Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] 14 листопада 2022 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: представник комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Самбірської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Позивач мотивує свої вимоги тим, що на протязі 2011-2018 років проживав з відповідачкою без укладення шлюбу. [INFO] [PERSON] народила дочку [PERSON] , біологічним батьком якої є позивач, проте оскільки в той час вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , тому останнього було записано батьком дитини. Сторони припинили спільне проживання і у 2018 році, при цьому відповідачка залишила малолітню дитину проживати з позивачем. З цього часу і по сьогоднішній день відповідачка взагалі не інтересується долею своєї доньки, жодної матеріальної і моральної допомоги не надає. З 2018 року відповідачка жодного разу не поцікавилася як вона вчиться, як відвідує школу, що вона одягнута і т.д. Тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо їхньої дочки - [PERSON] , [INFO] . На адресу відділу та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС у Львівській області, згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 16 листопада 2022 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області було направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] (а.с. 17). Відповідна інформація надійшла до Самбірського міськрайонного суду Львівської області 30 листопада 2022 року (а.с. 19). Ухвалою судді від 6 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в загальному порядку (а.с. 20). Ухвалою суду від 16 грудня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с. 29). Під час судового розгляду цивільної справи позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, на обґрунтування своєї позиції навів доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Третя особа на стороні позивача: представник комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Самбірської міської ради Комаровський Б.І. не заперечував проти задоволення позову, оскільки це не суперечить правам та інтересам дитини. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю, не заперечуючи проти позбавлення її батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] . Вислухавши доводи учасників справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 січня 2019 року визнано [PERSON] батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , народженої [PERSON] ; внесено зміни до актового запису № 53, складеного 6 листопада 2012 року виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, про народження [PERSON] , [INFO] ,а саме - відомості про особу батька дитини записано [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Самбора, житель [ADDRESS] , громадянина України; вилучено із актового запису № 53 про народження [PERSON] , складеного 6 листопада 2012 року виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської областівнесені відомості про [PERSON] , як батька дитини; змінено прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON] , а по батькові дитини - з [PERSON] на [PERSON] ; та анульовано свідоцтво про народження дитини [PERSON] , серія [NUMBER] , видане 6 листопада 2012 року виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області (а.с. 9-10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області 25 червня 2019 року, актовий запис № 53, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 6). Згідно відповіді опорного закладу загальної середньої освіти ім. І.Франка Ралівської сільської ради від 5 жовтня 2022 року, де навчається [PERSON] , батько [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню дочки, піклується нею, забезпечує усім необхідним, мати, [PERSON] , із 2019 року не бере участі у вихованні дочки, не цікавиться її навчанням, нічим не забезпечує, із вчителями дочки не контактувала (а.с. 15). Згідно Акту обстеження умов проживання дитини, складеного комісією виконавчого комітету Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, умови проживання [PERSON] з дочкою за адресою: [ADDRESS] задовільні, у будинку чисто, прибрано, є наявні меблі, продукти харчування, одяг (а.с. 11). Виконавчим комітетом Самбірської міської ради Львівської області 11 листопада 2022 року наданий висновок, в якому зазначено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її підготовкою до самостійного життя, не допомагає матеріально, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. Тому вважають за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] щодо доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того зазначено, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 червня 2019 року [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо дитини від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] та позашлюбної дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Вирішуючи заявлені позивачем вимоги по суті, суд виходить з такого. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Як зазначено у ст. 15 СК України, сімейні обов'язки є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу; невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Згідно зі ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 150 СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (Постанова ВС від 6 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц, Постанова ВС від 9 листопада 2020 року у справа № 753/9433/17). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. В такому разі право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у п. п. 57, 58 рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголосив на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці; факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Отже, при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідачки необхідно впевнитись не лише у невиконання матір`ю обов`язків щодо виховання дитини, а і встановити, що мати ухиляється від виконання своїх обов`язків свідомо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує нехтувати своїми батьківським обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності, а це означає, що застосовується така міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачка [PERSON] усунулася від виховання дочки, з 2018 року фактично не приймає участі у її вихованні, не піклується про стан її здоров`я, не цікавиться її успіхами,не надає допомоги на її утримання свідомо та систематично, а тому суд приходить до висновку про її ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав. При цьому суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Отже, позовні вимоги [PERSON] щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем [PERSON] при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач при зверненні до суду не просив відшкодувати йому понесені судові витрати. Отже, враховуючи такий принцип цивільного судочинства як диспозитивність, понесені судові витрати позивачем при ухваленні рішення не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved