Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 106 601грн.06 к., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні , починаючи з 01.03.2022 року у розмірі 172512 грн.30к. грн.. Також просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування позову зазначив, що він згідно наказу №27/к від 01.06.22 був звільнений з посади заступника начальника з підготовки виробництва автомобільного транспорту цеху транспорту та складів Приватного Акціонерного Товариства «Харківський підшипниковий завод» за згодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. На час звільнення відповідач мав заборгованість перед ним по виплаті заробітної плати в розмірі 106601 грн.06 к.. При усному зверненні до відповідача за розрахунком по заборгованості по заробітній платі, позивачем було отримано відповідь про те, що внаслідок відсутності грошових коштів у підприємства немає можливості розрахуватися з ним по вищезазначеній заборгованості. Оскільки заборгованість по заробітній платі виникла з 01.03.2022 року то на день звернення до суду затримка склала 502 календарних дні, а середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні склав загальну суму 172512 грн.30 к. Ухвалою суду від 09.08.2022 року відкрито провадження у справі. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Заявили, що жодних виплат з моменту звільнення позивач в рахунок заборгованості по заробітній платі не отримував. На адвокатські запити та вимогу суду даних про середній заробіток та заборгованість по зарплаті не надав. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання неодноразово не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст.\~223\~ч.4,\~280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Згідно з ч.3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Харківський підшипниковий завод» та згідно наказу №27/к від 01.06.22 був звільнений з посади заступника начальника з підготовки виробництва автомобільного транспорту цеху транспорту та складів Приватного Акціонерного Товариства «Харківський підшипниковий завод» за згодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України , що підтверджується копією наказу та трудової книжки ( а.с.18-20,22) Стаття 43 Конституції України\~гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1\~ст.1 ЗУ «Про оплату праці»\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (ч.1\~ст.21 Закону України «Про оплату праці»). Відповідно до\~ст.116 КЗпП\~при звільненні\~працівника\~виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо\~працівник\~в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.\~Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні,\~власник або уповноважений ним орган\~в усякому випадку\~повинен\~в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідач, в порушення вимог ст.116 КЗпП України не провів з позивачем остаточного розрахунку. На день розгляду справи з розрахункового листа [PERSON] вбачається, що ПАТ «Харківський підшипниковий завод» має заборгованість по заробітній платі перед ним у розмірі 106 601 грн.06 к.. У частині другій\~статті 233 КЗпП України\~передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, суд вважає, що сума заборгованості по заробітній платі, невиплаченій при звільненні в розмірі 106 601 грн.06 к.. підлягає стягненню з відповідача, так як інших даних відповідач не надав, ухвалу суду про витребування доказів не виконав. Статтею 117 КЗпП України\~встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ N 13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації\~\~суми\~\~в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за\~\~весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно п. 21 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ N 13 від 24.12.99 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (з наступними змінами і доповненнями). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. \~\~Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні\~\~2\~\~календарні\~\~місяці\~\~роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна\~\~виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник\~\~не працював,\~\~середня\~\~заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за\~\~попередні\~\~два\~\~місяці\~\~робот. Згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним\~\~законодавством, календарних днів,\~\~які мають бути оплачені за середнім заробітком. Період затримки в проведенні розрахунку складає з 02.06.2022 року ( тобто наступного дня з моменту звільнення, та по день ухвалення рішення, всього 205 календарних днів. З розрахунок середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, який наданий суду позивачем, вбачається, що середньоденна заробітна плата становить 343 грн.65 к. = (106553 грн. за грудень 2021 року +10653 грн. за січень 2022 року):62 календарних дні) = середньоденний заробіток складає 343 грн.65 к. Таким чином, сума стягнення середнього заробітку за весь час затримки на користь позивача становить 343,65 грн. * 205 днів= 70448,25 грн., яку необхідно стягнути з відповідача. Вимоги позивача про стягнення середнього заробітку з моменту затримки виплати заробітної плати- 01.03.2022 року не ґрунтуються на законі. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн. Щодо цих вимог суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову\~та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачено) відповідною стороною або третьою особою. \~\~\~ \~ \~ \~ \~Дана правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. \~ \~ \~ \~Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. \~ \~ \~ \~Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги від 16.06.2022 року, додатковою угодою від 16.06.2022 року, актами виконаних робіт та квитанціями про оплату гонорару за договором від 16.07.2022 року на загальну суму 10000 грн. Таким чином, з Приватного Акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» на користь позивача підлягає стягненню 10000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі до п.2 ч.1\~ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, про порційно до розміру позовних вимог, які підлягають задоволенню. .В частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі, де позивач звільнений від сплати судового збору, то він стягується з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved