Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Олексієнка М.М. звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 165 495,76 грн., 3 % річних у розмірі 4 679,22 грн., інфляційних втрат у розмірі 12 458,86 грн., витрат на проведення автотоварознавчих досліджень у розмірі 7 000 грн., моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.02.2021 о 21 год. 40 хв. в м. Києві по бульвару Перова, 25, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Форд Фокус», д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху не впевнився в його безпечності, чим порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Кіа Ріо», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а позивач [PERSON] , як власник пошкодженого транспортного засобу «Кіа Ріо», д.н.з. [NUMBER] , зазнала матеріальних збитків. Зазначено, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.03.2021 у справі № 755/3619/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність обох водіїв станом на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. Відповідно до висновку експертного дослідження № 29 від 03.03.2021 про визначення матеріального збитку завданого ушкодженням колісного транспортного засобу «Кіа Ріо», д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту становить 318 519,20 грн., а ринкова вартість транспортного засобу станом на момент дорожньо-транспортної пригоди складає 265 381,56 грн. Враховуючи, що вартість ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість, то автомобіль недоцільно ремонтувати. Згідно висновку експертного дослідження № 29а від 02.09.2021 про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу «Кіа Ріо», д.н.з. [NUMBER] , вартість автомобіля «Кіа Ріо», д.н.з. [NUMBER] , станом на 23.02.2021 з урахуванням механічних ушкоджень після дорожньо-транспортної пригоди становить 99 885,50 грн. Позивачем також до стягнення з відповідача нараховано 3 % річних у розмірі 4 679,22 грн. та інфляційні втрати у розмірі 12 458,86 грн. Вказано, що позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу завдано моральну шкоду, оскільки вона втратила можливість вести звичайний спосіб життя, що також підсилилося запровадженням загальнодержавних карантинних заходів та як результат неможливістю повністю вести трудову діяльність та необхідністю зміни повсякденного способу життя. Через неотримання повного відшкодування в родині наявна постійна напруга та нервові навантаження. Завдана моральна шкода позивачем оцінена у розмірі 5 000 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.02.2022 відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 52-54). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами надсилалась на адресу відповідача та повернута до суду з довідкою АТ Укрпошта про відсутність адресата за вказаною адресою. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. З матеріалів справи убачається, що позивачем не наведено заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля «Кіа Ріо», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 6). 16 лютого 2021 року о 21 год. 40 хв. у м. Києві по бульвару Перова, 25 відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху, не впевнився в його безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Kia Rio», д.н.з. [NUMBER] (під керуванням [PERSON] ), який рухався в попутному напрямку. Під час дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.03.2021 винесеної у справі № 755/3620/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 7-7 зв.). Постановою Київського апеляційного суду від 14.06.2021 вищевказану постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 29.03.2021 залишено без змін (а.с. 8-10). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Станом на день дорожньо-транспортної пригоди автомобілі «Ford Focus», д.н.з. [NUMBER] , та «Kia Rio», д.н.з. [NUMBER] , не були забезпечені полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується відомостями з офіційного сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України (а.с. 11-11 зв.). Відповідно до висновку експертного дослідження № 29 про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу «Кіа Ріо», д.н.з. [NUMBER] , від 03.03.2021, складеного судовим експертом Петрушанко В.Ф., вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Kia Rio», д.н.з. [NUMBER] , складає 265 381,56 грн. (а.с. 12-17). Згідно висновку експертного дослідження № 29а про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу «Кіа Ріо», д.н.з. [NUMBER] від 02.09.2021, складеного судовим експертом Петрушанко В.Ф., вартість автомобіля «Кіа Ріо», д.н.з. [NUMBER] , станом на 23.02.2021 з урахуванням механічних ушкоджень після дорожньо-транспортної пригоди складає 99 885,80 грн. (а.с. 30-35). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Позивач просить стягнути з відповідача завдану шкоду у розмірі 165 495,76 грн., зазначаючи про те, що ця сума становить різницю між ринковою вартістю транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та вартістю пошкодженого транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, відповідно висновків експертних досліджень (265 381,56 - 99 885,80). Також позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати пов`язані із проведенням автотоварознавчих досліджень у розмірі 7 000 грн., на підтвердження чого надано копію акту виконаних робіт № 29 від 03.03.2021 з копією квитанції до прибуткового касового ордера № 11 від 03.03.2021 на суму 5 000 грн. та копію акту виконаних робіт № 29а від 02.09.2021 з копією квитанції до прибуткового касового ордера № 29а від 02.09.2021 на суму 2 000 грн. (а.с. 36-36 зв., 37-37 зв.). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача завданої шкоди у розмірі 165 495,76 грн. та витрат понесених у зв`язку із проведенням автотоварознавчих досліджень у розмірі 7 000 грн. підлягають задоволенню. У частині стягнення з відповідача інфляційних збитків у розмірі 12 458,86 грн. та 3 % річних у розмірі 4 679,22 грн., суд зазначає наступне. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18, у якому Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, згідно з яким відшкодування заподіяної майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на вищевказане, у зв`язку із невідшкодуванням відповідачем завданої позивачу майнової шкоди в результаті пошкодження належного їй транспортного засобу, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з тим, вирішуючи питання можливості стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збитків та 3 % річних, суд звертає увагу на наступне. Позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних стороною позивача заявлено з 17.02.2021, тобто з наступного дня після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, з посиланням на те, що з вказаної дати у відповідача з`явилась заборгованість, оскільки останній не здійснив виплату матеріального збитку. При цьому позивач зазначає, що відповідач на проведення огляду транспортного засобу викликався телеграмою. Як убачається зі змісту висновків експертних досліджень № 29 та № 29а, відповідач під час проведення експертних досліджень був відсутній. Крім цього, матеріали справи не містять доказів про направлення повідомлень [PERSON] стосовно інформування останнього про здійснення результатів огляду пошкодженого транспортного засобу і визначення вартості завданих збитків, що ставить під об`єктивний сумнів факт обізнаності відповідача про проведення експертних досліджень автомобіля позивача «Кіа Ріо», д.н.з. [NUMBER] , та встановленого спеціалістом розміру заподіяної шкоди. За змістом норми ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Вищевказане також свідчить про те, що підставою для застосування норми частини 2 ст. 625 ЦК України має бути факт обізнаності особи про виникнення у неї грошового зобов`язання та його розміру, оскільки грошове зобов`язання не може бути абстрактним, тобто позбавлене конкретності. Позивач в обґрунтування вимог посилається на невиконання відповідачем обов`язку з відшкодування завданої шкоди, натомість позивачем не доведено будь якими доказами обставин інформування відповідача про необхідність відшкодування збитків із зазначенням їх вартості, зокрема, позивачем на адресу [PERSON] не надсилалася така вимога, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити період невиконання відповідачем грошового зобов`язання та провести відповідні нарахування, які заявлені до стягнення, виходячи із висновків експертних досліджень. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За наведених обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних. З приводу вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., суд враховує наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 23, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA,№ 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 477/874/19 вказано, що по своїй суті зобов`язання з компенсації моральної шкоди є досить специфічним, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, яка завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір цієї особи з потерпілим, у якому сторони домовилися, зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, - рішення суду, у якому визначені спосіб і розмір такої компенсації. Верховний Суд у постанові від 19.10.2022 по справі № 944/4790/19 зазначив, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В обґрунтування вимог про стягнення моральної шкоди позивач посилається на втрату можливості вести звичний образ життя у зв`язку із пошкодженням автомобіля, неможливістю вести трудову діяльність, необхідністю зміни повсякденного способу життя, постійною напругою в родині у зв`язку із невідшкодуванням відповідачем заданої шкоди та постійними нервовими навантаженнями. Враховуючи зміст позовних вимог, характер і тривалість моральних страждань позивача, неможливістю у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою користуватися транспортним засобом за призначенням, що призвело до вимушених змін у житті позивача та її перебуванні в стані напруження, необхідності звернення до суду за захистом порушених прав, суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. є обґрунтованим та таким, що має бути стягнутий з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1 774,96 грн. У частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 14 000 грн. суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Встановлено, що до звернення з даним позовом до суду між позивачем [PERSON] та адвокатом Олексієнко М.М. укладено договір № 14/06/21-ЦС про надання професійної правничої допомоги від 14.06.2021 (далі - договір, а.с. 41-42 зв.). Відповідно до п. 1.1 договору, Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надати Клієнту правничі послуги для отримання відшкодування шкоди у зв`язку із ДТП, що мало місце 16.02.2021 року приблизно о 21 год. 40 хв. в м. Києві по бульвару Перова, 25 за участю автомобілів «Форд Фокус» д.н. [NUMBER] та «Кіа Ріо» д.н. [NUMBER] , в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Згідно п. 4.2 договору, базова вартість правничих послуг визначається сторонами в Додатковій угоді № 1 до Договору, що є невід`ємною частиною Договору. Пунктами 1, 2, 3 Додаткової угоди № 1 до Договору № 14/06/21-ЦС про надання професійної правничої послуг від 14.06.2021 визначено, що вартість послуг Адвоката за надання правничих послуг (складення позовної заяви, відповіді на відзив, клопотань та інших необхідних процесуальних документів) становить 8 000,00 грн. Вартість послуг Адвоката за надання правничих послуг в Київському апеляційному суді (складення апеляційної скарги та або відзиву на апеляційну скаргу) становить 5 000,00 грн. Участь представника в судовому засіданні в межах м. Києва - 2 000,00 грн. (а.с. 43). 28.01.2022 між позивачем та адвокатом Олексієнко М.М. підписано акт виконаних робіт, відповідно якого адвокат надав, а замовник прийняв правничі послуги у формі складання позовної заяви до Дніпровського районного суду м. Києва про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 16.02.2021 та розрахунок інфляційних втрат і 3 % річних за прострочення виплат. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано меморіальний ордер № 144776647 від 06.07.2021 на суму 8 000 грн. (а.с. 46). Відповідно пункту 3 частини 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем була заявлена до стягнення сума 194 633,84 грн., при цьому задоволено у розмірі 177 495,76 грн., тобто 91,19 %. Отже, у порядку розподілу між сторонами судових витрат з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме суму 7 295,20 грн. (8 000 : 100 х 91,19).

Outcome: partial