Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 14.12.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивач є власником вищевказаної квартири, в якій, крім нього, зареєстрований його син - відповідач по справі [PERSON] . Більше року відповідач не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні послуги, його особистих речей в квартирі немає. Відповідач одружився і проживає зі своєю дружиною за іншою адресою. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про день та час розгляду справи належним чином повідомлені. Від представника позивача надійшла заява з проханням розглядати справу без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, з огляду на ст.128\~ЦПК України, повідомлявся належним чином /п.2 ч.7 ст.128 та ч.11 ст.128 ЦПК України/. Направлені судом повістки відповідачеві повернулись без вручення, проте на адресу суду надійшла заява від імені [PERSON] про визнання заявленого позову. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 22.12.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с.28/. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом було ухвалено заочний розгляд справи, що відповідає вимогам\~ст.ст.280-281 ЦПК України. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно договору про поділ майна подружжя від 17.12.2020 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №237605017, [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] (а.с.4-10). З довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №5423 від 25.11.2022 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 09.12.2022 року, [PERSON] зі слів власника квартири фактично за місцем реєстрації не проживає. V. Оцінка суду. \~ \~ \~ \~Спірні правовідносини виникли з приводу визнання відповідача, який є колишнім членом сім`ї позивача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у якому має зареєстроване місце проживання. Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач був вселений до квартири як член сім`ї власника квартири син позивача, і тим самим набув у встановленому законом порядку місце проживання та право користування (ст.156 ЖК України). При його вселенні до квартири угоди про порядок користування цим приміщенням укладено не було, а отже в силу ст.156 ЖК України у нього, як члена сім`ї власника жилого приміщення виникло право користування цим житлом нарівні з ним. Частиною 2 ст.406 ЦК України визначено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. В конкретному випадку підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення, понад один рік. Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач в обґрунтування втрати відповідачем права на користування спірним житловим приміщення посилається лише на Акт про не проживання особи від 09.12.2022 року, який складений зі слів власника квартири /а.с.14/. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. В конкретному випадку, суд позбавлений можливості визнати вказаний акт як належний доказ по справі, оскільки він не містить періоду відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні, а вказана обставина є визначальною для застосування положень ч.2\~ст.405 ЦК України.\~ Суд не приймає надіслану на адресу суду заяву від імені відповідача про визнання заявленого цивільного позову, оскільки його визнання суперечить закону /ч.4 ст.206 ЦПК України/, а також обґрунтований сумнів подання, підписання вказаної заяви саме відповідачем по справі, що підтверджується актом, та не отримання ним судової кореспонденції за зазначеною в заяві адресою його, начебто, фактичного проживання. Аналізуючи вище викладене, з урахуванням відсутності в матеріалах справи належних доказів відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад один рік, а також заяву представника позивача про розгляд справи без її участі на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачеві відмовлено в задоволенні позову повністю, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 992 грн відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed