Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

12\~грудня 2022\~року до\~Березівського районного\~суду Одеської\~області надійшла\~позовна заява[PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2022 року, вказана справа передана до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області Панчишина А.Ю. [PERSON] , звернувшись з цим позовом до суду, посилалася на те, що 04 жовтня 2022 року між нею та відповідачем [PERSON] розірвано шлюб за рішенням Березівського районного суду Одеської області. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей, які на даний час є неповнолітніми: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. [PERSON] \~працює,\~ але\~її заробітку\~недостатньо для\~утримання та\~виховання дітей.\~ [PERSON] \~не надає\~будь-якої\~матеріальної допомоги,\~необхідної для\~утримання та\~виховання дітей. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку сторонами не досягнуто, тому позивачка вимушена поставити питання про стягнення аліментів та звернутись до суду. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати своїх неповнолітніх дітей. [PERSON] працевлаштований в ТОВ «Агро - 2000» Березівського району Одеської області та має стабільну заробітну плату. На підставі вищевикладеного, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до їх повноліття, починаючи з дня подання позову. Ухвалою суду від 13.12.2022 року відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 27.12.2022 року о 11:30 год. В судове засідання сторони не з`явилися, були належним чином повідомлені про судовий розгляд, що вбачається з довідок про доставку смс-повідомлень [PERSON] та [PERSON] . Про причини своєї неявки суд не повідомили. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. За приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши і\~проаналізувавши докази по справі, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ч. 1. 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, з 20 жовтня 2012 року по 04 жовтня 2022 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 04 жовтня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивачка працює, але її заробітку недостатньо для утримання та виховання дітей. [PERSON] не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дітей. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати своїх неповнолітніх дітей. [PERSON] працевлаштований в ТОВ «Агро - 2000» Березівського району Одеської області та має стабільну заробітну плату. Відповідно до ч. 1.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 CK України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є батьком дітей і відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України зобов`язаний надавати грошові кошти для утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Будь-яких доказів на спростування вимог позивачки, зокрема неможливості надання матеріальної допомоги за станом здоров`я чи з інших поважних причин, наявність інших утриманців, відповідач суду не надав. Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дітей 12 грудня 2022 року, що підтверджується штемпелем Березівського районного суду Одеської області на зазначеній позовній заяві, тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. від сплати якого позивач при подачі позову була звільнена, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved