Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: що заявник [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є рідними сестрами; факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у віці 86 років, місце народження - с. Брусівка Луганської області, Україна, громадянство України, місце смерті с. Брусівка Луганської області, Україна. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [INFO] , померла сестра заявника [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де й проживала на день смерті. Село Брусівка знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території Луганської області та там не діють державні органи влади України. Заявнику видано свідоцтво про смерть органами ДРЛЦ днр, яке на сьогоднішній день не має юридичної сили. Заявниця звернулася до Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районного Тернопільської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), але їй було усно відмовлено у реєстрації смерті та у видачі відмови та у видачі свідоцтва про смерть, посилаючись на лист Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 987/0/208-21 від 22 квітня 2021 року. Заявниці було роз`яснено, що рішення суду про встановлення факту смерті є єдиною підставою для державної реєстрації смерті. Окрім свідоцтва про смерть виданого органами ДРАЦС лнр у [PERSON] є копія медичного свідоцтва про смерть. На даний час заявниця не має можливості надати запитувані відділом ДРАЦС інші документи та не має можливості зареєструвати смерть. Метою звернення до суду є отримання свідоцтва про смерть українського зразка. Ухвалою судді від 05 січня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа - Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просила справу розглядати за її відсутності. Представник заінтересованої особи Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань. [PERSON] народилася [INFO] у с. Брусівка в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із копії посвідки про народження серії [NUMBER] . Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 22 січня 1961 року Брусовським ЗАГС Біловодського району, [PERSON] та [PERSON] одружилися 22 січня 1961 року, після чого дружині присвоєно прізвище [PERSON] . [PERSON] народилася [INFO] у с. Брусівка в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , що слідує з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31 січня 1980 року. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 02 лютого 1980 року Брусовським ЗАГС Біловодського району, [PERSON] та [PERSON] одружилися 02 лютого 1980 року, після чого дружині присвоєно прізвище [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Брусівка Біловодського району Луганської області, була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що вбачається із копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 29 січня 2000 року Біловодським РВ УМВС України в Луганській області. З наданої суду копії лікарського свідоцтва про смерть слідує, що [PERSON] померла [INFO] у м. Білолуцьк, причина смерті - хронічна серцева недостатність, дегенерація міокарду. Також відділом запису актів цивільного стану Старобельського районного управління юстиції міністерства юстиції луганської народної республіки 13 вересня 2022 року видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , яка померла [INFO] у смт Білолуцьк. Встановлено, що лікарське свідоцтво про смерть № 97 від 03 вересня 2022 року та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , засвідчені копії яких долучено до матеріалів заяви, видані органами, які створені та діють у порядку, не передбаченому законом, є недійсними, та не створюють правових наслідків. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] . За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли підлягають застосуванню наступні норми. В силу п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який в подальшому було продовжено до 19 лютого 2023 року. Внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України Біловодська селищна територіальна громада Старобільського району Луганської області станом на день смерті [PERSON] була тимчасово окупована, що підтверджується Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 серпня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року за № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 26 серпня 2022 року № 193). Даючи оцінку допустимості у даній цивільній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується вимогами міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а також положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За ч.ч. 3, 4 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Зі змісту ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», вбачається, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Тобто Україна не визнає такі акти, але як виключення враховує документи, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території для державної реєстрації акту цивільного стану і таке врахування не є визнанням окупаційної влади. Такий підхід відповідає практиці ЄСПЛ, Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії від 21 червня 1971 року, а також судовій практиці України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо реєстрації смерті, з метою захисту прав і свобод громадян України на тимчасово окупованих територіях, ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо реєстрації смерті, з метою захисту прав і свобод громадян України на тимчасово окупованих територіях, ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вказав у постанові від 16 листопада 2022 року № 759/1443/22, що документи, видані органами та установами (зокрема, закладами реєстрації актів цивільного стану), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку ст. 315 ЦПК України. Також Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 вказав, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Встановлення факту смерті [PERSON] має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану України факту її смерті. На підтвердження факту смерті заявницею подано копії лікарського свідоцтва про смерть № 97 від 03 вересня 2022 року та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видані органами, які розташовані на окупованій території України, створені та діють у порядку, не передбаченому законом, згідно яких [PERSON] померла [INFO] у селі Брусівка Біловодського району Луганської області у віці 86 років. Оцінюючи письмові докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. На підставі наведеного, суд, як виключення, приймає в якості доказів надані заявником документи, та у сукупності з іншими письмовими доказами, вважає їх достатніми для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Суд звертає увагу, що згідно вказаних документів місцем смерті [PERSON] є смт Білолуцьк, однак заявниця просить встановити факт смерті, зазначивши місце смерті с. Брусівка Луганської області України. За змістом пунктів 3, 6 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені пунктом 2 цієї глави, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться в день звернення заявника за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відтак, слід встановити місцем смерті [PERSON] - село Брусівка Біловодського району Луганської області. Окрім цього суд бере до уваги позицію, викладену Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 14 грудня 2022 року у постанові № 180/2132/21: аналіз положень статті 317 ЦПК України свідчить про те, що із заявою до суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України можуть звертатись лише родичі померлої особи, тому встановлення факту родинних відносин із померлою особою є необхідною умовою для особи, яка бажає встановити факт смерті особи на тимчасово окупованій території України та не має документального підтвердження родинних зв`язків з нею. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року з наступними змінами і доповненнями «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. З врахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, беручи до уваги той факт, що заявниця має необхідність встановити факт смерті сестри на тимчасово окупованій території України та не має належного документального підтвердження родинних зв`язків з нею, суд дійшов до висновку, що заяву слід задовольнити і в частині встановлення факту родинних відносин. Встановити факт родинних відносин, а саме, що заявниця [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є рідними сестрами. Частиною 4 статті 317 ЦПК України визначено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Пунктом 21 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору звільнені заявники - у справах за заявами про встановлення факту народження або смерті, поданих у зв`язку із воєнним станом, надзвичайним станом, збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру». На підставі викладеного,

Outcome: approved