Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів, за участі третьої особи, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 04.12.2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір. Державним виконавцем Франківського ВДВС м. Львова 23.10.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54946916 на підставі виконавчого напису нотаріуса від 14.06.2017 року № 5378, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Русланом Олеговичем. Вважає зазначений виконавчий напис незаконним та таким, що вчинений з порушенням норм чинного законодавства. Зокрема зазначає, що виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, а не виписки з рахунку боржника, тобто нотаріус вчинив виконавчий напис в порушення вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Крім того, розрахунок заборгованості підписаний невідомою особою, на цьому документі не вказано ні посади, ні прізвища, ні ім`я підписанта. Разом із тим, нотаріусом порушено вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки строк, за який проводиться стягнення, становить понад чотири роки. Окрім того, враховуючи положення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/200084/14, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року,а також беручи до уваги положення статті 325 КАС України та статті 82 ЦПК України, на момент вчинення виконавчого напису у приватного нотаріуса взагалі не існувало законних підстав для вчинення відповідних нотаріальних дій, як наслідок, такий виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з цим позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5378, вчинений 14.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, про стягнення з [PERSON] суми боргу. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 21.06.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 21.06.2018 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 14.06.2017 року № 5378. 03.07.2018 року від представника відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на позовну заяву. Представник зазначає, що оскільки грошові кошти за кредитним договором № б/н від 04.12.2012 року не повернуті банку, було вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості на суму 34 432,01 грн. Банк, звернувшись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, реалізував своє право на захист свого цивільного права, при цьому, факт визнання заборгованості або наявності заперечення боржника щодо розміру або порядку стягнення заборгованості не впливає на визначення безспірності заборгованості за наявності переліку документів, які передбачені законодавством. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень переліку, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. А тому, відповідач вважає, що оскаржуваний напис вчинений нотаріусом з дотримання вимог та строків, встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Позивачем подано до суду відповідь на відзив. Зазначає, що згідно з виконавчим написом заборгованість за кредитним договором виникла 04.12.2012 року, а напис вчинено 14.06.2017 року. Крім того, з так-званого розрахунку заборгованості за кредитним договором слідує, що заборгованість виникла з 26.11.2013 року, а тому нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, оскільки з дня виникнення права вимоги пройшло понад 3 три роки. Відповідно, такий виконавчий напис не відповідає вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, відповідач жодним чином не довів, що надані ним нотаріусу документи відповідають п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, оскільки розрахунок заборгованості, який підписано невідомою особою, не є випискою по рахунку позивача. Представником відповідача - приватного нотаріуса КМНО Швець Р.О. - адвокатом Бутом О.В. подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що на підставі наданих нотаріусу документів, останнім вчинено виконавчий напис від 14.06.2017 року № 5378. 3 позивних вимог вбачається, що між позивачем та відповідачем існує спір про заборгованість за кредитним договором, до якого відповідач не має відношення, так як безспірність вимог визначається не нотаріусом, а стягувачем. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2019 року вказану цивільну справу передано для розгляду судді Дзеньдзюрі С.М. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2022 року вказану цивільну справу передано для розгляду судді Величку О.В. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 28.10.2022 року справа прийнята до провадження суддею Величком О.В. та призначена до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, разом із тим подала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», представник третьої особи Франківського ВДВС м. Львова, в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Від представника відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір у формі анкети - заяви № б/н від 04.12.2012 року. 14.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. вчинено виконавчий напис № 5378 про стягнення з позивача [PERSON] заборгованості за договором № б/н від 04.12.2012 року в розмірі 34 432, 01 грн. Постановою Франківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області відкрито виконавче провадження № 54946916 від 23.10.2017 року на підставі виконавчого напису № 5378 від 14.06.2017 року. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано та визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 14.06.2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яку було відповідно до ухвали Вищого адміністративно суду України залишено без змін. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати беззаперечна заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису). Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Зважаючи на те, що укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та позивачем договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, всупереч вищезазначеним нормам не був посвідчений нотаріально, а також беручи до уваги наявний спір щодо вказаної заборгованості, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Слід зазначити, що саме до такого висновку прийшов Верховний Суд при вирішенні аналогічного спору у своїй постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, провадження № 61-16749св19. Окрім того, суд приймає до уваги довідку АТ КБ «Приватбанк» від 27.10.2022 року № JNRMSAG71P4S534N, відповідно до якої у [PERSON] немає заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк». Згідно з ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., сплачена за подання позовної заяви. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved