Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за овердрафтом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.02.2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] підписали заяву-договір №2020/І_С/220-003949, про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картами ПАТ АБ "Укргазбанк" (далі Правила). Вказані Правила є системою затверджених банком та оприлюднених на офіційному сайті АБ «Укргазбанк» норм, що визначають загальні та публічні умови відносин між банком та фізичними особами, які користуються продуктами банку для власних потреб. Підписавши заяву-договір клієнт приєднався до умов кредитного договору №2020/ОВР/220-000643, строк кредитування 12 місяців. Відповідно до договору банк встановив на картковому рахунку відповідача максимальну суму ліміту дозволеного овердрафту в розмірі 300 000,00 грн, орієнтовна сума кредиту 10 000,00 грн, процентна ставка 36% річних, процентна ставка за прострочену заборгованість -48 % річних. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі і відповідач користувався наданими йому кредитними коштами, що підтверджується випискою по особовому рахунку та розпискою про отримання платіжної картки. Відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання в зв`язку із чим станом на 19.11.2021 року у нього утворилася заборгованість перед позивачем ПАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 22693,49 грн, з яких: 14215,90 грн заборгованість по кредиту (поточна); 5\~512,37 грн заборгованість по кредиту (прострочена); 461,04 грн заборгованість по процентах (поточна); 2504,18 грн заборгованість по процентах (прострочена). З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду із даною позовною заявою та просив стягнути з відповідача наявну кредитну заборгованість. Ухвалою суду від 04.02.2022 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку, надала заяву про розгляд справи у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового розгляду повідомлявся завчасно та належним чином судовою повісткою про виклик за адресою реєстрації місця проживання, однак конверт з копією позовної заяви та повісткою повернувся до суду неврученим з відміткою відділення поштового зв`язку, що "адресат відсутній за вказаною адресою". Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи станом на дату розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Судом було забезпечено повідомлення відповідача шляхом розміщення виклику на офіційному сайті суду. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 19.02.2020 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] шляхом подання заяви-договору №2020/І_С/220-003949 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картами ПАТ АБ "Укргазбанк" укладено договір про приєднання до Правил та договір №2020/ОВР/220-000643 (а.с.6-7). У заяві-договорі міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок на пакет послуг «Домовичок до пари». Вказана заява-договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських продуктів/пакетів (що всі розміщені на сайті банку), є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та клієнтом. Розділ 4 заяви-договору містить «Паспорт споживчого кредиту» до договору №\~2020/ОВР/220-000643. За умовами даного договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування: «Універсальна картка «Домовичок» (в рамках ЗКП), на якому встановлено орієнтовна сума кредиту 10 000 грн 00 коп, можлива сума кредиту - 300 000 грн 00 коп, щомісячний платіж 7,00%, мінімум 50, 00 грн, пільговий період 30 днів, відсоткова ставка 36,00% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00 % річних, процентна ставка на пільговий період 0,00001% річних, комісія за видачу/встановлення кредиту 4,0% строк кредитування 12 місяців (а.с.7). Підписанням заяви-договору клієнт підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування ( в т.ч. з іншими пропозиціями банку, орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних клієнтом умов кредитування). З розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку відповідача, які додані банком до позовної заяви, вбачається, що відповідач використовував кредитні кошти і здійснював погашення кредиту. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит». Позивачем на підтвердження укладення договору, наявності заборгованості та її розміру надано суду розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку відповідача. Згідно з розрахунком заборгованість [PERSON] станом на 19.11.2021 року становить суму в розмірі 22693,49 грн, з яких: 14215,90 грн заборгованість по кредиту (поточна); 5\~512,37 грн заборгованість по кредиту (прострочена); 461,04 грн заборгованість по процентах (поточна); 2504,18 грн заборгованість по процентах (прострочена) (а.с.5). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник [PERSON] своїх зобов`язань своєчасно та в повному обсязі не виконував. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язань (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається із ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Визначаючи розмір боргу за тілом кредиту, який підлягає стягненню з відповідача на користь банку, суд керується наданим банком розрахунком, випискою по рахунку, з якого вбачається, що за період з 19.02.2020 року по 19.11.2021 року відповідачем використано кредитних коштів у розмірі 52168,25 грн, за цей же період відповідачем внесено на погашення кредиту грошові кошти у розмірі 32\~439,98 грн, таким чином борг за неповернутим кредитом складає різницю у розмірі 19\~728,27 грн (з яких 14215,90 грн поточна заборгованість за кредитом, 5512,37 грн прострочена заборгованість за кредитом) , яка і підлягає стягненню з відповідача. Поряд з цим суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ АБ «Украгазбанк» в частині стягнення з [PERSON] поточної заборгованості за процентами у розмірі 461,04 грн та простроченої заборгованості за процентами у розмірі 2504,18 грн задоволенню не підлягають з таких підстав. Згідно з ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з положеннями\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Отже, до даних правовідносин неможливо застосувати правила ч.1 ст.634 ЦК України, оскільки Правила відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картами ПАТ АБ "Укргазбанк" без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц, де предметом судового розгляду були подібні правовідносини, і зазначено, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першоїстатті 634 ЦК Україниза змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. В позовній заяві Банк посилався на те, що підписання Заяви-Договору є договором приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» (надалі Правила), зазначені Правила розміщені на офіційному сайті www.ukrgasbank.com/ та містять розмір та порядок нарахування Базової процентної ставки (п.7.2.2.), нарахування підвищеної відсоткової ставки на прострочену заборгованість (п. 7.2.3 Правил). При цьому, суд зазначає, що проценти за користування коштами можуть бути визначені, як за домовленістю сторін у договорі, так і встановлені законом (ст.1048 ЦК України). Підставами позову в даній справі банк зазначив стягнення саме процентів, визначених договором, що не знайшло свого підтвердження. Водночас вимог про стягнення процентів за користування коштами, встановлених законом, позивачем не заявлялося. Не можна розцінювати як погодження умов кредитного договору й інформацію, зазначену в розділі 4 Заяви-Договору, яка носить назву «Паспорт споживчого кредиту», з огляду на таке: Згідно з частиною 2 статті 9 Закону № 1734-VIII «Про споживче кредитування», до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Верховний Суд в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 травня 2022 року по справі № 393/126/20 зробив наступний правовий висновок: «Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». В зазначеній постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду здійснив відступ від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судувід 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19, про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. Тобто, підписаний сторонами 19.02.2020 "Паспорт споживчого кредиту" є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, така заява-договір є лише заявою про бажання приєднатися до заздалегідь розроблених банком Правил та не свідчить про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Отже, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено на яких умовах було надано кредитні кошти відповідачеві, а відтак відсутні підстави для стягнення нарахованих процентів, так як їх розмір, порядок нарахування та виплати не був узгоджений відповідачем як стороною кредитного договору. За таких обставин, з огляду на відсутність домовленості між сторонами щодо умов та розміру сплати процентів вимоги банку в частині стягнення 461,04 грн - заборгованість за процентами (поточна), 2504,18 грн - заборгованість за процентами (прострочена) не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене вище, з відповідача [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № 2020/ОВР/220-000643 від 19.02.2020 року у розмірі 19\~728,27 грн (поточна та прострочена заборгованість за тілом кредиту). Дана сума заборгованості встановлена на підставі наданих суду доказів та не оспорена відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. 00 коп., слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційна до розміру задоволених позовних вимог, а саме 2156,82 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial