Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

позивач, в особі свого представника, звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 21450, 30 грн., та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 24.12.2020 року о 19:57 год. за адресою: м. Львів, вул. Щирецька, 8, сталося дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів KIA (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] , та RENAULT (номерний знак [NUMBER] ), яким керувала [PERSON] . Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 05.03.2021 року по справі №462/54/21 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.2 ст. 130 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ЕР-201095375). Потерпіла своєчасно звернулась до позивача із повідомленням про ДТП від 26.12.2020 року, та заявою про виплату страхового відшкодування від 26.12.2020 року. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 19958,30 грн. Розрахунок та виплата відшкодування проводилася на основі: 1. Висновку №11 експертного авто товарознавчого дослідження від 19.01.2021 року; наказу №3.1/1912 від 26.03.2021 року; довідки №1 від 24.03.2021 року. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає: 21450,30 грн. Позивач відшкодував завдані відповідачу збитки внаслідок ДТП у розмірі 19958, 30 грн., а також витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 1492,00 грн. Оскільки на момент завдання шкоди потерпілому цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то згідно приписів ст. 38.2 Закону у позивача після здійснення регламентної виплати потерпілому, виникло право регресної вимоги до відповідача. У зв`язку з вище викладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова цивільну справу №464/3593/22 (пров.№2/464/1287/22) за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення суми сплаченого майнового відшкодування передано за підсудністю до Франківського районного суду м. Львова. Згідно супровідного листа Сихівського районного суду м. Львова від 03.10.2022 року вищевказана цивільна справа надійшла до Франківського районного суду м. Львова 05.10.2022 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2022 року головуючим суддею визначено Мартьянову С.М. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 06.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. Визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач отримав 02.11.2022 року ухвалу суду про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте відзиву на позовну заяву, у встановлений судом строк, не надано. Згідно положень ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. У відповідності до ч.1 ст.15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] 24.12.2020 року о 20.40 год. на вул. Кульпарківська, 226 А у м. Львові, керував автомобілем KIA CEED, номерний знак [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження тесту на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Drager та проведення медичного огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, чим повторно протягом року порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП. Крім того, [PERSON] 24.12.2020 року о 19.57 год. на вул. Щирецька, 36 у м. Львові, керуючи автомобілем KIA CEED, номерний знак [NUMBER] , був неуважним, не врахував дорожньої обстановки та не слідкував за її зміною, не обрав безпечного (правого) інтервалу, внаслідок чого допустив бокове контактування з автомобілем Renault Logan 1.4, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , після чого продовжив рух і допустив бокове контактування з автомобілем Ford Mondeo, номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушив вимоги п. 13.1., 2.3.б Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 05.03.2021 року по справі №462/54/21 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.2 ст. 130 КУпАП. (а.с.4) Постанова набрала законної сили 16.03.2021 року. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК Украйни обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с.3) Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за довго ром обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ЕР-201095375).(а.с.9) Потерпіла своєчасно звернулась до позивача із повідомленням про ДТП від 26.12.2020 року, та заявою про виплату страхового відшкодування від 26.12.2020 року. (а.с. 6-7,8) Вартість відновлюваного ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 19958,30 грн., що підтверджується висновком №11 експертного автотоварознавчого дослідження від 19.01.2021 року. (а. с. 11-27) Розрахунок та виплата відшкодування проводилася на основі: 1. Висновку №11 експертного авто товарознавчого дослідження від 19.01.2021 року; наказу №3.1/1912 від 26.03.2021 року; довідки №1 від 24.03.2021 року. (11-27, 28, 29) Позивач відшкодував завдані відповідачу збитки внаслідок ДТП у розмірі 19958, 30 грн., а також витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 1492,00 грн., підтверджується платіжними дорученнями. (а. с. 30,31) Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика (Позивач), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (Відповідач). Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до ч. 2 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 3 частини статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно частини 1статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, у статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 34.2, 34.3 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (стаття 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно пункту 36.2.статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до п. 41.1 а ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Згідно ч.1 ст. 1191 ЦК України Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки МТСБУ відшкодувало шкоду завдану відповідачем, а цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, в зв`язку з чим у нього виникло право регресної вимоги у розмірі виплаченого відшкодування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги МТСБУ є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та з відповідача слід стягнути суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 21450, 30 грн. Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути із відповідача у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved