Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до відділу Державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - ВДВС) про зняття арешту з нерухомого та рухомого майна. Позов мотивований тим, що позивачці при намірі продажу власної квартири стало відомо, що у 2006 році на все її рухоме та нерухоме майно накладено арешт відділом ДВС у м. Мукачеві. Після цього представник позивача звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту, однак отримав відмову на підставі того, що арешт не може бути знятий, оскільки виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання. Станом на 14.11.2022 року [PERSON] боржником у ВДВС не значиться. Також відповідач не зміг повідомити про підстави арешту з огляду на відсутність таких відомостей в АСВП. Право власності на квартиру [PERSON] зареєструвала 15.10.1996 року та набула його на підставі договору купівлі-продажу. \~ \~ \~ \~Таким чином, обтяження у вигляді арешту майна, створює перешкоди позивачці у здійсненні права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Вивчивши заяву з доданими до неї доказами та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України\~визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Крім цього, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст. ст. 317,\~319,\~321 ЦК України\~власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Також, як передбачено\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що із відповіді відділу ДВС у м. Мукачеві Мукачівського району №26029 від 22.08.2022 року слідує, що надати інформацію стосовно підстав накладення арешту не майно немає можливості, у зв`язку з закінчення строків зберігання виконавчих проваджень та знищенням виконавчого провадження (а. с. 19-20). Відповідно до відповіді на адвокатський запис №5 від 1.11.2022 року станом на 14.11.2022 року [PERSON] , [INFO] боржником у відділі ДВС у м. Мукачеві не перебуває. Одночасно повідомлено, що надати інформацію, щодо підстав накладення арешту у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майном та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та відомостей, щодо виконавчого документа на підставі якого вносились відомості до реєстру нерухомості, немає можливості, оскільки арешт накладено в 2006 році (а. с. 21). Згідно договору купівлі-продажу від 15.10.1996 року [PERSON] , який діяв від свого імені та імені сина [PERSON] та [PERSON] продав [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а. с. 16-17). Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до положень статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». За відсутності підстав вважати, що арешт на квартиру накладено в межах виконавчого провадження, стороною якого була позивачка, справа має розглядатися в порядку позовного провадження. Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано питання зняття арешту поза межами виконавчого провадження, що знищене через закінчення строку його зберігання. Водночас відмова в задоволенні позову унеможливила б подальше здійснення позивачкою права вільно володіти своїм майном. Наявність протягом тривалого часу (понад 15 років) нескасованого арешту на майно позивачки, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку зацікавлених осіб, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Суд наголошує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинне призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Згідно ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст.\~60\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно абз.4 п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справа про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя\~статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта\~статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03.06.2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що неналежить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Враховуючи вищевикладене та надаючи оцінку, як зібраними у справі доказами в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, суд дійшов до висновку, що право позивача [PERSON] власника, порушено, оскільки така позбавлена можливості вільно володіти, користування та розпоряджатися майном, а тому позовні вимоги представника позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved