Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, просить суд: 1. Визнати спільною сумісною власністю подружжя: - автомобіль Mercedes-Benz ML 350, білого кольору, 2012 року випуску, ДНЗ [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] ; - боргові зобов`язання перед [PERSON] [INFO] у сумі 25 887,00 грн. 2. У порядку поділу спільного майна подружжя: - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля Mercedes-Benz ML 350, білого кольору, 2012 року випуску, ДНЗ [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] ; - боргові зобов`язання з повернення [PERSON] 25 887,00 грн покласти на [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах. 3. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, 02.10.2011 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від вказаного шлюбу у сторін є діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які разом з батьками проживають за адресою: [ADDRESS] . Родина, в тому числі малолітні діти, повністю утримуються за рахунок позивача. Наприкінці 2021 року [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом про розірвання шлюбу. Під час шлюбу, а саме у жовтні 2012 року, сторонами придбано автомобіль Mercedes-Benz ML 350, білого кольору, 2012 року випуску, ДНЗ [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Вказаний автомобіль зареєстрований на відповідача. Ринкова вартість спільного сумісного майна подружжя, відповідно до загально відомої інформації, розміщеної в мережі Інтернет, складає 692 700.00 грн. Крім того, протягом 2021 року сторони позичали у [PERSON] , грошові кошти для придбання одягу для своїх дітей, сума заборгованості сторін перед [PERSON] становить 25 887,00 грн. Оскільки сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, що передбачено ч. 2 ст. 69 СК України, спір підлягає вирішенню в судовому порядку. З огляду на те, що спірний автомобіль було придбано під час шлюбу, а позичені у [PERSON] кошти спрямовувались на придбання речей для дітей, тобто в інтересах сім`ї, у той час, як між сторонами не досягнуто домовленості, яка б визначала нерівність їх часток спільному сумісному майні, таке майно подружжя підлягає поділу між ними у рівних частинах. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.07.2022 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та визначено відповідні строки. Копію вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви та додатками до неї, що направлялися відповідачці за адресою її реєстрації, нею не отримано, а конверт зі вказаними документами повернувся до суду з відміткою поштового відділення «За закінченням терміну зберігання». Позивачем копію ухвали суду від 25.07.2022 отримано не було, конверт повернувся до суду. Відповідачка не скористалася правом на подання відзиву. Інших заяв по суті справи, клопотань від сторін не надійшло. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] з 02.10.2011 перебували у зареєстровану шлюбі, який був розірваний заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.05.2022 по справі № 755/19762/21, що підтверджується вказаним заочним рішенням від 06.05.2022. Судом встановлено, що автомобіль марки Mercedes-Benz ML 350, білого кольору, 2012 року випуску, ДНЗ [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , був придбаний подружжям [PERSON] під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та був зареєстрований на відповідачку, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до положень ст.60 СК України, що презюмується положенням ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За вимог ч.ч. 1-3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України). Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, передбачено ст. 65 СК України. За приписами ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Так, відповідно до звіту № 14_01-02-22 про оцінку вартості майна від 02.02.2022, ринкова вартість об`єкту оцінки, що визначена за порівняльним підходом на дату оцінки, легкового універсалу-В Mercedes-Benz ML 350, 2012 р.в., VIN [NUMBER] , держ.номер [NUMBER] складає 732150,00 (сімсот тридцять дві тисячі сто п`ятдесят) гривень. При цьому, позивач звертається до суду із вимогами про визнання права власності на частку у майні та не заявляє вимог про стягнення компенсації. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11). Зі змісту п.п. 22-24 вказаною Постанови Пленуму Верховного Суду України убачається, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Крім того, позивач звертається до суду із вимогою про визнання спільною сумісною власністю подружжя боргових зобов`язань на суму 25 887,00 грн. та їх поділ. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. Вказані правові висновки викладені у Постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 334/5907/14-ц. З матеріалів справи убачається, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог у цій частині. Суд позбавлений можливості встановити правову природу таких боргових зобов`язань та чи були такі узяті за спільною згодою подружжя в інтересах та на потреби сім`ї, оскільки на підтвердження позовних вимог у цій частині позивач надає скріншоти повідомлень з особистого листування з відповідного месенджеру, втім такі докази не є належними та достатніми у розумінні положень цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з огляду на викладені норми чинного законодавства, в розрізі даного спору, враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, згідно з якими здійснюється цивільно-правове регулювання суспільних відносин та які визначають характер поведінки учасників з точки зору необхідності сумлінного здійснення ними своїх цивільних прав і виконання цивільних обов`язків, шанування прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства, турботи про власні інтереси, закріплення адекватного захисту права або інтересу, враховуючи те, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, суд вважає, що набутий подружжям за час шлюбу автомобіль Mercedes-Benz ML 350, білого кольору, 2012 року випуску, ДНЗ [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим вимога позивача про визнання спільною сумісною власністю подружжя зазначеного майна є правомірною та такою, що підлягає задоволенню. Проте в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя боргових зобов`язань на суму 25 887,00 грн. та їх поділ суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на їх недоведеність . Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя. З урахуванням часткового задоволення позову, у порядку ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачки на користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 593,00 грн.

Outcome: partial