Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням суду від 21.02.2014 розірвано шлюб між нею та відповідачем. Разом з тим, при укладенні нового шлюбу, 06.09.2014 з [PERSON] , вона змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Як зазначено, від шлюбу з [PERSON] у них є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, рішенням Придніпровського районного суду м.\~Черкаси від 22.04.2014 по справі № 711/603/14-ц, з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання двох дітей у розмірі 600\~грн. щомісяця, але не менше 30\~% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка вказує, що хоча [PERSON] ухиляється від сплати і цих аліментів, однак їх розмір, на даний час, не відповідає мінімальному розміру, встановленому чинним законодавством України та забезпечує хоча б мінімальні потреби дітей у харчуванні, одязі, навчанні та розвитку. Отже, враховуючи ту обставину, що на її утриманні перебувають двоє спільних з відповідачем дітей, то з нього має бути стягнуто аліменти у розмірі 1/3\~частини всіх його доходів, але не менше 50\~% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На підставі наведеного вище, позивачка просить суд, змінити спосіб стягнення аліментів, що визначений рішенням Придніпровського районного суду м.\~Черкаси від 22.04.2014 по справі №\~711/603/14-ц та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] та [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі 1/3\~частини всіх доходів боржника, але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і продовжувати до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 14.11.2022 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. У судове засідання позивачка не з`явилася, хоча судом належним чином повідомлялася про місце, день та час розгляду справи. 21.12.2022 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Крім того, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п.\~3 ч.\~8 ст.\~128, ст.\~131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Крім\~того,\~виклик відповідача\~у судове\~засідання здійснювався\~шляхом розміщення\~оголошення на\~офіційному веб-порталі\~судової влади\~України,\~враховуючи відсутність\~інформації про\~місце реєстрації,\~проживання та\~перебування відповідача,\~а тому,\~суд вважає,\~що з опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст.\~8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст.\~280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову. Враховуючи думку позивачки, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 23.06.2007 сторони по даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.02.2014 у справі №\~711/605/14-ц (а.с.\~6) За час спільного проживання у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.04.2019, виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (актовий запис №\~1176); син\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.03.2010, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м.\~Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області (актовий запис №\~279). Батьком дітей записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає. Щодо місця проживання дітей між сторонами спір також відсутній, вони проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні (а.с.\~8, 9). Крім того, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.04.2014 у справі №\~711/603/14-ц задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 600\~гривень щомісячно, але не менше 30\~% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина\~- [PERSON] , [INFO] , починаючи з 27.01.2014 і до досягнення дитиною повноліття та малолітнього сина\~- [PERSON] , [INFO] , починаючи з 27.01.2014 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.\~7). На виконання вказаного вище судового рішення, Придніпровським районним судом м.\~Черкаси видано виконавчий лист №\~711/603/14-ц від 20.05.2014, відповідно до задоволених позовних вимог [PERSON] (а.с.\~10). Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.09.2014, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції (актовий запис №\~293). Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка\~ [PERSON] , дружини\~ [PERSON] (а.с.\~5). Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.\~5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989,\~- держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.\~1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182\~СК України\~визначено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~1)\~стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.ч. 1, 2). Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною першою статті 192 СК України регламентовано порядок зміни розміру аліментів. Так, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 №\~146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Згідно з пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у частині, що не суперечить нормам чинного законодавства, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. До того ж, СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті\~181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті\~192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття\~182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття\~183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 №\~6-143цс13. Виходячи з наведених вище положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вирішуючи даний спір, судом встановлено наявність підстав для зміни розміру аліментів, зокрема, шляхом зміни способу стягнення і розміру аліментів. Так, встановлена рішенням суду від 22.04.2014 по справі №\~711/603/14-ц сума є недостатньою для розвитку дітей та задоволення їх мінімальних потреб; збільшився вік дітей і вони, відповідно потребують більших витрат на харчування, одяг, навчання, враховуючи, зокрема, щорічне збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зміну мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; матеріальний стан позивачки не покращився. До того ж, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у заявленому позивачкою розмірі. Доказів на спростування доводів позивачки відповідачем надано не було. При цьому, суд звертає увагу на те, що у разі можливості у платника аліментів сплачувати їх у більшому, ніж визначено судовим рішенням розмірі, він вправі надавати кошти у більшому розмірі, або надавати добровільну допомогу у натуральній формі (одяг, харчування, оплата гуртків, секцій тощо). Таким чином, з огляду на викладені вище обставини, встановивши природу спірних правовідносин, надавши аналіз наявним у справі доказам,

Outcome: approved