Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача, аліменти на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 200 грн. щомісячно на кожну дитину, не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтовує тим, на даний час проживають окремо, шлюб розірвано. За час шлюбу народилося двоє дітей, які перебувають на її утриманні. Зазначає, що відповідач не надає належної допомоги на утримання дітей, хоча спроможний таку допомогу надавати. А відтак, має можливість сплачувати аліменти. Крім того, до початку розгляду справи по суті з`ясовано, що позивач вдруге одружилася та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджує свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 06 грудня 2022 року. В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просить задоволити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно рішення Корецького районного суду Рівненської області від 14 вересня 2020 року шлюб, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №10 - розірвано. Неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з їх матір`ю - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON] та дочку [PERSON] . Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною першою статті 8Закону України«Про охоронудитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаною нормою не передбачено звільнення від такого обов`язку в разі неможливості його виконання. Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей. Згідно ч.2 та ч.3 ст.181 СК України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік`встановлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2022 рік"\~у 2022 році встановлено прожитковий мінімум з 1 січня 2022 року для дітей віком до 6-ти років - 2100 грн., з 01 липня 2022 року - 2201 грн., з 01 грудня 2022 року - 2272 грн. Згідно частин 1 та 2 статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи інтереси дитини сторін, розмір прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище позивача та відповідача, визнання позову відповідачем, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти та вважає за необхідне позов задоволити в повному обсязі. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. В матеріалах справі відсутні докази про те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти саме у такому розмірі. На підставі статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову і відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved