Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що з 04 жовтня 1997 року по 02 листопада 2021 року він перебував у шлюбі з [PERSON] . Ще до укладення шлюбу позивачу у спадок залишилась 1/2 частина двокімнатної квартири від його батьків, згодом він її розміняв і купив однокімнатну квартиру в [ADDRESS] . Згодом, будучи вже в шлюбі, вони продали цю квартиру та купили 1/2 частину будинку на [ADDRESS] . В цьому будинку виросли його доньки, і вони всією сім`єю, до 2019 року, проживали в ньому разом. Проте дружині\~забажалось переїхати\~в квартиру\~і він\~погодився продати\~будинок на\~ [ADDRESS] .\~Угода відбулася\~в один\~день,\~позивач продав\~1/2\~частку житлового\~будинку з\~відповідною часткою\~надвірних,\~господарських споруд\~та побутових\~будівель,\~що знаходився\~за адресою:\~ [ADDRESS] (сім),\~який розташований\~на приватизованій\~земельній ділянці\~площею 0,1000га,\~кадастровий номер: 5910136300:11:007:0053, 09 липня 2019 року, договір посвідчив приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Лєрмонтова Н.М. і в цей же день на ім`я його дружини у приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Борох Л.В. була придбана двокімнатна квартира загальною площею: 41,0 кв.м, житлова площа: 29,9 кв.м, кількість кімнат: дві, розташована в [ADDRESS] в будинку під номером [ADDRESS] , квартира під номером З(три). Всього із загального сімейного бюджету було сплачено 324 600 грн., що підтверджується договором. Зазначає, що на сьогоднішній день він не має можливості користуватися спільним майном, бо відповідачка впевнена, якщо квартира зареєстрована на неї, то вона має повне право її продати, не впускати його до цієї квартири та загрожувати йому виселити з даної квартири. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд постановити рішення, яким визнати спільною\~сумісною власністю\~сторін двокімнатну\~квартиру,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ; визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 червня 2022 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. В порядку забезпечення позову накладено арешт на двокімнатну квартиру загальною площею 41, 0 м.кв., житловою площею 29,9 м.кв., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що зареєстрована на праві власності за [PERSON] (а.с.33-34). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 червня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків. 17 червня 2022 року від представника позивача надійшли документи на виконання ухвали суду від 02 червня 2022 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 червня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13 вересня 2022 року, о 13 год. 00 хв. 13 вересня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 03 листопада 2022 року, 13 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки, відсутністю відомостей про її належне сповіщення про дату та час судового розгляду справи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу до судового розгляду на 11 січня 2023 року, 13 год. 30 хв. У зазначене судове засідання позивач не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачка про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не надіслала. Зі згоди позивача, викладеної в його письмовій заяві його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.\~\~ В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що 04 жовтня 1997 року сторони уклали шлюб, який було розірвано 02 листопада 2021 року, що підтверджується копією рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2021 року (а.с. 6,9). З договору купівлі-продажу квартири від 09 липня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л.В. вбачається, що [PERSON] придбала квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с. 11-14). Відповідно до ч. 1 ст .60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього \~господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, а також постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 1316/3987/12-ц. Згідно ст.ст. 68, 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Під час судового розгляду встановлено, що придбання квартири [ADDRESS] подружжя [PERSON] здійснили в період їх спільного проживання, що не спростовано відповідачкою, а тому вказане житлове приміщення належить сторонам на праві спільної сумісної власності. З огляду на вказане суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за ним права власності на Ѕ частину житлового приміщення квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню понесені [PERSON] судові витрати в розмірі 2556 грн. 20 коп. (2060,00+496,20) На підставі викладеного,

Outcome: approved