Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

у жовтні\~2021\~року [PERSON] \~звернувся зі\~вказаним позовом\~до Вовчанського\~районного суду\~Харківської області,\~в якому\~просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3502, вчинений 22.01.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з нього на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» грошових коштів в розмірі 14\~474,00 грн, та стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 1362,00 грн. Позов мотивований тим, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги Закону, зокрема, нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника, між ним та відповідачем кредитний договір не укладався, нотаріусу наданий кредитний договір, який не посвідчений нотаріально (а.с.1-3). Своєю ухвалою від 11.10.2021 року Вовчанський районний суд задовольнив заяву позивача про забезпечення позову та зупинив стягнення на підставі виконавчого напису № 3502, що вчинений 22.01.2021\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Євгеном\~Михайловичем,\~в рамках\~виконавчого провадження\~№ 65512135,\~що здійснюється\~старшим державним\~виконавцем Вовчанського\~відділу державної\~виконавчої служби\~Харківської області\~СМУМЮ (м.Харків)\~Куценко К.Ю,\~відносно боржника\~ [PERSON] \~ (а.с.21-25). 15.10.2021 Вовчанський районний суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи (а.с. 29,30), ухвалою суду від 13.12.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання директора ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про врегулювання спору за участі судді та в цей же день суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду (а.с.55-59). У листопаді 2022 року справа надійшла до Машівського районного суду Полтавської області, як до суду, якому на підставі розпорядження Голови Верховного Суду №2/0/9-22 від 08.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» визначено територіальну підсудність судових справ Вовчанського районного суду Харківської області та ухвалою від 30.11.2022 року Машівський районний суд прийняв справу до свого провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.68,69). У судове засідання учасники справи не з`явилися, позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі та позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 76). Відповідач та треті особи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать повідомлення про отримання рекомендованого листа відповідачем, довідки про доставку електронного листа відповідачу та третім особам,повідомлення про відсутність адресата приватного нотаріуса (а.с.79-88). У заяві від 01.11.2021 року директор ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] та стягнути з відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судовий збір в розмірі 454,00 грн та 227,00 грн за подання заяви про забезпечення позову (а.с.41). Враховуючи вищевикладене, суд розглянув справу за відсутності учасників справи, дослідивши письмові докази у справі. Судом установлено, що 22.01.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив виконавчий напис № 3502, за змістом якого запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти в загальному розмірі 14\~474,00 грн на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Авентус Україна» на підставі Договору факторингу № 22102019 від 22.10.2019 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 951566 від 08.06.2019 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (а.с.7). Постановою старшого державного виконавця Вовчанського відділу державної виконавчої служби Харківської області СМУМЮ (м.Харків) Куценко К.Ю. від 21.05.2021 року відкрито виконавче провадження за № 65512135 про примусове виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса та постановами від 29.09.2021 року накладено арешт на кошти та майно боржника [PERSON] (а.с.8-13). У статті 87\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пунктів 1, 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як убачається зі спірного виконавчого напису (а.с. 7), стягнуто заборгованість за кредитним договором № 951566 від 08.06.2019 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , натомість відповідач заперечує укладення договору з відповідачем та не погоджується із заборгованістю, а тому заборгованість не є безспірною. Також суд зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, натомість укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Отже, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження нотаріального посвідчення кредитного договору та безспірної заборгованості боржника, а тому позов потрібно задовольнити в повному обсязі. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України (частини четвертої\~статті 174\~ЦПК України 2004 року) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У судовому засіданні не установлено, що визнання позову суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки відповідач визнав позов до закриття підготовчого провадження, у відповідності зі ст. 142 ЦПК України, суд доходить висновку про те, що позивачу потрібно повернути 454,0 грн сплаченого судового збору з державного бюджету, а решту суми в розмірі 454,00 грн стягнути на його користь з відповідача. Щодо витрат позивача, які він поніс за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн, то відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову потрібно стягнути з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved