Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

У квітні 2022 року до суду надійшов вказаний позов від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстровано 18 липня 2015 року. За час спільного проживання у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені з грудня 2021 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 16 травня 2022 року відкрито провадження у справі, залучено сторін. 16 червня 2022 року задоволено частково клопотання відповідача та надано сторонам строк на примирення три місяці, провадження у справі зупинено. 08 листопада 2022 року відновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 03 січня 2023 року постановлено провести заочний розгляд справи. Позивач [PERSON] , просить розглянути справу за його відсутності, позивач на розірванні шлюбу наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що зазначив у заяві. Відповідач [PERSON] не прибула в судове засідання повторно, про час, дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином, засобами рекомендованого поштового зв`язку, про причини неявки суд не повідомила та не подавала заяву про розгляд справи за її відсутності та відз-ив на позов. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. У ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповіднстіо до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 18 липня 2015 року, у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 577, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] . Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з грудня 2021 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, за час наданий судом для примирення сторони у справі як подружжя примирення не досягли. Вказані обставини постають з позовної заяви, підтверджуються письмовими доказами, наявних в матеріалах справи. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідача. Спір між сторонами щодо розподілу майна фактично відсутній. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу необхідно прізвище [PERSON] залишити - « [PERSON] ». Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує, що позивач не наполягав на стягненні з відповідача судових витрат.

Outcome: approved