Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

Генеральний директор КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради (далі КНП »ТОКПЛ» ТОР) Шкробот В. В. звернувся в суд із заявою про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що у [PERSON] наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби; суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі, якщо не буде надана психіатрична допомога. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від [PERSON] . На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий лікаремпсихіатром [PERSON] у приймальному відділенні КНП «ТОКПЛ» ТОР об 11 год. 43 хв. 19 січня 2023 року, який підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Також [PERSON] був оглянутий комісією лікарівпсихіатрів КНП «ТОКПЛ» ТОР, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію [PERSON] згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Згода особи на госпіталізацію відсутня за станом здоров`я. У зв`язку з неможливістю мати згоду [PERSON] на госпіталізацію через його психічний стан, генеральний директор КНП «ТОКПЛ» ТОР просить винести рішення про його примусову госпіталізацію. В судовому засіданні представник КНП «ТОКПЛ» ТОР Чорній П. П. заяву підтримав, просив суд її задовольнити. Законний представник [PERSON] також підтримала заяву про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку її сина. Прокурор Галас Н. В. вважає підставною заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку до КНП «ТОКПЛ» ТОР без його згоди та не заперечує щодо її задоволення. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив. Як вбачається із висновку комісії лікарівпсихіатрів, пацієнт [PERSON] , [INFO] , житель Лановецького pну, с. Лопушне. Поступив на стаціонарне лікування та обстеження в 3 психіатричне відділення КНП «ТОКПЛ» ТОР 19 січня 2023 року об 11:43 з приводу: важка розумова відсталість, синдром емоційно вольової нестійкості. судомний синдром. Поступає ургентно на стаціонарне обстеження та лікування в КНП «ТОКПЛ» ТОР вперше в даному році у зв`язку з погіршенням психічного стану. Скарги: на почастішання судомних нападів (з 17 січня по 19 січня 2023 року перебував у реанімаційному відділенні Лановецької лікарні), проявляє агресію до матері, не виконує інструкцій, неконтрольований. Анамнез життя та хвороби: (зі слів пацієнта та мед. документації) відомо, що родом з селян, старший з двох дітей. Вагітність та пологи без особливостей. В дитячому віці переніс нейроінфекцію. З того часу почав відставати в психомоторному розвитку. Ходити почав після 2ох років, мова не розвинулась. Ніде не вчився, був під опікою матері. Неодноразово лікувався в дитячому відділенні з приводу даного захворювання. З 2005 року перебуває на обліку в психіатра. В 2015 році вперше виник судомний напад, повторно в 2017 році, з того часу напади бувають по 34 рази на місяць. Приймає амбулаторно вальпроком 900 мг на добу, але останнім часом ефекту не було, серія нападів була 08 січня 09 січня 2023 року, повторно 17 січня 2023 року, після чого звернулися в Лановецьку ЦРЛ, де 2 дні лікувався у реанімаційному відділенні. Після виписки поступає на лікування в КНП ТОКПЛ ТОР з метою лікування, обстеження, корегування медикаментозної терапії. Остання виписка 28 березня 2022 року. Психічний статус: в свідомості. Контакт не продуктивний. На звернену мову не реагує, сидить, похитується, б`ється головою об стіну, вигукує, кусає себе за руки, щипає маму, вириває на собі волосся. Інструкції виконує лише під контролем персоналу, прості, здатність до врегульованої діяльності відсутня, потребує постійного стороннього нагляду. Емоційно не стійкий, психомоторно розгальмований. Інтелект нерозвинутий, на низькому рівні. Навичок самообслуговування не навчений, до туалету не привчений, ходить в памперсі. Критика відсутня. Діагноз: важка розумова відсталість, синдром емоційно вольової нестійкості. Судомний синдром. Комісія приходить до висновку, що згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» пацієнт [PERSON] потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його згоди, у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який являє собою його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі якщо особі не буде надана психіатрична допомога. Відповідно до змісту довідки до акта огляду медикосоціальною експертною комісією серії 12ААБ № 472770 від 12 березня 2019 року, [PERSON] має першу групу інвалідності, підгрупи «А», інвалідність з дитинства довічно. Згідно з\~вимогами ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~340\~ЦПК України,\~у \~заяві\~про проведення\~психіатричного огляду\~фізичної особи\~у примусовому\~порядку,\~про надання\~особі амбулаторної\~психіатричної допомоги\~у примусовому\~порядку та\~її продовження,\~про госпіталізацію\~до закладу\~з надання\~психіатричної допомоги\~у примусовому\~порядку та\~продовження такої\~госпіталізації повинні\~бути зазначені\~підстави для\~надання психіатричної\~допомоги у\~примусовому порядку,\~встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В силу ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медикосоціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Рішенням Конституційного Суду № 2рп/2016 від 01 червня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаряпсихіатра без судового контролю. Статтею 3\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» передбачено,\~що кожна\~особа вважається\~такою,\~яка не\~має психічного\~розладу,\~доки наявність\~такого розладу\~не буде\~встановлено на\~підставах та\~в порядку,\~передбачених цим\~Законом та іншими законами України. У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, в принципі 6 зазначено, що «будьяка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи. Крім цього, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих,або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарівпсихіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. Разом з тим, суд зазначає, що надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею. Проте згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: поперше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; подруге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і потретє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України. Недотримання вимог матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, оскільки воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу. Судом встановлено, що станом на день звернення генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробота В. В. про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] є підстави для такої госпіталізації, які встановлені лікарською комісією, госпіталізація особи до психіатричного закладу відповідає положенням Закону України «Про психіатричну допомогу» та вимогам процесуального законодавства та є необхідною у зв`язку із тим, що у [PERSON] наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольнити основні життєві потреби; суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану, у разі, якщо не буде надана психіатрична допомога, а обстеження та лікування особи, щодо якої розглядається питання, можливі лише в умовах психіатричного стаціонару, що підтверджено належними та допустимими доказами. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а тому заяву генерального директора КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Шкробота В. В. про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved