Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

22.09.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті груп», яким просив: визнати недійним Договір «Автопакет» №08/03/2008/840-К646 від 18.03.2008 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] ; припинити обтяження транспортного засобу «TOYOTA PRADO», 2007 року, державний реєстраційний номер ( [NUMBER] ). В обґрунтування позову зазначив, що рішенням суду від 14.11.2019 року ПАТ КБ «Надра» було відмовлено у стягненні з нього заборгованості за договором споживчого кредиту №08//03/2008/840-К646 за необґрунтованістю позовних вимог, з огляду на недоведеність факту отримання ним від банку кредитних коштів. Однак, у липні 2022 року він дізнався, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» придбало у первісного кредитора право вимоги за вищенаведеним зобов`язанням, в зв`язку з чим на його транспортний засіб було накладено заборону відчуження. Вважає, що при підписанні вищенаведеного договору, первісний кредитор ввів його в оману щодо істотних вимог договору, що є порушенням вимог закону України «Про захист прав споживачів» та підставою для визнання даного договору недійсним, та як наслідок скасування заборони відчуження належного йому транспортного засобу. Позивач в призначене судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Представник відповідачів та третьої особи в призначене судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзивів на позовну заяву не подали. У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.03.2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено Договір «Автопакет» №08/03/2008/840-К646 (далі - Договір) строком до 16.03.2015 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 47970,00 дол. США на придбання автомобіля. В забезпечення виконання зобов`язань по даному кредитному договору було передано у заставу придбаний автомобіль марки «Toyota Prado» (державний реєстраційний номер [NUMBER] ). Рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року передбачено, що дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Виходячи з умов спірного договору та його змісту вбачається, що надання коштів передбачалося в споживчих цілях. Таким чином, спірний договір являється договором споживчого кредиту. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №2-4791/11 від 14.11.2019 року (набрало законної сили 17.12.2019 року) в задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Підставою для відмови послугувало те, що позивачем не було надано суду первинних документів, які б підтверджували розмір кредитних коштів наданих відповідачу. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилається на те, що Договір №08//03/2008/840-К646 від 18.03.2008 року є недійним, так як суперечить нормам закону України «Про захист прав споживачів», а саме, в договорі відсутній детальний розпис вартості кредиту, в зв`язку з чим спірний договір не містить істотних умов, що є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів» та підставою для визнання договору недійсним. Положенням ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції від 13.01.2006, підстава - 3161-IV, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що Договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача. Вищенаведені вимоги є істотними умовами кредитного договору, укладеного між позичальником і банком, а їх зміст та умови с такими, що можуть вилинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги з надання кредиту та являються необхідними і обов`язковими для такого виду договорів. В дослідженому судом Договорі «Автопакет» № 08/03/2008/840-К646 від 18.03.208 року детальний розпис загальної вартості кредиту відсутній, отже даний договір не містить істотних умов визначених Законом України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час укладення договору). Таким чином, повна вартість кредиту (кінцева вартість), незазначена у договорі взагалі (прихована від споживача), що є грубим порушенням прав позивача, як споживача фінансових послуг. За правилами ч. 1 ст. 215 ЦК України, (в редакції від 14.06.2007, підстава - 1111-V, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України (в редакції від 14.06.2007, підстава - 1111-V), зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Права споживача вважаються порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання Договору «Автопакет» №08/03/2008/840-К646 від 18.03.2008 року, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] недійсним. Однак, за даним договором в якості забезпечення виконання позичальником зобов`язань, було передано в заставу належний позивачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію ВЕС041281 від 18.03.2008 року, автомобіль «TOYOTA PRADO», заводський номер кузова [NUMBER] , чорного кольору, (державний реєстраційний номер [NUMBER] ), про що у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зроблено запис за реєстраційним номером 6831456, термін дії до 20.03.2013 року. Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №17625052 від 20.03.2008 року. В подальшому, 08.06.2021 року на вищенаведений транспортний засіб було накладено заборону відчуження № [NUMBER] на підставі Договору про відступлення прав вимоги від 26.08.2020 року, обтяжував ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». За такого, відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно з ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Піхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Враховуючи визнання судом недійсним Договору «Автопакет» №08/03/2008/840-К646 від 18.03.2008 року, суд приходить до переконання про наявність підстав для застосування наслідків визнання договору недійсним, шляхом припинення обтяження рухомого майна зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 08.06.2021 року за № 28965653, щодо об`єкта обтяження легкового автомобіля TOYOTA PRADO (державний реєстраційний номер [NUMBER] ). За такого, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved