Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №3035 від 21.07.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з позивача боргу на користь ТОВ «УМ Факторинг» в сумі 11 050 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що спірний виконавчий напис вчинено за відсутності доказів існування безспірної заборгованості позивача перед відповідачем, нотаріус вчинив виконавчий напис не пересвідчившись в наявності документів, які за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Виконавчий напис вчинено нотаріусом поза межами строку позовної давності. Розгляд справи просив здійснювати в спрощеному позовному провадженні. Разом з позовною заявою подано клопотання про витребування 12.01.2021 від позивача надійшла заява про забезпечення позову. 17.01.2022 ухвалою суду задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі\~виконавчого напису,\~вчиненого приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Сазоновою Оленою Миколаївною від\~21.07.2021\~за №\~3035\~про стягнення\~з [PERSON] \~на\~користь ТОВ\~«УМ Факторинг» заборгованості в сумі 11\~050 грн. 00 коп. у виконавчому провадженні № 67199323 до закінчення розгляду справи. 25.08.2022 відкрито провадження у справі, справу прийнято до провадження судді Червонописького В.С. та задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни засвідчені копії всіх матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 21.07.2021 за № 3035 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості в сумі 11\~050 грн. 00 коп., витребувано у заступника начальника Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бердник Анастасії Олексіївни копію кредитного договору за яким відбувається стягнення у виконавчому провадженні № 67199323. 22.06.2022 від Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області надано копії документів в рамках виконавчого провадження № 67199323. 29.08.2022 від відповідача надійшла заява про визнання позову. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та публікації оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору своїм правом на надання пояснень по суті спору не скористались. Суд розглядає справу за наявними матеріалами. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною був вчинений виконавчий напис за № 3035 від 21.07.2021 р. про стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості за кредитним договором від 12.02.2018 р. в сумі 11 050 грн. 00 коп. Постановою державного виконавця Самойленко Анастасії Олегівни від 20.10.2021 було відкрито виконавче провадження № 67199323. В подальшому виконавче провадження було передано заступнику начальника Баришівського відділу державної виконачої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бердник Анастасії Олексіївні. Постановою державного виконавця від 13.12.2021 було звернуто стягнення на доходи Позивача з відрахуванням коштів на погашення заборгованості за виконавчим написом. Постановою державного виконавця від 13.12.2021 р. був накладений арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках Позивача. Постановою державного виконавця від 13.12.2021 накладено арешт на кошти позивача. Матеріалами справи встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ультра Фінанс» та [PERSON] було укладено 12.02.2018 Договір фінансового кредиту №25355. Надана Баришівським відділом державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області копія Договору фінансового кредиту №25355 не містить підпису позивача. Договір нотаріально не посвідчений. З даного приводу суд зазначає наступне. Згідно ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи ю документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, Велика Палата вважає, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». З моменту прийняття цієї постанови і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Матеріалами даної справи підтверджено, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено на підстави не нотаріально посвідченого Договору фінансового кредиту №25355 від 12.02.2018. Крім того, позивач не погоджується з розміром заборгованості, а отже вона не є безспірною. Варто також зазначити, що згідно частиною 1\~статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічний строк щодо вчинення виконавчого напису встановлений у пп. 3.1, 3.3 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Зі змісту наведених норм вбачається, що трьохрічний строк в межах якого може бути вчинено виконавчий напис законодавець пов`язує з моментом виникнення права вимоги, при цьому обумовлює, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, на підставі вищезазначеного можна зробити висновок, що виконавчий напис нотаріуса № 3035 від 21.07.2021 був вчинений з порушенням вимоги статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» в частині строку для такої нотаріальної дії, а саме строк пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором сплинув ще 12.02.2021, а а оскаржуваний виконавчий напис вчинено 21.07.2021. Крім того, відповідач визнав позовні вимоги. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позову сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. та сплачений судовий збір за заяву про забезпечення позову у розмірі 496,20 грн., а тому в силу положень статей 133,141 ЦПК України, підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: approved