Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

11.12.2020 Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 41\~644,97 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS] . Позивачем надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за даною адресою, а відповідачі отримують надані послуги. Внаслідок того, що відповідачі не виконують свої обов`язки по сплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, утворилась заборгованість за період з 01.04.2017 по 01.11.2020 у розмірі 41\~644,97 грн, що просять стягнути з відповідачів, а також судовий збір у розмірі 2\~102,00 грн. Заочним рішенням суду від 19.04.2021 позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» задоволені у повному обсязі. Ухвалою суду від 17.12.2021 вищевказане заочне рішення скасовано, справу призначено до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 21.02.2022\~від відповідача [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Зубенко О.А., надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що з 2014 року вона фактично мешкала за адресою: [ADDRESS] , а тому послуги від позивача не отримувала. Крім того, позов поданий з перевищенням строків позовної давності. З урахуванням викладеного, [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову в частині вимог до неї. 24.02.2022 від представника позивача [PERSON] , надійшли письмові пояснення, в яких вона зазначає, що відповідач [PERSON] була зареєстрована за адресою надання послуг на момент подачі позову до суду, інформація щодо непроживання останньої за адресою надання послуг у позивача відсутня, відповідачами не надавалась. Разом з цим, зауважує, що строки позовної давності позивачем не пропущені, посилаючись на Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)». 03.05.2022 від представника позивача Проценко В.О., надійшов відзив на позовну заяву, доводи якого аналогічним тим, що викладені у письмових поясненнях від 24.02.2022. Від представника позивача [PERSON] , надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, наданих в обґрунтування позиції позивача. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Зубенка О.А., надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , відповідачі їх отримували на підставі особового рахунку № [NUMBER] . Згідно відповідей Департаменту реєстраційних послуг ЗМР на запити суду щодо реєстрації місця проживання фізичної особи вбачається наступне: - відповідач\~ [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10.04.2007 по теперішній час (а.с. 12); - відповідач\~ [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 26.06.2012 по теперішній час (а.с. 11). Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Зубенко О.А., подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що з 2014 року вона фактично мешкала за адресою: [ADDRESS] , а тому послуги від позивача не отримувала. Крім того, позов поданий з перевищенням строків позовної давності. Від представника позивача [PERSON] , надійшли письмові пояснення, в яких вона зазначає, що відповідач [PERSON] була зареєстрована за адресою надання послуг на момент подачі позову до суду, інформація щодо непроживання останньої за адресою надання послуг у позивача відсутня, відповідачами не надавалась. Разом з цим, зауважує, що строки позовної давності позивачем не пропущені, посилаючись на Закон України № 540-ІХ від 30.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)». Від представника позивача [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, доводи якого аналогічним тим, що викладені у письмових поясненнях. Правовідносини щодо прав та обов`язків між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР. Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язанням з договору найму житлового приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 541, ч. 1 ст. 543 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до\~п.\~12\~Правил надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять і послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Квартира відповідачів підключена до мережі централізованого опалення. Факт надання зазначеної послуги в даному випадку є безспірним та беззаперечним. Разом з тим, відповідач [PERSON] звертає увагу суду, що з 2014 року вона фактично мешкала за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого долучає договір оренди квартири за казаною вище адресою, укладений 19.03.2014 між нею та орендодавцем [PERSON] (а.с.\~51-52). Зазначений факт також підтверджують допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . З дослідженого розрахунку, наданого позивачем вбачається, що споживачами послуг з\~централізованого опалення\~та постачання\~гарячої води оплата не вносилась. В результаті не виконання обов`язків утворилась заборгованість за період з 01.04.2017 по 01.11.2020 у розмірі 41\~644,97 грн. Факт не внесення оплати за комунальні послуги підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який складений відповідно до Правил та Методики проведення нарахувань за особовим рахунком № [NUMBER] (а.с. 7-8). За вказаний період заперечень з боку споживачів на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води на адресу Концерну не надходило. Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Строк внесення щомісячних платежів визначений п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, не пізніше 20 числа наступного місяця. Отже, оскільки вказаними Правилами встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок оплати послуг щомісячно, то право вважається порушеним з моменту недотримання споживачем строку оплати кожного чергового рахунку, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його оплати. Таким чином, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання споживачем кожного з цих зобов`язань. З розрахунку, наданого Концерном «МТМ», встановлено, що за період заборгованості з 01.04.2017 по 01.11.2020 відповідачі не здійснили жодної сплати в рахунок погашення заборгованості за отримані послуги, а отже не виконувала свої зобов`язання з оплати комунальних послуг. Таким чином, суд приходить до переконання, що вже починаючи з квітня 2017 року позивач мав можливість довідатися про порушення свого права і саме з цього часу для нього розпочався перебіг позовної давності. А тому кінцевий строк звернення до суду був квітень 2020 року. Однак, з урахуванням п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, що набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» (зі змінами та доповненнями), а також постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами та доповненнями), в Україні встановлено карантин з 12.03.2020, що діє і на день винесення судом рішення, адже дію карантину продовжено до 30.04.2023. Відтак, позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачі оплату боргу взагалі не здійснювали. Строк позовної давності за вимогами спливає у квітні 2020 року, проте з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, строки позовної давності продовжено, а тому вимоги відповідача про застосування строків позовної давності слід залишити без задоволення. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд,\~оцінивши повно,\~всебічно та\~об`єктивно обставини\~справи та\~сукупність наданих\~сторонами доказів\~у їх\~взаємозв`язку і\~достатності,\~їх належність\~та допустимість,\~вважає,\~що відповідачем [PERSON] належними, достатніми та допустимими доказами доведений факт її непроживання за адресою надання послуг, а відповідно і не користування послугами, що надавались Концерном «МТМ», відтак, в частині вимог позивача до неї слід відмовити. Разом з цим, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , як споживач комунальних послуг, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконував свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому позов Концерну «МТМ» в частині вимог до нього підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: partial