Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 гривень щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку, тому вона була змушена звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 18.10.2022 року відкрито провадження в справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27.10.2022 року представник відповідача адвокат Неживок І.В. до суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про визнання позовних вимог частково, а саме, вважає за необхідне стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини проводити в частці від його заробітку (доходу) в розмірі 1/4, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач [PERSON] з 08.06.2022 року офіційно працевлаштований водієм в ТОВ «Автобосс» та отримує заробітну плату за вирахуванням податків в розмірі 6440 грн., а вимоги позивачки про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 гривень значно перевищують його дохід. Доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість надавати кошти у такому розмірі позивачка не надала. Тому,виходячи з доданих до відзиву доказів, відповідач вважає, що, враховуючи його матеріальне становище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У судове засідання позивачка [PERSON] не прибула, до суду надала заяву в якій уточнила позовні вимоги, а саме, просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь щомісячно аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, а також розгляд справи просить проводити без її участі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Неживок І.В. у судове засідання не прибули, до суду представник позивача надав заяву про проведення розгляду справи без участі відповідача та його представника, уточнені позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Факт проживання малолітньої дитини з позивачкою [PERSON] встановлений копією довідки № 1242 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою 29.09.2022 року управлінням адміністратвиних послуг виконавчого комітету Тетіївської міської ради (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Отже, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданимвідповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищевикладеного, розглянувши справу в межах уточнених позовних вимог, дослідивши докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , та вважає за необхідне стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved