Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач є споживачем послуг, які надаються Концерном «МТМ» за адресою: [ADDRESS] за період з 01.07.2018 року по 31.10.2021 року отримав послугу централізованого опалення та гарячої води на загальну суму 9 133 грн. 90 коп. Споживач за вказаний період не виконував свої зобов`язання з оплати наданих йому послуг, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з позовною заявою. 01.12.2022 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи у судовому засіданні, визначено строки для подання заяв по суті справи Учасники справи в судові засідання, призначені на 16.12.2022 року та 16.01.2023 року, не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від відповідача відзивів на позов, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. Представник позивача в позовній заяві просить провести розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи судом повідомлявся завчасно та належним чином, шляхом направлення повістки за адресою, За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Згідно із приписами ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Пунктом 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», закріплений обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Згідно відомостей начальника відділу реєстрації фізичних осіб по Вознесенівському району управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , гуртожиток з 16.02.2006 року по теперішній час. Отже, судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг, що надає Концерн «Міські теплові мережі» за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим на нього, згідно довідки щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого водопостачання гарячої води, було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Відповідачем у період з 01.07.2018 року по 31.10.2021 року послуга з централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води) у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] не оплачувалась, а тому сума накопиченої непогашеної заборгованості за послуги склала 9\~133 грн 90 коп., що підтверджується доданими до позову розрахунками. Згідно пояснень, викладених у позові та не спростованих відповідачем, протягом вказаного періоду жодних заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого постачання гарячої води на адресу Концерну «МТМ» не надходило. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що відповідачем не було жодним чином доведено що у нього відсутня заборгованість перед позивачем, при цьому, позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідні докази, які відповідачем також не спростовано, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з оплати послуг з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved