Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

29 грудня 2022 року Добровеличківським районним судом Кіровоградської області у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було ухвалено рішення, за яким позовні вимоги позивача задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4598806 укладеним 10 серпня 2021 року з ТОВ "Авентус Україна" в сумі 19 958 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. та 2481 грн. судового збору. 04 січня 2023 року, до закінчення строку на виконання рішення, на адресу суду від представника позивача по справі адвоката Крюкової М.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися. У зв`язку з цим, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши клопотання про ухвалення додаткового рішення, дослідивши подані представником відповідача письмові докази та матеріали справи, суд доходить наступного. Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2022 року задоволено позовні вимоги позивача за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4598806 укладеним 10 серпня 2021 року з ТОВ "Авентус Україна" в сумі 19 958 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн. та 2481 грн. судового збору. Проте залишилось невирішеним питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно\~до п.3\~ч.1,\~ч.2,\~3,\~5\~ст.270\~ЦПК Українисуд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких віднесено і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою ст.137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, згідно з ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». З матеріалів справи вбачається, що правова допомога, пов`язана із підготовкою позову до суду та його судовим розглядом надавалась позивачу адвокатом Крюковою М.В. згідно договору про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року та виданого на його підставі ордеру. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача було надано звіт про надання правової допомоги від 02 листопада 2022 року згідно зазначеного вище договору, відповідно до якого позивачу було надано наступні послуги: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] ; складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] ; подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта - 8 годин вартістю 8000 грн. Також представником позивача було надано квитанції на підтвердження оплати позивачем наданих послуг в сумі 8000 грн. Таким чином, оскільки факт понесення витрат на правову допомогу підтверджено позивачем належними доказами, а також враховуючи, що у відповідності до ч.6 ст.137 ЦПК України відповідачем не надано будь-яких заперечень та доказів щодо неспівмірності цих витрат, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved