Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

У жовтні 2022 року Акціонерне товариство\~«Комерційний Банк\~«Глобус» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 92162 грн. 35 коп. Обґрунтовано позов тим, що 10.06.2016 між ПАТ «КБ «Глобус» та [PERSON] було укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки, шляхом подачі заяви-анкети № 12-67 на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту в розмірі 10000 грн., строком на 24 місяці, зі сплатою процентів відповідно до умов договору. У подальшому позичальником додатково подані заяви-анкети № 12/100 від 10.11.2016, № 12/23 від 09.02.2017, № 12/23 від 28.07.2017 та № 12/23 від 14.12.2017 про приєднання до договору, відповідно до яких збільшено ліміт овердрафту до 43000 грн. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, кошти у встановлений строк у повному обсязі не повернув, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка у добровільному порядку не погашена, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02\~листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов підтримує. У судове засідання, призначене на 20.01.202, відповідач подав заяву про завершення розгляду справи без його участі. При цьому, у судовому засіданні, яке відбулося 16.11.2022, позивач пояснив, що своєчасно оплачував кошти по договору, проте, через тяжке онкологічне захворювання, не мав можливості своєчасно проводити оплати. З вересня 2021 року [PERSON] систематично вносив кошти на погашення кредиту, а куди їх банк зараховував позивачу не відомо. Договору про застосування процентної ставки у розмірі більшому ніж 36% він з банком не укладав та такого договору не підписував. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 10.06.2016 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Глобус» (змінило назву на Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус») та [PERSON] було укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети № 12-67 на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту в розмірі 10000 грн., строком дії на 24 місяці з 10.06.2016 по 08.06.2018, фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості - 36% річних, процентна ставка в пільговий період кредитування (річних) - 0,000001%. (а.с. 12). Відповідно до умов договору банком відкрито позичальнику картковий рахунок № [NUMBER] за програмою кредитування овердрафт для фізичних осіб «Запасочка». У подальшому позичальником додатково підписані заяви-анкети про приєднання до договору: № 12/100 від 10.11.2016, якою встановлено строк дії ліміту овердрафту з 11.11.2016 по 09.11.2018, № 12/23 від 09.02.2017 - строк дії ліміту овердрафту з 09.02.2017 по 08.02.2019, № 12/23 від 28.07.2017 строк дії ліміту овердрафту з 28.07.2017 по 26.07.2019 та № 12/23 від 14.12.2017 - строк дії ліміту овердрафту з 14.12.2017 по 31.12.2018. Відповідно до умов останньої заяви-анкети збільшено ліміт овердрафту до 43000 грн., строком дії на 13 місяців з 14.12.2017 по 31.12.2018. Усі заяви-анкети про приєднання до договору, що підписані відповідачем, містять умову про сплату процентів в розмірі 36,00 % річних (а.с. 15, 18, 21, 24). Як вбачається із виписки за договором № 2625/22156/376/UAH за період з 10.06.2016 по 02.04.2021 по рахунку: № [NUMBER] [PERSON] користувався коштами овердрафту (а.с. 33-40). Проте, згідно розрахунку, наданого банком, відповідач у встановленому договором порядку та строки не погасив заборгованість, в результаті чого станом на 17 жовтня 2022 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 92162 грн. 35 коп., яка складається з: 57334 грн. 47 коп. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 34827 грн. 88 коп. - прострочена заборгованість по процентам (а.с. 32). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою, другою статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Статтею 10561 Цивільного кодексу України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути також з відповідача заборгованість за простроченими відсотками. Судом встановлено,\~що згідно\~умов договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети № 12-67 від 10.06.2016, заяв-анкет про приєднання до договору: № 12/100 від 10.11.2016, № 12/23 від 09.02.2017, № 12/23 та № 12/23 від 14.12.2017 сторони передбачили фіксовану процентну ставку у розмірі 36 % річних. Відповідно до заяви-анкети про приєднання до договору № 12/23 від 28.07.2017 строк дії ліміту офердрафту з 28.07.2017 по 26.07.2019 (а.с. 21), тобто даним договором визначено остаточний термін дії ліміту офердрафту, після якого сторони нових договорів про продовження строку кредитування не укладали. Ухвалою суду від 16.11.2022, за клопотанням відповідача, судом було витребувано у банку інформацію про порядок нарахування заборгованості по договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети від 10.06.2016 (зі змінами), укладений між АТ КБ «Глобус» та [PERSON] , на підставі якого було встановлено ліміт овердрафту і позичальнику надавалися кредитні кошти, а саме: детальний розрахунок заборгованості із зазначенням підстав нарахування процентів, розмір процентної ставки, періоди нарахування відсотків, суми погашень за кредитом та на які види нарахувань здійснювалося зарахування сплачених відповідачем коштів. Також, витребувано інформацію про те, протягом якого терміну діяла кредитна карта, згідно якої відповідачу надавався кредит. На виконання вимог ухвали суду, представник позивача надав лише детальний розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувались за період з 29.08.2016 по 01.09.2022, хоча судом встановлено, що сторони погодили строк дії ліміту офердрафту до 26.07.2019, що підтверджується заявою-анкетою про приєднання до договору № 12/23 від 28.07.2017. Доказів про те, що строк дії кредитного зобов`язання відповідача перед банком продовжено до 01.09.2022, позивачем суду не надано. Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувались за ставкою 36%, 42% та 46,8%, хоча сторони узгодили фіксовану процентну ставку 36 %. Таким чином, банк нараховував проценти за користування кредитом, зокрема і за процентними ставками 42% та 46,8%, розмір яких сторони не узгоджували. За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками після строку дії кредитного зобов`язання, а саме після 26.07.2019 та за підвищеними процентними ставками 42% та 46,8%. Водночас суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу проценти входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст. 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що банком надавалися кредитні кошти позичальнику строком до 26.07.2019, за таких обставин після цієї дати у позивача виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦПК України. Досліджуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредита, суд виходить з наступного. З детального розрахунку заборгованості та виписки по рахунку відповідача вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами. Водночас, кошти, які вносилися відповідачем після 26.07.2019, зараховувалися позивачем не лише на погашення заборгованості по тілу кредиту, а і на погашення відсотків. Крім того, і за процентними ставками 42% та 46,8%, розмір яких сторони не узгоджували. Зокрема, сума процентів, що була погашена позивачем становить 4755 грн. 80 коп., з яких 1659 грн. 80 коп. були нараховані в межах строку дії кредитного зобов`язання за процентною ставкою 36 %, а 3060 грн. нараховані після 26.07.2019 за процентними ставками 42% та 46,8%. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для нарахування банком відсотків після строку дії кредитного зобов`язання за підвищеними процентними ставками, грошові кошти в розмірі 3060 грн. підлягають зарахуванню на тіло кредиту (57334 грн. 47 коп. 3060 грн.= 54274 грн. 47 коп.). За таких обставин суд знаходить підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 54274 грн. 47 коп., у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають частково задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial