Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просив суд встановити факт родинних відносин, що заявник [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що у с. Розворяни Глинянської міської ради Львівського району Львівської області проживали батьки [PERSON] та [PERSON] . Батько працював у місцевому колгоспі, тому при розпаюванні землі отримав земельну частку (пай) на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації № 537 від 20.11.2009 року йому 27.09.2009 року було видано сертифікат на право на земельну ділянку (пай) серії ЛВ №0119601 площею 2,52 га. Вказана земельна ділянка знаходиться на території Заставнянського старостинського округу Глинянської міської ради Львівського району Львівської області. 05 лютого 2010 року у Заставнянській сільській раді Золочівського району Львівської області батьком було складено заповіт, яким все своє майно він заповів [PERSON] , як своєму синові. [INFO] батько [PERSON] помер. У встановлений чинним законодавством строк заявник звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса м. Глиняни Демської О.В. Однак завершити переоформлення спадщини заявнику не вдалось у зв`язку із помилкою допущеною у його документах. Так, у свідоцтві про народження його прізвище, ім`я та по батькові вказано як [PERSON] , тобто невірно вказано по батькові. Батько у вказаному документі зазначений як [PERSON] . Тому по батькові заявник [PERSON] , а не [PERSON] , як зазначено у свідоцтві. І навіть у правописі української мови немає такого слова як « [PERSON] ». Із-за такої помилки нотаріус відмовляється переоформляти землю батька на прізвище заявника. У паспорті заявника він по батькові зазначений як « [PERSON] », але у цьому документі не вказані його батьки. Змінити допущену помилку у його свідоцтві про народження вже не можливо. З таких підстав виникла необхідність у встановленні родинних відносин між заявником - [PERSON] та його батьком - [PERSON] . Іншими правовими способами встановити факт родинних відносин неможливо, тому він змушений звернутись до суду. Спадкоємцями першої черги на час смерті батька були його брати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Але вони на спадщину після смерті батька не претендують і заяви про прийняття спадщини до нотаріуса не направляли. Мати [PERSON] померла [INFO] , тобто ще до смерті батька. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.12.2022 року відкрито провадження та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Заяву свою підтримав та просив її задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, до суду надійшли заяви в яких вони просили суд розглядати справу без їх участі, вимоги зазначені у заяві підтримали та просили їх задовольнити. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до вимогст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами. Згідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження (серія [NUMBER] від 02.02.1961 року) [PERSON] , [INFO] , по батькові заявника вказано як « [PERSON] », батьками вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с.14) Згідно свідоцтва про народження (серія [NUMBER] від 29.04.1969 року, яке видано повторно) [PERSON] , [INFO] , батьками вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с. 7) У паспорті громадянина України (серії [NUMBER] від 21.08.1999) [PERSON] , та у його картці платника податків по батькові вказано як « [PERSON] ». (а.с.15-16) Згідно довідки, яка видана Заставнянським старостинським округом Глинянської міської ради Львівського району Львівської області від 28.08.2022 року № 315 про те, що останнім постійним місцем проживання та реєстрації померлого. 07.05.2010 року [PERSON] , було село Розворяни Львівського району Львівської області. [PERSON] народився [INFO] у селі Розворяни Золочівського району Львівської області. Заповіт від його імені у Заставнянській сільській раді посвідчено 05.02.2010 року за реєстровим №3 в користь свого сина, [PERSON] , 1961 року народження. По відомостях Заставнянського старостинського округу заповіт від його імені не змінено і не відмінено. (а.с.6) Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища підтверджується, що 26.08.1958 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстровано Виконавчим комітетом Заставнянської сільської ради Золочівського району Львівської області, актовий запис №15. (а.с.8) [PERSON] , [INFO] склав заповіт, яким розпорядився належні йому сертифікати на право на земельні частки (пай) серія ЛВ № 0119601 та серія ЛВ №0119602 видані на підставі рішення розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 20.11.2009 року №537 загальною площею 2,52 га та 4,47 га, що розташовані на території Заставнянської сільської ради, для введення товарного сільськогосподарського використання, заповів своєму синові [PERSON] , [INFO] , який проживає [ADDRESS] . Даний заповіт посвідчено [PERSON] сільським головою Заставнянської сільської ради Золочівського району Львівської області, зареєстровано в реєстрі за №3. (а.с.10) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.05.2010 року [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 09. (а.с.11) Крім того, у свідоцтвах про народження братів заявника [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . [INFO] батьками вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . (а.с. 17, 19, 22) [PERSON] на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації № 537 від 20.11.2009 року отримав право на земельну частку (пай) у земіля яка перебуває в колективній власності ССПК «Промінь» площею 2,52 га, про що йому видано сертифікат 27.09.2009 року серії ЛВ №0119601. (а.с.9) 06.10.2022 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області надано відповідь [PERSON] , з якої вбачається, що при огляді та вивчені документів по спадковій справі [PERSON] , померлого [INFO] , спадкова справа № 538/2010, що заведена Золочівською державною нотаріальною конторою, було встановлено, що спадкоємцем [PERSON] було подано свідоцтво про народження « [PERSON] », серія [NUMBER] виданого 02.02.1961 року сільбюро ЗАГС с. Вижняни Глинянського району Львівської області. При використанні нотаріусом відомостей в Державному реєстру актів цивільного стану громадян щодо народження [PERSON] , [INFO] такі відомості відсутні. Нотаріусом роз`яснена процедура вирішення цього питання в судовому порядку. (а.с. 13) Суд зазначає, що згідно з ч.1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ №14від 18.12.2009року «Просудове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як встановлено в ході розгляду справи, заявнику для прийняття спадщини після смерті батька необхідно було надати нотаріусу, зокрема, свідоцтво про його народження та свідоцтво про смерть батька, однак у таких наявна розбіжність щодо написання по батькові заявника з ім`ям його батька, що перешкоджає заявнику прийняти спадщину після смерті батька. Проте даний факт родинних відносин між заявником та його батьком підтверджується дослідженими доказами в справі. Таким чином, у суду не виникає сумніву у тому, що\~ [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , а відтак заява про встановлення факту родинних відносин підлягає до задоволення.

Outcome: approved