Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-01 00:00:00

У вересні 2021 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Департаменту освіти Полтавської міської ради, Комунального закладу «Полтавський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №47 «Золота рибка» Полтавської міської ради Полтавської області» (далі КЗ «ПДНЗ») про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати та стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та вимушений прогул, в якому просила: визнати незаконним наказ № 131-к від 18.06.2021 року Департаменту освіти Полтавської міської ради; визнати незаконним звільнення [PERSON] , проведене 17.08.2021 року з посади завідувача КЗ «ПДНЗ»; поновити [PERSON] на посаді завідувача КЗ «ПДНЗ» з 18.08.2021 року; стягнути з Департаменту освіти Полтавської міської ради на її користь заборгованість по заробітній платі за 16.08.2021 та 17.08.2021 року; компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 17.08.2021 року по дату винесення рішення по справі; компенсацію за вимушений прогул за період з 17.08.2021 року по дату винесення рішення по справі та покласти судові витрати на відповідачів. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26.08.2022 у задоволенні позову [PERSON] до Департаменту освіти Полтавської міської ради, комунального закладу «Полтавський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №47 «Золота рибка» Полтавської міської ради Полтавської області» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати та стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та вимушений прогул відмовлено. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 07.12.2022 року цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для належного оформлення та усунення недоліків шляхом ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про стягнення судового збору за подання позову [PERSON] про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та вимушений прогул. Сторони в судове засідання не викликалися. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив таке. Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270\~ЦПК України суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо:\~стосовно певної\~позовної вимоги,\~з приводу\~якої сторони\~подавали докази\~і давали\~пояснення,\~не ухвалено\~рішення; суд,\~вирішивши питання\~про право,\~не зазначив\~точної грошової\~суми,\~присудженої до\~стягнення,\~або майно,\~яке підлягає\~передачі,\~або дії,\~що треба\~виконати; судом\~не вирішено\~питання про\~судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430\~цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26.08.2022 у задоволенні позову [PERSON] до Департаменту освіти Полтавської міської ради, комунального закладу «Полтавський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №47 «Золота рибка» Полтавської міської ради Полтавської області» про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати та стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та вимушений прогул відмовлено. Позивачкою [PERSON] , окрім позовних вимог про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, також заявлені позовні вимоги\~про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні та за вимушений прогул. Велика Палата Верховного Суд у постанові від 08.02.2022 року у справі №\~755/12623/19 зробила такий висновок щодо застосування норм права: «Середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений частиною другою статті 235 КЗпП України та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, визначений статтею 117 КЗпП України мають різну правову природу. Середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України\~за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки\~особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах. Середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника.\~Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. Спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення цього середнього заробітку без обмеження будь-яким строком згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України та\~не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі в подальшому звернутися до суду із позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначеного частиною другою статті 235 КЗпП України. На вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, не поширюється та застосовується\~тримісячний строк звернення до суду, визначений частиною першою статті 233 КЗпП України,\~перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним. Висновок Великої Палати Верховного Суду щодо правової природи середнього заробітку за час вимушеного прогулу, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України, висловлений у цій постанові, узгоджується з висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 26 жовтня 2016 року у справі №\~362/7105/15-ц (провадження\~№ 6-1395цс16) та Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним в постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 620/3884/18 (провадження № К/9901/10912/19), від 05 вересня 2019 року у справі № 813/1247/17 (провадження № К/9901/49937/18), від 30 жовтня 2018 року у справі № 826/12721/17 (провадження № К/9901/37996/18) та не узгоджується з\~висновком об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (провадження № 61-9664сво19) від якого Велика Палата Верховного Суду відступає. Висновок Великої Палати Верховного Суду щодо правової природи середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, передбаченого статтею 117 КЗпП України, викладений у цій постанові, узгоджується з\~висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від\~30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18)». Підпунктом першим частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах\~про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору за подання позову про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача вказав, розмір компенсації за затримку розрахунку при звільненні за період з 17 серпня 2021 року по 26 серпня 2022 року становить 249723,46 грн.; розмір компенсації за вимушений прогул за аналогічний період також становить 249723,46 грн (а.с. 242-245). Враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №\~755/12623/19 за подання позову про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягає оплаті судовим збором відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». За подання позову про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні позивачкою не було сплачено судовий збір у порядку та розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». При ухваленні рішення судом не вирішено питання про стягнення судового збору за подання позову [PERSON] про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні. За подання заяви майнового характеру п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору за подання заяви майнового характеру для фізичної особи 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2497,23 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з цим, з позивача слід стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 2497,23 грн. Винесення додаткового рішення не впливає на його зміст та не змінює його. На підставі викладеного та

Outcome: approved