Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.09.1994 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міськвиконкому Черкаської області, актовий запис № 4К30. Від даного шлюбу сторони мають сина, який є повнолітнім. Позивач зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Причинами розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на життя, через що виникали скандали та сварки. Тому, за вказаних обставин, вона прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який було зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міськвиконкому Черкаської області (актовий запис 4К30). Позивач, будучи повідомленою, в судове засідання не з`явилась, попередньо надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги. Крім того, вказала, що на примирення категорично не згодна. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] , вказав, що обставини, які викладені в позові не доведені. Просив припинити розгляд справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вказав, що позов не підлягає до задоволення. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивач не бажає зберегти шлюб, позов підтримує, однак відповідач проти розірвання шлюбу заперечує. Наданий судом строк для примирення між сторонами не надав належний результат. Шлюб сторін зареєстрований 02.09.1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Уманського міськвиконкому Черкаської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 4К30, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що надання строку для примирення повторно не є доцільним, а тому позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved