Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

22.12.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на його утримання аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з дня подачі позову. В обґрунтування позову посилається на те, що він є батьком відповідача [PERSON] , людиною вкрай похилого віку, йому 82 роки, має низку невиліковних рецидивуючих хвороб, самостійно не пересувається, потребує стороннього догляду та нагляду. Він отримує пенсію за віком з 01.02.2000 року, її розмір становить 3630,38 грн., яка є єдиним джерелом його існування і якої не вистачає для життя, а відповідач є здоровою особою працездатного віку і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання батька. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 грудня 2022 року провадження у справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов визнав і просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Отже при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року в справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19). Як вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Мереф`янською міською радою 12.10.1976 року, позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] [INFO] . [PERSON] , [INFO] , є особою пенсійного віку, що підтверджується копією його паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Харківським РВУМВС України в Харківській області 27.11.1997 року. Відповідно до Інформації Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №294/02.20-22 від 15.12.2022 року, [PERSON] перебуває на обліку і отримує пенсію за віком з 01.02.2000 року, розмір якої з 01.12.2022 року складає 3630 грн.38 коп. Згідно з довідкою КНП Мереф`янської міської ради «Мереф`янська центральна районна лікарня» від 14.12.2022 року [PERSON] має низку хвороб, в тому числі злоякісне новоутворення шкіри, самостійно не пересувається, потребує постійної сторонньої допомоги. Отже судом встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком та наявністю захворювань, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги, а відповідач є єдиним сином позивача, він працездатного віку, фізично здоровий, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання від сина матеріальної допомоги на своє утримання. Стосовно розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача суд зазначає наступне. Відповідно до ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідач позовні вимоги визнав, ним не надано суду відомостей щодо його працевлаштування, перебування на його утриманні непрацездатних осіб, наявності інших аліментних зобов`язань, і він не заперечує проти стягнення з нього аліментів у зазначеному позивачем розмірі. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. З огляду на наведене, суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22 грудня 2022 року (дати подання позову) і до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. При цьому гарантований мінімальний розмір аліментів на утримання непрацездатних батьків Сімейним кодексом України не визначений, а отже судом не визначається. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах стягнення платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З частини 6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли(держави). Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved