Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - заявник) звернулася до Київського апеляційного суду заявою про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: Іванівська селищна рада, Херсонської області. У заяві зазначила, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , [INFO] , який проживав до дня смерті разом з заявником в селі Проточне, Красногвардійського району, АР Крим. У свідоцтві про народження заявника відомості про батька заявника відсутні, за народженням заявник була зареєстрована за прізвищем матері - [PERSON] , оскільки батько з матір`ю не перебували у офіційному шлюбі. Заявник разом з батьками проживала в селі Балашово, Іванівського району, Херсонської області до 1985 року. Після одруження заявник змінила своє постійне місце проживання на АР Крим разом зі своїм чоловіком. Батьки заявника разом проживали в селі Балашово, Іванівського району, Херсонської області до 1995 року. Після цього, вони переїхали до села Проточне, Красногвардійського району, АР Крим, оскільки заявник була їх єдиною дитиною. Мати заявника, [PERSON] , померла у 1997 році, після її смерті батько заявника [PERSON] проживав разом в заявником, яка доглядала його, а після його смерті здійснила поховання. Зі слів заявника, після смерті батька заявника відкрилась спадщина на належну йому земельну ділянку (пай) площею 7,63 га, яка розташована на території колишньої Балашівської сільської Ради, Іванівського району. Як спадкоємиця першої черги, заявник звернулась до державної нотаріальної контори, проте, їй було повідомлено, що родинні зв`язки між нею та [PERSON] не підтверджені документально, оскільки батьки між собою не перебували в шлюбі та при реєстрації її народження мати не вказала дані батька. У зв`язку з викладеним, звернулася до суду із даною заявою про встановлення факту батьківства. Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.01.2019 року визначено підсудність матеріалів заяви про встановлення факту батьківства Подільському районному суду міста Києва. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 28.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 08.04.2019 року від заявника надійшла заява про збирання доказів шляхом направлення судового доручення щодо допиту свідків. Ухвалою суду від 08.04.2019 року заяву задоволено, ухвалено забезпечити докази по справі шляхом доручення Іванівському районному суду Херсонської області допиту в якості свідків: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 10.05.2019 року до суду на виконання Ухвали від 08.04.2019 з Іванівського районного суду Херсонської області надійшов протокол допиту свідків від 07.05.2019 року. Заявник в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, вимоги заяви про визнання факту батьківства підтримала. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , її матір`ю зазначена [PERSON] , відомості про батька відсутні (а.с. 3) Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER] , виданого Новопокровською сільською радою Красногвардійського району Кримської області, 18.02.1984 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до свідоцтва про смерть № [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с. 20) Згідно зі свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5). [PERSON] з 10.09.1934 року по 1995 рік проживав на території Балашівської сільської ради, Іванівського району, Херсонської області, разом з з [PERSON] , [INFO] , з якою перебував у цивільному шлюбі, та [PERSON] , [INFO] , фактично його донькою, що підтверджується довідкою, виданою 17.12.2018 року виконкомом Іванівської селищної ради Іванівського району, Херсонської області (а.с. 13), а також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 54-56). Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку, [PERSON] , [INFO] , який проживає в [ADDRESS], на підставі розпорядження голови Іванівської райдержадміністрації від 21 липня 2006 року № 452 є власником земельної ділянки площею 7,63 га, яка розташована на території Балашівської сільської ради (а.с. 5). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній, і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що оскільки підстави визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 жовтня 1968 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Враховуючи те, що заявник народилася в 1965 році, суд застосовує до вказаних правовідносин норми Кодексу про шлюб та сім`ю, а саме норми ч. 2 ст. 53 КпШС України. Згідно норм вказаної статті, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно ст. 55 КпШС, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77, 78 УПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст. 263 ЦПК України). Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У Постанові від 16.05.2018 року у справі № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18 Верховний Суд зазначив, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. А доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що долучені до заяви докази підтверджують факт батьківства [PERSON] щодо заявника. Крім того, обставини, вказані заявником, підтверджуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявником було надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що [PERSON] є її батьком, а відтак, наявні правові підстави для задоволення заяви про встановлення факту батьківства [PERSON] щодо заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved