, ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві власності належить позивачці [PERSON] . Квартира складається з двох житлових кімнат площею 28,3 кв.м. Загальна площа квартири становить 51,3 в.м. Даний факт стверджується копією договору купівлі-продажу, що посвідчений 10.04.1997 року приватним нотаріусом Балацькою В.К., копією Реєстраційного посвідченням за № 5579 від 24.03.1999р., виданого Львівським обласним державним БТІ та ЕО. У квартирі\~ [ADDRESS] \~з 30.05.2006р.\~зареєстрований [PERSON] . Даний факт стверджується довідкою ОСББ «Б. Хмельницького, 255» з місця проживання про склад сім`ї №63. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивачки. Шлюб між ними було укладено27.04.2006р. та розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 21.07.2022 року. Судом встановлено,\~що відповідач\~не проживає\~у квартирі\~за місцем\~своєї реєстрації\~протягом десяти\~років,\~квартирою не\~цікавиться,\~оплати за\~комунальні послуги\~не проводить,\~участі в\~утриманні квартири\~не приймає,\~у квартирі\~немає його\~речей. Факт не проживання відповідача у квартирі впродовж цього часу підтверджується складеним комісією ОСББ «Б. Хмельницького, 255» актом про факт непроживання від 30.08.2022 року, актами про факт непроживання відповідача за місцем реєстрації, складенні 08.06.2010 року та 27.11.2017 року комісією ЛКП «Збоїща-408» (попередній балансоутримувач будинку [ADDRESS] ). Відповідно до ст. 41 Конституції України та рішення Конституційного суду України від 11.05.2005 року власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Дана правова норма стосується і колишніх членів сім`ї власника. Враховуючи те, що відповідач, як колишній член сім`ї власника квартири, понад один рік у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, жодних домовленостей з власником квартири про збереження за ним права на користування цим житловим приміщенням не було, відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням зі зняттям його з реєстрації.

Outcome: approved