Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Ноцький О.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] суму боргу за договором позики від 01 травня 2017 року в розмірі 70000 (сімдесят тисяч) доларів США, що в еквіваленті національної валюти України на день подачі позовної заяви до суду становить 2559802 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики коштів, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці у власність 70000 доларів США, які відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути йому у строк до 01 травня 2022 року, що підтверджується копією розписки наданою до матеріалів справи. Однак, на даний час в порушення свого зобов`язання [PERSON] кошти так і не повернула, що змусило позивача звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 29.12.2022 року відкрито провадження в справі, розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 05 січня 2023 року. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, 05.01.2023 року від нього через канцелярію суду надійшла заява, в якій він клопотав про проведення слухання по справі без його участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі . Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, 05.01.2023 року подала до суду заяву в якій позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі, розгляд справи просила проводити у її відсутності, наслідки визнання позову відомі та зрозумілі. Згідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Судом встановлено, що 01 травня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики коштів, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці у власність 70000 доларів США, які відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути йому у строк до 01 травня 2022 року. На підтвердження факту отримання грошових коштів [PERSON] надано розписку (а.с. 3). Згідно вказаної розписки відповідач [PERSON] зобов`язалась повернути позивачеві [PERSON] до 01 травня 2022 року, однак до теперішнього часу не повернула, чим порушує взяте на себе зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином з відповідача слід також стягнути судовий збір на загальну суму 12405,00 гривень. Отже, даний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі, загальна сума грошових коштів, що підлягають стягненню з відповідача на його користь складає 70000 (сімдесят тисяч) доларів США,що в еквіваленті національної валюти України на день подачі позовної заяви до суду становить 2559802 (два міліони п`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот дві) гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved