Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся [PERSON] з позовною заявою до ДП «Украерорух» про стягнення витрат, пов`язаних з відрядженням у розмірі 2862,00 грн. та стягнення сплаченого судового збору у розмір 992,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач працює в АДЦ Харків Дніпровського РСП Украероруху на посаді диспетчера УПР. У жовтні 2021 року за наказом директора Дніпровського регіонального структурного підрозділу позивач був направлений для проходження медичної сертифікації у службове відрядження в місто Бориспіль з проживанням у кімнатах відпочинку при НСЦ Украерорух з 26.10.2021 року по 28.10.2021 року. Під час перебування у відрядженні позивач за власні кошти сплатив вартість проживання у готелі «Лігена» (м. Бориспіль), який був розташований поряд із медичним центром, оскільки медичний центр не містить місць для проживання. На думку позивача кімнати відпочинку при НСЦ Украерорух (який не є медичним сертифікаційним центром та не містить його у своєму складі) не призначені для проживання. Визначення необхідності проживання в таких кімнатах порушує конституційне право позивача на нормальне існування. Після повернення з відрядження позивач у визначений законом строк звернувся до керівництва із звітом про виконану роботу та заявою про відшкодування понесених ним витрат, пов`язаних з проходженням медичної сертифікації, у тому числі проживанням. Однак, на час звернення до суду позивачу не відшкодовано витрати на проживання у готелі «Лігена». Ухвалою суду від 08.02.2022 відкрито провадження у цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Надав до суду заяву, в якій просив суд розглянути цивільну справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не направив свого представника, про наявність поважних причин неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання відповідач не надавав, відзиву на позов не направив. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причини, не направив до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ст. 280 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи. З урахуванням наведеного, а також відповідно до положень частини 1 статі 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі частини 2 статті 247\~ЦПК\~України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Наказу директора Дніпровського регіонального структурного підрозділу ДП обслуговування повітряного руху України Феоктістова Д. С. з 26.10.2021 року по 28.10.2021 року направлено до міста Борисполя для проходження медичної сертифікації з проживанням у кімнатах відпочинку при НСЦ Украероруху (Навчально-сертифікаційний центр Украероруху). Позивачем під час відрядження 26.10.2021 сплачена вартість послуг за проживання у готелі «Лігена» з 26.10.2021 року по 28.10.2021 року у розмірі 2862,00 грн., що підтверджується копією чеку №18632 від 26.10.2021 та рахунку № [NUMBER] від 26.10.2021. Згідно з ст. 121 КЗпП працівники мають\~право на\~відшкодування витрат\~та одержання\~інших компенсацій\~у зв`язку\~з службовими\~відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. Отже, особи, які понесли фактичні витрати, пов`язанні з відрядженням, мають право на відповідні відшкодування в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Відповідно до п. 1 розділу ІІ Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року за №59 (надалі Інструкція), направлення працівника підприємства у відрядження здійснює керівник цього підприємства або його заступник (направлення у відрядження державного службовця здійснює керівник державної служби) і оформлює наказом (розпорядженням), у якому зазначаються мета виїзду, завдання (за потреби), пункт призначення (місто або міста призначення, інші населені пункти, найменування підприємства, установи або організації, куди відряджається працівник), строк (дата вибуття у відрядження та дата прибуття з відрядження), джерело фінансового забезпечення витрат на відрядження, а також за потреби інші ключові моменти (вид транспорту, інформація про додаткові обмеження щодо сум та цілей використання коштів, наданих на відрядження, у разі їх встановлення керівником), після затвердження кошторису витрат. Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції днем вибуття у відрядження вважається день відправлення поїзда, літака, автобуса або іншого транспортного засобу з місця постійної роботи відрядженого працівника, а днем прибуття з відрядження - день прибуття транспортного засобу до місця постійної роботи відрядженого працівника. Підприємство за наявності підтвердних документів (в оригіналі) відшкодовує в межах граничних сум витрат на найм житлового приміщення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98, витрати відрядженим працівникам на найм житлового приміщення з розрахунку вартості одного місця у готелі (мотелі), іншому житловому приміщенні за кожну добу такого проживання з урахуванням включених до рахунків на оплату вартості проживання витрат на користування телефоном (крім витрат на службові телефонні розмови), холодильником, телевізором та інших витрат. Згідно з п. 14 розділу І Інструкції підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до\~Закону України\~"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та\~Податкового кодексу України, а також документи, визначені цією Інструкцією. Позивач після повернення з відрядження направив на адресу АДЦ Харків Дніпровського РСП підтвердні документи для відшкодування витрат, здійснених ним під час відрядження, зокрема, на оплату житла. Так, позивачем надана копія звіту про виконану роботу без номеру, без дати та без підпису керівника служби В. Попова, який позивач разом з рахунком та чеком про оплату посліг проживання направив на адресу АДЦ Харків Дніпровського РСП. Суд не бере вказаний доказ до уваги, оскільки він не підтверджує обставини виконання позивачем завдання відрядження, тобто, не підтверджує проходження позивачем медичної сертифікації у період з 26.10.2021 по 28.10.2021. Інших доказів, які б підтверджували прибуття до міста Бориспіль та проходження у медичному сертифікаційному центрі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України медичної сертифікації за вказаний період позивач не надав. Позивач в обгрунтування свої вимог надав копію другої сторінки звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, датовану 01.11.2021, де зазначено, що загальна сума витрат на відрядження з 26.10.2021 року по 28.10.2021 року складає 3402,00 грн., з яких: 540,00 грн. добові (3х180 грн.); 2862,00 грн. проживання в готелі «Лігена» в м. Бориспіль. Пунктом 11 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що відряджений працівник перед від`їздом у відрядження забезпечується авансом у межах суми, визначеної на оплату проїзду, найм житлового приміщення і добові витрати. Після повернення з відрядження працівник зобов`язаний до закінчення п`ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, виданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, виданих на відрядження) підлягає поверненню працівником на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у встановленому законодавством порядку, а у разі отримання авансу готівкою сума надміру витрачених коштів підлягає поверненню працівником до каси відповідного державного органу, військового формування, відповідної установи чи організації, на які законодавством покладено завдання і повноваження з розвідувальної, контррозвідувальної та оперативно-розшукової діяльності. Так, з пункту 4 Наказу про відрядження [PERSON] вбачається, що головному бухгалтеру [PERSON] наказано провести необхідні перерахування на витрати на відрядження. Пунктом 3 передбачено відрядженим співробітникам після прибуття з відрядження здати фінансові звіти у триденний термін. З наданих позивачем документів встановити факт здання фінансового звіту підприємству позивача у встановлений термін для відшкодування витрат на відрядження неможливо, оскільки позивачем не надано перша сторінка цього звіту та докази його надання. Суд позбавлений можливості встановити чи забезпечувався авансом позивач в межах суми, визначеної, зокрема, на оплату найму житлового приміщення, для відрядження та чи витрачав він такі кошти. З опису вкладення до цінного листа зі штампом поштового відділення, датованого 01.11.2021 не вбачається, що вказаний звіт направлявся на адресу підприємства позивача. Крім того, позивач в обгрунтування своїх вимог посилається на те, що його було направлено у відрядження до медичного сертифікаційного центру, а не до НСЦ Украероруху, який не містить у своєму складі медичного сертифікаційного центру, у зв`язку з цим проживання у кімнатах відпочинку при НСЦ Украероруху не виявилось можливим. Дані доводи позивача спростовуються матеріалами справи. Згідно з Наказом про відрядження позивача направлено до м. Борисполя саме до НСЦ Украероруху для проходження медичної сертифікації з проживанням у кімнатах відпочинку при НСЦ Украероруху. Як вбачається з загальнодоступних відомостей, що містяться на офіційному сайті Навчально-сертифікаційного центру Украероруху (за посиланням https://tcc.uksatse.ua/pro_nsc/) відповідний центр розташований за адресою: аеропорт, м. Бориспіль-1, Київська обл., 08301, Україна, та надає можливість проживання до 70 гостей. Доказів того, що медична сертифікація у медичному сертифікаційному центру відбувалась за іншою адресою, що змусило позивача винаймати житло, останній не надав. Тому, суд критично ставиться до твердження позивача про неможливість його проживання в приміщеннях НСЦ Украероруху під час відрядження, які були визначені у Наказі саме для проживання з метою проходження медичної сертифікації позивачем. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку не надав достатніх і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, та обставини, на які він посилається в обгрунтування позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, підстави для задоволення позову відсутні. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору та стягнення витрат на правничу допомогу суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed