Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним цивільним позовом, який представник підтримав у клопотанні про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що в період з 14.12.2017 по 06.01.2022 [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб»; був звільнений з роботи за згодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення підприємство нарахувало позивачу заборгованість із заробітної плати в розмірі 40034,41 грн., проте виплатити її відмовилося. Оскільки при звільненні працівника з ним не було проведено остаточного розрахунку, є підстави для стягнення з відповідача на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні період якого починається з 07.01.2022, з урахуванням середньоденної заробітної плати в розмірі 975,57 грн. Тому позивач просить суд стягнути з ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 40034,41 грн., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 30242,67 грн. Ухвалою суду від 26.12.2022 відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, при причини неявки не сповістив, надав довідку, згідно якої заборгованість із заробітної плати [PERSON] , станом на 17.01.2023, становить 24128,54 грн., розмір середньоденної заробітної плати останнього складав 936,66 грн. Суд, дослідивши надані докази і пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 14.12.2017 по 06.01.2022 перебував у трудових відносинах з Дочірнім підприємством «Завод обважнених бурильних та ведучих труб», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.6). Наказом ДП «Завод обважнених бурильних та ведучих труб» №\~4-К від 06.01.2022 [PERSON] було звільнено з роботи за згодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, з 06.01.2022 (а.с.6). При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка, станом на 17.01.2023, становила 24128 грн. 54 коп., що підтверджується Довідкою Товариства від 17.01.2023. Заборгованість не була виплачена станом на час розгляду справи. Згідно вказаної Довідки, розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] складав 936,66 грн. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Відповідно до положень ст.ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст.ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно із ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Отже, зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати (за вирахуванням податків), станом на 17.01.2023, в розмірі 24128 грн. 54 коп. Нормою ст. 117 КЗпП України регламентовано, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови №\~13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.\~117\~КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Разом з тим, згідно із ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Указом Президента України №\~64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було продовжено. Наразі режим воєнного стану в Україні триває. Листом від 28.02.2022 №2021/02.0-7.1 ТПП України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а тому з 24.02.2022 затримка розрахунку при звільненні з працівником (позивачем) триває не з вини роботодавця (відповідача), а внаслідок ведення бойових дій на території України. Таким чином, з урахуванням викладеного, оскільки [PERSON] був звільнений 06.01.2022, а остаточний розрахунок з ним проведено не було, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 29036\~грн. 46 коп. за період з 07.01.2022 по 23.02.2022, що складає 31 робочий день, при середньоденній заробітній платі позивача 936,66 грн. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн., оскільки позивача було звільнено від його сплати.

Outcome: partial