Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 24 квітня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Конотопського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 98 між ним та відповідачем [PERSON] . Свої вимоги обгрунтовує тим, що сімейне життя між ними не склалося, що призвело до припинення шлюбних стосунків. З березня 2022 року вони не ведуть спільного господарства, проживають за різними адресами, спільного бюджету не мають. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім`ї неможливе, тому і звернувся до суду з вказаним позовом. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відносини дітей з матір`ю погіршилися , вона перестала займатися їх вихованням, не приділяє дітям належної уваги, має намір виїхати за кордон. Після припинення подружніх стосунків з відповідачем, діти виявили бажання проживати з ним. Тому просить неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з ним. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.1 ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні при-чини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інте-ресам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається зі свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 24 квітня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Конотопського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис № 98 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.11). За матеріалами справи судом також встановлено, що сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин з березня 2022 року, заперечень з цього приводу не надійшло. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з вказаним позовом, наполягає на розір-ванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір збе-рігати шлюб з відповідачем, яка погодилася на розірвання шлюбу, що також свідчить про відсутність намі-рів останньої зберігати сім`ю. Судом вживалися заходи щодо примирення сторін і був наданий строк для примирення, який не при-вів до позитивного результату . Позивач наполягає на розірванні шлюбу . За встановлених обставин, збереження сім`ї протирічило б інтересам сторін, а тому їх шлюб слід розірвати. Щодо позовної вимоги про залишення неповнолітньої дитини проживати з позивачем, суд вихо-дить із наступного. Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не переш-коджає нормальному розвиткові дитини. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо то-го, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. За загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати непов-нолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночас-но з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Вказане підтверджується правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, номер судового провадження 61-14859ск19. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відпо-відач подала до суду заяву, в якій просить спільну з позивачем дитину [PERSON] залишити проживати з батьком, позивачем [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, неповнолітню [PERSON] , [INFO] , слід залишити проживати з батьком, позивачем [PERSON] , відповідно, позов і в цій частині підлягає задоволенню.

Outcome: approved