Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-01 00:00:00

27.10.2022 року позивач звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. 16.11.2022 року судом відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що з 13 жовтня 2012 року перебував з відповідачкою у шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 29, який було розірвано рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 06 липня 2021 року. За час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . 26.12.2018 року Олександрівським районним судом Донецької області було видано судовий наказ, відповідно до якого він сплачує аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 04 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 15.09.2020 року Олександрівським районним судом Донецької області було видано судовий наказ, відповідно до якого він сплачує аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що весь час він працював, та своєчасно сплачував аліменти, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення спільних дітей. 01.09.2022 року він зареєстрував шлюб з іншою жінкою, яка має трьох власних дітей, які також потребують належного матеріального забезпечення. На теперішній час він зі своєю новою сім`єю проживає без реєстрації у смт Новодонецьке, Краматорського району Донецької області. На даний час не працює, на життя заробляє підробітками. Намагається працевлаштуватися, та проходить перевірку. У зв`язку з тим, що сплата аліментів на утримання двох дітей у розмірах, визначених двома різними судовими наказами, є для нього неможливою, просить суд: - зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття; - зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнавала, зазначила, що вона з дітьми стоїть на обліку, як малозабезпечена сім`я, позивач не своєчасно сплачує аліменти на утримання двох дітей, та має заборгованість по сплаті аліментів. Суд, вислухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 06 липня 2021 року шлюб між позивачем [PERSON] , та відповідачкою [PERSON] , було розірвано (а.с.7-8). Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] , та серії [NUMBER] , сторони є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON] 08.05.2013 [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , відповідно (а.с.9,10). Судовим наказом Олександрівського районного суду Донецької області від 26 грудня 2018 року з позивача на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 04 грудня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Судовим наказом Олександрівського районного суду Донецької області від 15 вересня 2020 року з позивача на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12). Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, 01 вересня 2022 року Близнюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 94. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - « [PERSON] » (а.с.13). Відповідно до довідки УСЗН від 19.12.2022 року [PERSON] перебуває на обліку та отримує допомогу малозабезпеченим сім`ям (а.с.26). Відповідно до Довідок-розрахунок Ооександрівського ВДВС від 02.12.2022 року, [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 80027,44 грн., сина [PERSON] у розмірі 78732,30 грн. (а.с.27,28). [PERSON] 24.09.2022 року отримала від [PERSON] , як аліменти від [PERSON] - 5000 грн., 07.11.2022 року від [PERSON] - 5000 грн., 11.12.2022 року від [PERSON] - 3000 грн. (а.с.29-31). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, допустимі та достовірні, що не оспорені сторонами у судовому засіданні та шляхом подання відзиву. Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. Зобов`язання батьків утримувати дітей до їх повноліття, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на позивача покладено цивільно-правовий обов`язок сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання дітей у визначеному судовими наказами розмірі. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У Постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З аналізу ст. 192 СК України та наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Відповідно до частин першої, другої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. У разі видачі судового наказу, відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України, боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів (частина сьома статті 170 ЦПК України) або судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 Розділу V цього Кодексу (частина восьма статті 170 ЦПК України). Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З позивача - [PERSON] , на користь відповідача - [PERSON] , за двома судовими наказами, а саме: від 26 грудня 2018 року, та 15 вересня 2020 року, стягнуто аліменти у розмірі по 1/4 частини доходів, що в загальній сумі складає 1/2 частину доходів, та суперечить пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Оскільки з позивача - [PERSON] , на користь відповідача - [PERSON] , за двома судовими наказами, а саме: від 26 грудня 2018 року, та 15 вересня 2020 року, стягнуто аліменти у розмірі по 1/4 частини доходів, що в загальній сумі складає 1/2 частину доходів, такий загальний розмір стягнутих аліментів за судовими наказами суперечить пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів стягнутих з [PERSON] , на користь [PERSON] судовими наказами від 26 грудня 2018 року, та 15 вересня 2020 року на утримання сина [PERSON] 08.05.2013 [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини заробітку (доходу) позивача щомісячно, що в сумі буде становити 1/3 частину його доходів. Як на підставу для зменшення розміру аліментів позивач вказував на зміну свого сімейного стану. Посилався на те, що 01.09.2022 року він зареєстрував шлюб з іншою жінкою, яка має трьох власних дітей, які також потребують належного матеріального забезпечення. Зазначені доводи позивача, як підставу для зменшення розміру аліментів, суд відхиляє, оскільки зміна сімейного стану не може бути єдиною підставою для зменшення розміру аліментів без надання належний та допустимих доказів на підтвердження погіршення у зв`язку з цим матеріального стану платника аліментів. У судовому засіданні позивач пояснив, що діти його дружини перебувають на утриманні їх батька, який сплачує на їх утриманні аліменти. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у визначеному судом зменшеному розмірі мають стягуватися від дня набрання рішенням суду законної сили. Прийняте судом рішення не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несвоєчасно сплачені аліменти. Щодо стягнення судових витрат, суд прийшов до таких висновків. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1984,80 грн. В судовому засіданні позивач просив не стягувати з відповідача його судові витрати. З урахуванням позиції позивача, суд вважає за можливе витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved