Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що [PERSON] є власником транспортного засобу BMW X6 (легковий автомобіль седан - В), д.н.з. [NUMBER] , 2016 року випуску, червоного кольору, серія і номер свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , номер шасі VIN [NUMBER] . 10 січня 2022 року сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний [PERSON] транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Винуватцем ДТП був [PERSON] та механічні пошкодження завдано його транспортним засобом DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] , VIN [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність автомобіля DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] , VIN [NUMBER] , власником якого є [PERSON] застрахована у Приватному акціонерному товаристві страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА » за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.11.2021 року № ЕР.206724017 з лімітом страхового відшкодування 130000 грн. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 53638 грн. 58 коп., однак не погоджуючись з даною сумую страхового відшкодування, оскільки вона є недостатньою для здійснення ремонту пошкодженого транспортного засобу, [PERSON] звернувся до суб`єкта оціночної діяльності задля складення звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди. Відповідно до звіту № А02-05 від 05.04.2022 року про оцінку автомобіля BMW X6 реєстраційний номер [NUMBER] вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ BMW X6 реєстраційний номер [NUMBER] складає 93235,20 грн. в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості відновлювальних робіт. [PERSON] звертався до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з вимогою сплатити доплату страхового відшкодування у розмірі 39596, 62 грн., однак станом на дату звернення з даним позовом не отримав доплату страхового відшкодування. Відтак, вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати [PERSON] 39596 грн. 62 коп. в рахунок матеріальної шкоди, згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності. Відповідачем на користь [PERSON] має бути сплачено страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого в розмірі 130 000 грн. відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 53638 грн. 58 коп., тому необхідним є стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] залишку недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 39 596 грн. 62 коп. Позивач був вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя, у зв`язку з пошкодженням свого автомобілю, зазнав труднощів пересування на місце своєї роботи, яке знаходиться віддалено від місця проживання, витрачав значні матеріальні кошти для організації пересування. Виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням глибини моральних страждань позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 30000 грн., яка підлягає відшкодуванню відповідачем. Враховуючи положення ч. 6 ст. 139, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, наявність звіту суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] , який знаходиться у трудових відносинах з ФОП [PERSON] та має вищу освіти і кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» та спеціалізаціями в межах напрямку: «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі «Оцінка машин і обладнання», «Оцінка дорожніх транспортних засобів» (Кваліфікаційне свідоцтво МФ №6322 від 04.10.2008 року, видане Фондом державного майна України), наявність квитанції про оплату 3 000 грн., вважає за необхідне заявити вимогу про відшкодування відповідачем 3 000 грн. за підготовку звіту. Просить постановити рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ України» (ЄДРПОУ 20782312) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) недоплачену частину страхового відшкодування у розмірі 39 596 грн. 62 коп. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ України» (ЄДРПОУ 20782312) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) сплачений позивачем судовий збір, 30 000 грн. моральної шкоди, 3000 грн. за підготовку звіту та витрати на правову допомогу адвоката згідно розрахунку. До судового засідання представник позивача надала суду заяву в якій просила суд, слухати справу без її участі. Позовні вимоги підтримує. Представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. 06.10.2022 року від представника ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» надійшов відзив, в якому зазначає, що 10.01.2022 мала місце ДТП за участю транспортного засобу «DAEWOO LANOS», н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «BMW Х6», н.з. [NUMBER] . Між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.206724017. Забезпеченим, згідно із Полісом, є транспортний засіб «DAEWOO LANOS», н.з [NUMBER] . Поліс був укладений на підставі вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 10.01.2022 [PERSON] звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування. Просить суд звернути увагу, що відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. На виконання вимог ст. 34 Закону, після отримання повідомлення про настання події що містить ознаки страхового випадку, страховик розпочав її розслідування. Так 14.01.2022 було проведено огляд автомобіля «BMW Х6», н.з. [NUMBER] , та складено протокол технічного огляду КТЗ. Як наголошують вимоги пункту 34.3. статті 34 Закону, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Вимоги пункту 34.4. статті 34 Закону наголошують, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Таким чином, направлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна» незалежного оцінювача для визначення розміру шкоди виключає: самостійне обрання позивачем, як потерпілим, експерта для визначення розміру шкоди; визначення розміру збитків експертом, обраним позивачем, як потерпілим; відшкодування позивачу, як потерпілому, витрат на проведення експертизи. Отже, відповідно до статті 29. пункту 33,3, статті 33. пункту 34,2 статті 34 Закону саме на Страховика покладено обов`язок визначати розмір заподіяного збитку. На підставі вищезазначеного, вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення з відповідач 3000 гри, за підготовку звіту. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону: - 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягай згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. ПрАТ СК «ПЗУ Україна», враховуючи Звіт № 111_SOS_-220113-237964 від 11.02.2022 та інші документи по справі склало розрахунок страхового відшкодування до страхового акту №14946/1 від 15.02.2022 та розрахунок страхового відшкодування до нього, на підставі якого було виплачене страхове відшкодування на користь позивача у сумі 53638,58 грн. (що позивач не заперечує) за мінусом ПДВ. Розрахунок здійснено наступним чином: Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 63157,30 грн. - 9518,72 грн (ПДВ) = 53638,58 грн. Документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту для компенсації суми ПДВ, позивач до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не надав. Про виплату страхового відшкодування у сумі 53638,58 позивач не заперечує. Також слід зауважити, що позивачем не оскаржувався Звіт № 111_SOS_-220113-237964 від 11.02.2022, на адресу Страховика не надходило зауважень та заперечень стосовно складеного документа. Для підтвердження правильності розрахунків, СК «ПЗУ Україна» звернулось до судового експерта Картавова Ю. О., щодо проведення судової експертизи автомобіля BMW Х6, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , з метою визначення вартості відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля BMWX6, ідентифікаційний номер [NUMBER] реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 10.01.2022 року, який буде подано для подання до суду. На підставі Висновку експерта №245.22ЕД від 02.09.2022 вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля BMW Х6, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 10.01.2022 року, становить: 63157,30 грн., що підтвердило попередній розрахунок на підставі якого було розраховано та виплачено суму страхового відшкодування. У разі коли висновок експертизи наданий стороною як додаток до позовної заяві, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням, чи клопотанням її представника, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ, який підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці. Проведення звіту № А02-05 від 05.04.2022 року про оцінку автомобіля BMW X6 реєстраційний номер [NUMBER] (про який йде мова у тексті позовної заяви) ухвалою суду не призначались. Позивачем не порушувались вимоги Закону (п. 34.2, п. 34.3 ст 34 Закону) щодо огляду пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, тому вважають безпідставною вимогу позивача про стягнення з відповідача 3 000 грн. за підготовку звіту. В частині стягнення моральної шкоди слід зазначити, що позивачем не доведене, чи мали дії, рішення ПрАТ СК «ПЗУ Україна» негативний вплив на позивача. Не вказано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань саме ПрАТ СК «ПЗУ Україна», оскільки страховик не є завдавачем шкоди. Також не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діяннями ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та моральними стражданнями, який підтверджує, що ці страждання були викликані саме протиправним діяннями ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Щодо відшкодування витрат на правову допомогу. Не зрозумілим є твердження позивача, щодо солідарного стягнення витрат на правничу допомогу (витяг з позовної заяви): «Оскільки позивач скористався своїм правом на укладення договору про надання правової допомоги адвокатом, тому відповідно бажає скористатись правом на відшкодування даних витрат відповідачами солідарно.» Як вбачається із тексту позовної заяви, відповідачем у справі вказано лише ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Звертають увагу суду, що позивач позбавлений надати свої пояснення стосовно розрахунку витрат на правову допомогу, оскільки їх не було надано позивачу. Як вже зазначалось раніше, ПрАТ СК «ПЗУ Україна, окрім позовної заяви, не отримувало, будь-якого документу в якому б було надано розрахунок витрат на правничу допомогу. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є власником транспортного засобу BMW X6 (легковий автомобіль седан - В), д.н.з. [NUMBER] , 2016 року випуску, червоного кольору, серія і номер свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , номер шасі VIN [NUMBER] . 10 січня 2022 року сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої належний [PERSON] транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Винуватцем ДТП був [PERSON] та механічні пошкодження завдано його транспортним засобом DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] , VIN [NUMBER] . Відповідно до ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.\~ Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 1.6. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Цивільно-правова відповідальність автомобіля DAEWOO LANOS, д.н.з. [NUMBER] , VIN [NUMBER] , власником якого є [PERSON] застрахована у Приватному акціонерному товаристві страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.11.2021 року № ЕР.206724017 з лімітом страхового відшкодування 130000 грн. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Стаття 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 10.01.2022 року [PERSON] звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про страхове відшкодування. Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. На виконання вимог ст. 34 Закону, після отримання повідомлення про настання події що містить ознаки страхового випадку, страховик розпочав її розслідування. 14.01.2022 було проведено огляд автомобіля «BMW Х6», н.з. [NUMBER] , та складено протокол технічного огляду КТЗ. Відповідно до пункту 34.3. статті 34 Закону, якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Вимоги пункту 34.4. статті 34 Закону наголошують, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягай згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. ПрАТ СК «ПЗУ Україна», враховуючи Звіт № 111_SOS_-220113-237964 від 11.02.2022 та інші документи по справі склало розрахунок страхового відшкодування до страхового акту №14946/1 від 15.02.2022 та розрахунок страхового відшкодування до нього, на підставі якого було виплачене страхове відшкодування на користь позивача у сумі 53638,58 грн. (що позивач не заперечує) за мінусом ПДВ. Розрахунок здійснено наступним чином: вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 63157,30 грн. - 9518,72 грн. (ПДВ) = 53638,58 грн. Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку (п. 36.7 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). [PERSON] , не погоджуючись з даною сумую страхового відшкодування, оскільки вона на його думку є недостатньою для здійснення ремонту пошкодженого транспортного засобу, звернувся до суб`єкта оціночної діяльності для складення звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди. Відповідно до звіту № А02-05 від 05.04.2022 року про оцінку автомобіля BMW X6 реєстраційний номер [NUMBER] вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ BMW X6 реєстраційний номер [NUMBER] складає 93235,20 грн. в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості відновлювальних робіт. [PERSON] звертався до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з вимогою сплатити доплату страхового відшкодування у розмірі 39596, 62 грн., однак станом на дату звернення з даним позовом не отримав доплату страхового відшкодування. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило позивачу 53638,58 грн., що і не заперечувалося позивачем в судовому засіданні. Вказана виплата проведена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі\~звіту № 111_SOS_-220113-237964 від 11.02.2022 та проведеного на замовлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля BMW Х6 реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, складає ) з ПДВ на запасні частини та матеріали): 63157,30 грн. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої\~підпунктом "а"\~пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Відповідно до звіту № А02-25 про оцінку автомобіля BMW Х6 реєстраційний номер [NUMBER] , складеного 05 квітня 2022 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ BMW Х6 реєстраційний номер [NUMBER] складає 93235,20 грн. в т.ч. ПДВ 20% за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт. Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36\~Закону України № 1961-IV, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, згідно п. 36.2\~ст. 36 Закону України № 1961-IV\~доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. З наведеної правової норми слідує, що сума податку на додану вартість виплачується страховою компанією в разі: 1) виплати страхового відшкодування безпосередньо погодженим з потерпілим особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна; 2) отримання документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі (ст. 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до\~ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Статтею 22.1\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~встановлено, що при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Позивач в позовній заяві зазначає, що залишок страхового відшкодування складає 39596,62 грн. (93235,20 грн. 53638,58 грн.). Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, потерпіла особа має право на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс 18). Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 28 жовтня 2019 року у справі 722/1384/15-ц, провадження № 61-19660св18 «Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідачем на користь [PERSON] має бути сплачено страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого в розмірі 130 000 грн. відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] залишок страхового відшкодування в розмірі 20949,58 грн. (93235,20 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ BMW Х6 реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до звіту № А02-25 від 05.04.2022 року) 18647,04 грн. (ПДВ 20%) 53638,58 грн. (виплачене страхове відшкодування). Позивач посилався на той факт, що діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає у тому, що позивач був вимушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя, у зв`язку з пошкодженням свого автомобілю, зазнав труднощів пересування на місце своєї роботи, яке знаходиться віддалено від місця проживання, витрачав значні матеріальні кошти для організації пересування. Виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням глибини моральних страждань позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. Статтею 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За змістом ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Відповідно до п. 3,5,9\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.3.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. Згідно ст. 261 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених\~підпунктами "г"\~і\~"ґ"\~пункту 41.1 та\~підпунктом "в"\~пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Стороною позивача не надано суду жодних доказів на підтвердження витрат на лікування, та не доведено якими саме діями ПрАТ СК «ПЗУ Україна» позивачу нанесена моральна шкода, а тому суд приходить до висновку про відмову у позовних вимогах позивача в частині стягнення моральної шкоди з ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Крім того, страховик не є завдавачем шкоди. Також позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між діяннями ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та моральними стражданнями, який підтверджує, що ці страждання були викликані саме протиправним діяннями ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про відшкодування шкоди понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 992,40 грн. що підтверджено квитанцією від 24.05.2022 року № ХМНС-РМС7-НВ6К-9НК6. Також позивачем при зверненні до суду з позовом про відшкодування шкоди понесені витрати по оплаті звіту № А02-25 від 05.04.2022 року в розмірі 3000 грн. Враховуючи, що судом частково задоволено позовні вимоги позивача, суд вважає, що до стягнення з відповідача підлягають судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме до стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ України» на користь [PERSON] підлягає судовий збір у розмірі 525,05 грн. (20949,58 грн. х 100%/39596,62 х 992,40) грн., витрати по оплаті звіту у розмірі 1587,22 грн. (20949,58 грн. х 100%/39596,62 х 3000). Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що 01 квітня 2022 року між [PERSON] та адвокатським бюро «Людмили Гончар», в особі керівника Гончар Людмили Вячеславівни укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до п. 4.4 сума гонорару за даним договором становить 10000 грн. за надання попередньої консультації, підготовку, складання та подання до суду першої інстанції позовної заяви про відшкодування шкоди внаслідок ДТП та 2000 грн. за участь в кожному судовому засіданні адвоката адвокатського бюро . Відповідно до акту виконаних робіт від 19 травня 2022 року згідно умов договору про надання правової допомоги від 01 квітня 2022 року адвокатське бюро отримало від клієнта оплату у розмірі 10000 грн. У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Суд зважає на те, що сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -\~обґрунтованим. Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. \~Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене та той факт, що позовні вимоги задоволені частково, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі\~5290,75 грн. (20949,58 грн. х 100%/39596,62 грн. х 10000 грн.), відповідно до пропорційного розміру задоволених позовних вимог, що на думку суду є обґрунтованими. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України,\~\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.\~\~Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до\~ст. 80 ЦПК України,\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тобто, вказані принципи щодо обов`язковості доведення тих чи інших обставин є обов`язковими при з`ясуванні обставин справи по суті.

Outcome: approved