Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач Дніпровський державний аграрно-економічний університет в особі відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за тимчасове проживання та спожиті комунальні послуги, в тому числі за електричну енергію на загальну суму 54807,71 грн., а також індекс інфляції в сумі 2901,25 грн., 3% річних в сумі 1456,90 грн., а разом 59165,86грн., та судовий збір в сумі 2270,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 01 січня 2016 року між Позивачем та [PERSON] строком на 1 (один) рік був укладений «Договір № 13-2016 на тимчасове проживання в гуртожитках Новомосковського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету». Так, відповідно до умов Договору відповідач разом з родиною тимчасово мешкає у кімнаті № [NUMBER] в студентському гуртожитку [ADDRESS] та користувався комунальними послугами. Згідно п.1.4 вищевказаного договору оплата мешкання у гуртожитку здійснюється особисто Позивачем згідно рахунку комунальних послуг, тобто тарифних показників та кошторису, а також на підставі наказу Міністерства освіти і науки України, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України «Про затвердження порядку надання платних послуг державними навчальними закладами» від 23.07.2010 року № 736/902/758 та листа Міністерства освіти і науки України «Щодо визначення вартості проживання в студентських гуртожитках» від 02.09.2004 року № 1/11-4569 (за 1 ліжко-місце 6 кв.м). Оплата здійснюється не пізніше 10 числа кожного поточного місяця. Плата може змінюватися на протязі дії договору з урахуванням тарифів на комунальні послуги. Однак, відповідач, порушував умови договору, несвоєчасно і не в повному обсязі оплачував грошові кошти за тимчасове проживання в студентському гуртожитку та плату за спожиті комунальні послуги, в тому числі за електроенергію, в наслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість. 18 травня 2021 року Позивачем було надано Відповідачу повідомлення про оплату заборгованості, що утворилась станом на 01 травня 2021 року на загальну суму 55956,71 грн., згідно реєстру боржників. 16 вересня 2021 року Позивачем було надано Відповідачеві повідомлення № 800 про дострокове припинення в односторонньому порядку дії Договору № 13-2016 від 01.01.2016 року та про оплату заборгованості. 22.10.2021 року відповідач разом із родиною виїхали із гуртожитку, не оплативши в повному обсязі заборгованість. У зв`язку з наявністю заборгованості за відповідачем, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі /т.1.а.с.3-9/. В свою чергу, [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до Дніпровського державного аграрно-економічного університету в особі відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету», в якому просить суд: - визнати незаконними дії виконавця послуг щодо нарахування заборгованості за проживання, за спожиті комунальні послуги з 01.01.2019р. до 16.10.2021р та стягнення заборгованості за договором; - зобов`язати відокремлений структурний підрозділ «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» зробити перерахунок заборгованості за проживання та комунальні послуги за період з 01.01.2019р. до 16.10.2021р. з урахуванням сплачених коштів на суму 2642 (дві тисячі шістсот сорок дві) гривні 88 копійок. - стягнути з відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначив, що позивачем за первісним позовом не надано жодного документу, з якого вбачається правомірність застосування тарифів і нарахування сум за кожен місяць проживання в гуртожитку, а в договорі найму житлового приміщення від 01.01.2016 року №\~13-2016 розмір плати за проживання в гуртожитку не прописано. Крім того, [PERSON] наполягає на тому, що відповідач за зустрічним позовом перевищив свої повноваження щодо незаконного відключення останнього з 03.06.2021 року до 10.08.2021 року від енергопостачання кімнати, де тимчасово проживав позивач разом з родиною, чим порушив його права та завдав моральної шкоду. З урахуванням викладеного, просить суд у задоволенні первісного позову відмовити, вимоги зустрічного позову задовольнити в повному обсязі /т.1. а.с.62-76/. У своєму відзиві на зустрічний позов відокремлений структурний підрозділ «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету» просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. [PERSON] до моменту підписання Договору №13-2016 був ознайомлений з усіма умовами зазначеного договору. Строк дії Договору - до 01.01.2017 року. Щороку, згідно п.6.5, Договір продовжував свою дію терміном на один рік та діяв до дати дострокового припинення в односторонньому порядку адміністрацією коледжу 22.10.2021 року, внаслідок порушення [PERSON] умов Договору та несвоєчасної і неповної оплати за тимчасове проживання та спожиті комунальні послуги, чим порушив норми діючого законодавства України, в тому числі п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 2189-VIII від 09.11.2017 р.). Відповідно п.46 розділу «Плата за житло та послуги» Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України № 1004 від 13.11.2007 р. : « Конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках установлюється керівництвом вищого навчального закладу і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги залежно від рівня комфортності житла». Всі категорії мешканців, крім студентів, які навчаються за державним замовленням, повинні відшкодовувати вартість комунальних послуг, виходячи з обсягу їх споживання (за прийнятими нормами або на підставі показників лічильників) та тарифів, установлених для населення. Такі тарифи можуть установлюватися виконавчими органами сільських, селищних, міських рад (ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування»). Щодо тарифу на проживання в гуртожитках ВСП «НФК ДДАЕУ»: 2012-го року приватним підприємством «Компанією Делконс» було здійснено оцінку вартості проживання в гуртожитку коледжу. У «Звіті про оцінку вартості проживання в гуртожитку № 2 Новомосковського коледжу ДДАЕУ…» (п.4.1 розділу 4), окрім інших розрахунків і даних, вказано тариф на квартирну плату в розмірі 1,73 грн. за 1 м2. Розмір плати за проживання в гуртожитках встановлюється керівником вищого навчального закладу за погодженням з профспілковим комітетом студентів і розраховується відповідно до Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 № 736/902/758, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.11.2010 за № 1196/18491, виходячи з нормативу житлової площі на кожного мешканця, встановленого згідно з проектною документацією при будівництві гуртожитку, та розрахункового коефіцієнта загальної площі, що припадає на кожного мешканця гуртожитку». Згідно розрахунку суми заборгованості за проживання та комунальні послуги, доданого до первісної позовної заяви, станом на 01.01.2019 року за [PERSON] вже обліковувалась сума боргу в розмірі 18207,03 грн. Потім, до цієї суми додалась сума, нарахована за січень 2019 року в розмірі 2483,92 грн. :18207,03 грн. + 2483,92 грн = 20690,95 грн., із якої була віднята сума оплати (січень 2021 р.) в розмірі 20\~000 грн.= 690,95 грн., що зазначена в розрахунку як залишок боргу станом на 01.02.2019 р. Отже, [PERSON] помилково не врахував, що на 01.01.2019 р. наявний борг 18207,03 грн. Крім того, посилання відповідач за первісним позовом стосовно порушення його прав, у зв`язку із відключенням від електроенергії кімнати, де він мешкав разом із родиною, на думку позивача не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до актів перевірок показників електричного лічильника в кімнаті №\~48 гуртожитку №\~3, складених комісією відокремленого структурного підрозділу «Новомосковський фаховий коледж Дніпровського державного аграрно-економічного університету», [PERSON] самовільно зірвав пломбу та споживав електроенергію поза межами лічильника /т.1. а.с.100-118/. Ухвалою суду від 16 березня 2022 року відкрито провадження по справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження /т.1. а.с. 56/. Ухвалою суду від 14 червня 2022 року зазначені позови об`єднані в одне провадження /т.1 а.с. 91/. Ухвалою суду від 21 вересня 2022 року закінчено підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті /т.1. а.с. 241/. В судовому засіданні представник позивача підтримала первісні позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним. Також представник позивача надала суду детальні пояснення щодо обставин, викладених в позовній заяві, відзиві на зустрічний позов та запереченні на відзив. Представник відповідача у судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, просила відмовити у їх задоволенні, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, оскільки, на їх думку, у позивача немає жодних економічно обґрунтованих тарифів, з яких можна побачити правомірність застосування тарифів і нарахування сум за кожен місяць. Зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. В судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , який є виконуючим обов`язки директора Відокремленого структурного підрозділу «Новомосковського фахового коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету». Останній повідомив суду, що [PERSON] звертався із письмовими заявами про надання кімнати у гуртожитку. Після надання останньому кімнати без погодження здійснив перебудову кімнати за користування якою не одноразово виникала заборгованість по сплаті. Свідок [PERSON] , яка виконує обов`язки завідувача гуртожитку, надала суду показання про те, що [PERSON] були об`єднані кімнати гуртожитку під №,№ 45 та 46, згодом отримавши кімнату № [NUMBER] останнім було самовільно побудовано стіну в холі та добудова додаткових житлових кімнат до кімнати №48 і санвузол, змонтував водопровідну, каналізаційну та електромережі. Також свідок повідомила, що [PERSON] , виїхавши у жовтні 2021 року із вищевказаної кімнати, не здав ключ та не усунув в добровільному порядку незаконні самовільнії прибудови. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши підстави первісного та зустрічного позовів, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. На підставі ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом по справі встановлені наступні обставини. Згідно п.4 «Положення про студентський гуртожиток Новомосковського коледжу ДДАЕУ» (примірне Положення затверджено наказом Міністерства освіти і науки України № 1004 від 13.11.2007 року) : «Вільні кімнати в гуртожитках можуть використовуватися керівництвом вищого навчального закладу за погодженням з органами студентського самоврядування та первинною профспілковою організацією студентів для створення відокремленого готелю», тобто вільні кімнати в гуртожитках можуть надаватися в тимчасове користування іншим особам. 01 січня 2016 року між Дніпровським державним аграрно-економічний університет в особі відокремленого структурного підрозділу «Новомосковського фахового коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету» та [PERSON] строком на 1 (один) рік був укладений «Договір № 13-2016 на тимчасове проживання в гуртожитках Новомосковського коледжу Дніпровського державного аграрно-економічного університету». Відповідач разом з родиною тимчасово мешкав у кімнаті № [NUMBER] в студентському гуртожитку [ADDRESS] та користувався комунальними послугами. Пунктом 6.5 вищевказаного договору передбачено його продовження на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення договору жодна із сторін не заявить про припинення дії договору або перегляд його умов. А в частині проведення розрахунків договір діє до їх повного здійснення, відповідно пункту 6.1 договору. Згідно п.1.4 вищевказаного договору оплата помешкання у гуртожитку здійснюється особисто [PERSON] згідно рахунку комунальних послуг, тобто тарифних показників та кошторису, а також на підставі наказу Міністерства освіти і науки України, Міністерства фінансів України, Міністерства економіки України «Про затвердження порядку надання платних послуг державними навчальними закладами» від 23.07.2010 року № 736/902/758 та листа Міністерства освіти і науки України «Щодо визначення вартості проживання в студентських гуртожитках» від 02.09.2004 року № 1/11-4569 (за 1 ліжко-місце 6 кв.м). Оплата здійснюється не пізніше 10 числа кожного поточного місяця. Плата може змінюватися на протязі дії договору з урахуванням тарифів на комунальні послуги /т.1. а.с.12/. [PERSON] несвоєчасно та не повному обсязі оплачував грошові кошти за тимчасове проживання в студентському гуртожитку та спожиті комунальні послуги, в тому числі за електроенергію, що призвело до заборгованості. У зв`язку з чим 18 травня 2021 року [PERSON] було надано повідомлення про оплату заборгованості, що утворилась станом на 01 травня 2021 року на загальну суму 55956,71 грн., згідно реєстру боржників /т.1.а.с.28,29/. 03 червня 2021 року комісією було відключено електропостачання боржникам гуртожитків №№ 2, 3 за борги, в тому числі [PERSON] , згідно розпорядження № 2 від 02.06.2021 року /т.1.а.с. 30,31/. Відповідно до Акту від 02.07.2021 року та доповідної записки завідувача гуртожитку № 3 [PERSON] від 02.08.2021 року, [PERSON] самовільного користувався електроенергією поза межами електричного лічильника, після його відключення /т.1а.с.32,33,34/. Позивачем на підставі ст.651 Цивільного кодексу України [PERSON] 16.09.2021 року було надано повідомлення № 800 про дострокове припинення в односторонньому порядку дії Договору № 13-2016 від 01.01.2016 року та про оплату останнім послуг за тимчасове проживання, спожиті комунальні послуги та здачу ключів від кімнати і кімнати в задовільному санітарно-побутовому стані завідуючій гуртожитку № 3 коледжу /т.1. а.с. 36/. Судом встановлено, що в липні та вересні 2021 року [PERSON] було здійснено часткову оплату боргу, проте, за підрахунками позивача, станом на 22 жовтня 2021 року утворилась заборгованість в сумі : 54807,71 - (45264,60 грн. - за тимчасове проживання та комунальні послуги (квартплата, газ, вивезення сміття, водопостачання та водовідведення, інші витрати); - 9543,11 грн. - за спожиту електроенергію (нараховується окремо, згідно показників електричного лічильника, що знаходиться у кожній кімнаті гуртожитку) /т.1.а.с.15-17/. Суду надані достатні докази про те, що 22 жовтня 2021 року [PERSON] разом із родиною виїхав із гуртожитку коледжу №\~3, не здавши ключі від кімнати №\~48 та не сплативши в повному обсязі заборгованість. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону, а саме. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-ІV, зі змінами та доповненнями, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до приписів ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Правовідносини, які виникають між мешканцем гуртожитку і його власником (володільцем), є договірними і відносяться до правовідносин з договору найму жилого приміщення у поєднанні з договором про надання послуг з обслуговування приміщення та його утримання (комунальних послуг). Відповідно пп.5 п.2 розділу ІІ «Положення про особливості користування гуртожитками закладів фахової перед вищої та вищої освіти», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 21.11.2019 р. № 1452, у гуртожитках закладу освіти можуть проживати за умови повного забезпечення здобувачів освіти жилою площею працівники закладу освіти та інші громадяни. Згідно з п.4 «Положення про студентський гуртожиток Новомосковського коледжу ДДАЕУ» (примірне Положення затверджено наказом Міністерства освіти і науки України від 13.11.2007 № 1004) : «Вільні кімнати в гуртожитках можуть використовуватися керівництвом вищого навчального закладу за погодженням з органами студентського самоврядування та первинною профспілковою організацією студентів для створення відокремленого готелю». Вільні кімнати в гуртожитках коледжу можуть надаватися керівництвом в тимчасове користування іншим особам. Тобто, законодавством України передбачено право керівництва (ректорів та директорів відокремлених структурних підрозділів) навчальних закладів України надавати вільні кімнати в гуртожитках цих закладів для проживання іншим особам, які не є студентами. Оскільки плата\~за проживання\~у гуртожитку,\~який не\~відноситься до\~державної або\~комунальної власності,\~на відміну\~від плати\~за житлово-комунальні\~послуги,\~відноситься до\~вільних цін,\~згідно з\~положеннями Закону\~України Про\~ціни та\~ціноутворення,\~таким чином\~суб`єкт\~господарювання є\~самостійним у\~визначенні розміру\~та розрахунку\~(порядку\~розрахунку)\~плати за\~проживання у\~такому гуртожитку. Відповідно п.46 розділу «Плата за житло та послуги» Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України № 1004 від 13.11.2007 р.: «Конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках установлюється керівництвом вищого навчального закладу і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги залежно від рівня комфортності житла». Всі категорії мешканців, крім студентів, які навчаються за державним замовленням, повинні відшкодовувати вартість комунальних послуг виходячи з обсягу їх споживання (за прийнятими нормами або на підставі показників лічильників) та тарифів, установлених для населення. Такі тарифи можуть установлюватися виконавчими органами сільських, селищних, міських рад (ст.28 Закону України «Про місцеве самоврядування»). Відповідно п.4 розділу ІІ «Положення про особливості користування гуртожитками закладів фахової перед вищої та вищої освіти», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 21.11.2019 р. № 1452, жила площа у гуртожитку закладу освіти надається або у вигляді окремого ліжко-місця за спільного проживання одиноких осіб однієї статі, або окремого жилого\~приміщення для\~відокремленого проживання\~однієї особи\~або сім`ї. Розмір жилої площі визначається\~Примірним положенням про користування гуртожитками, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 498, та нормативно-технічними документами. Згідно п.2 наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров`я України від 28.03.2011 № 284/423/173 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності» : \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Розмір плати за проживання в гуртожитках встановлюється керівником вищого навчального закладу за погодженням з профспілковим комітетом студентів і розраховується відповідно до Порядку надання інших платних послуг державними та комунальними навчальними закладами, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України від 23.07.2010 № 736/902/758, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.11.2010 за № 1196/18491, виходячи з нормативу житлової площі на кожного мешканця, встановленого згідно з проектною документацією при будівництві гуртожитку, та розрахункового коефіцієнта загальної площі, що припадає на кожного мешканця гуртожитку. Згідно пункту 4 розділу 3 Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України 27.04.2015 № 84,чинного на момент виникнення правовідносин (втрата чинності 02.01.2019), особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані: своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги. Особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує кошти за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги (пункт 7 Положення). Аналогічні положення викладені в Примірному положенні про користування гуртожитками, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018р.№ 498,\~відповідно до\~пункту 15\~якого особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму(оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі). Відповідно до Примірного Положення про користування гуртожитками, затвердженого Постановою КМУ від 20 червня 2018 року № 498, користування жилими приміщеннями в гуртожитках, що перебувають у власності, у процесі реалізації прав та виконання обов`язків їх власників здійснюється відповідно до положень\~Цивільного кодексу України, Законів України Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків, Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку та інших актів законодавства. Згідно з п. 11 цього Положення наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані:своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої обов`язки згідно договору від 01 січня 2016 року про надання кімнати для проживання в гуртожитку не виконав, в наслідок чого, у останнього утворилася заборгованість з оплати за проживання в розмірі 54807,71 грн., що підтверджується наданим стороною позивача розрахунком заборгованості станом на жовтень 2021 року. Оскільки відповідач за первісним позовом деякий час виконував свої обов`язки передбачені договором, що підтверджується частковою сплатою та останнім не спростовуються, тому суд вважає ці обставини доведеними. Крім того, згідно з частиною 2 статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Беручи до уваги зазначене, правовідносини і зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Як зазначено в Аналізі практики застосування статті 625\~ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01 липня 2014 року), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1\~ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК\~\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 р. у справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 р. у справі № 6-59цс13). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Щодо зустрічної позовної заяви про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, суд звертає увагу на те, що стороною відповідачів добровільно сплачено суму заборгованості за проживання в гуртожитку та отримані послуги та така обставини визнавалась сторонами у суді. Відповідно до ст.\~4\~Цивільного процесуального\~кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~заявлених вимог\~за зустрічним\~позовом,\~суд відмічає,\~що [PERSON] \~просить зобов`язати\~відповідача здійснити\~перерахунок заборгованості\~за проживання\~та комунальні\~послуги за\~період з\~01.01.2019\~року по\~16.10.2021\~рік,\~яка нарахована\~не правомірно\~та без\~урахування вже\~сплаченої суми,\~однак жодних\~доказів неправильності\~нарахування не\~подає у\~відповідності до\~ст.ст. 76-81 ЦПК України. Подані на підтвердження обставин за зустрічним позовом, таблиці розрахунків за проживання та за електроенергію, не підтверджують неправильності нарахування оплати за отримані послуги, а тому оцінюються судом критично. Щодо вимог зустрічного позову в частині стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Статтею 1\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» передбачено визначення поняття «послуга» - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення особистих потреб. За приписами п.5 ч.1 ст.4, ст.16, ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Таким чином, розділяючи поняття «продукція» та «послуга», закон передбачає відшкодування моральної шкоди лише за постачання небезпечної для життя та здоров`я продукції. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12.07.2007 року). Пунктом 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №\~4 від 31.03.1995\~року\~з подальшими змінами, передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом не знайдено підстав для відшкодування моральної шкоди оскільки, [PERSON] не доведено порушення його прав позивачем за первісним позовом, як і не доведена сукупність обставин, що підлягає доказуванню про вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved