Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

В провадженні судді перебуває вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] , з 21 травня 2001 року працював в Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг», код ЄДРПОУ 24432974, з повним робочим днем у підземних умовах на різних посадах. Робота у підземних умовах за тривалий час трудових відносин позивача з відповідачем негативно вплинули на стан його здоров`я та спричинили виникнення в нього професійного хронічного захворювання. Тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм хворого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту. Комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (надалі - Комісія) було встановлено наявність у позивача хронічного професійного захворювання за таким діагнозом: 1.Радикулопатія попереково-крижова L5,S1, білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом нижніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. 2.Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією [PERSON] і Н.І. Пономарьової. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії №2 Серії 12 ААА № 122289 від 13 жовтня 2022 року позивачу вперше було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 30% з 10 жовтня 2022 року до 1 листопада 2024 року. Таким чином, у зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів, що спричиняє дискомфорт. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на його душевному та фізичному станах. На даний час незмінним є те, що самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію, оскільки не зважаючи на постійні курси лікування, які лише тимчасово полегшують стан здоров`я позивача, відновлення стану його здоров`я є неможливим, що свідчить про незворотність втрати та неможливість відновлення стану здоров`я. Отже, вважає, що факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров`я 201 000 грн. Сторони в судове засідання не викликались. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідач надав відзив, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] , з 21 травня 2001 року працював в Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг», код ЄДРПОУ 24432974, з повним робочим днем у підземних умовах на різних посадах, а саме: з 21.05.2001 р. по 02.11.2001 р. - електромонтер з ремонту та обслуговування електрообладнання, ЦРЕО1 Криворізького державного гіоничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь»; з 18.04.2005 р. по 12.12.2005 р. - електрогазозварник, ремонтно-механічний цех, шахтоуправління з підземного видобутку руди, ВАТ «Криворіжсталь»; з 12.12.2005 р. по 19.08.2010 р, - ВАТ «АрселорМіттал Кривий РІг», ш. ім. Артема, електрогазозварник підземний; з 20.08.2010 р. по 07.07.2021 - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ШУ з підземного видобутку руди ГД, дозувальник підземний. Загальний стаж роботи позивача у цеху в умовах впливу шкідливих факторів складає 22 роки 3 місяці. Вказані обставини підтверджуються трудовою книжкою позивача (а.с. 12-15) Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) (а.с. 16-18), розслідування проводилось уповноваженою комісією: Голова комісії - Д.О. Дударь; Члени комісії: [PERSON] , А.П. Приймак, С.Я. Сапьолка, О.В. Кучер, В.О. Тягнирядно. Професійне захворювання у позивача виникло за таких обставин: Працюючи дозувальником (підземним) дільниці №28 (внутрішньо шахтного транспорту), гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 20.08.2010 по 07.07.2021 рр., [PERSON] виконував навантаження гірничої маси в скіпи за допомогою дистанційного керування, очищення просипів гірничої маси, вантажно-розвантажувальні роботи. Тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм хворого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 12.07.2022 р. №1161 (а.с. 21-22) підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 21.05.2001 по 02.11.2001 рр. - електромонтер з ремонту та обслуговування; ЦРЕО1; Криворізький державний гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь»; з 18.04.2005 по 12.12.2005 рр. - електрогазозварник; ремонтно-механічний цех; шахтоуправління з підземного видобутку руди, ВАТ «Криворіжсталь»; з 12.12.2005 по 19.08.2010 рр. - ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ш. ім.. Артема, електрогазозварник підземний; з 20.08.2010 по 07.07.2021 рр. - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ШУ з підземного видобутку руди ГД, дозувальник підземний. Комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (надалі - Комісія) було встановлено наявність у позивача хронічного професійного захворювання за таким діагнозом: -Радикулопатія попереково-крижова L5, S1, білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і мязово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом нижніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді деформуючого остеоартрозу у поєднанні з пері артрозом колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. -Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією [PERSON] і Н.І. Пономарьової. Зазначений діагноз підтверджується медичними виписками, виписними епікризами, виписками із медичної карти (а.с. 28-39). Крім того Комісією було зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці (п. 13 акту), а саме на підставі інформаційної довідки про умови праці від 07.10.2021 р. №1005/4.6-9, складеної Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 р. № 248, умови праці дозувальника (підземного) дільниці №28 (внутрішньошахтного транспорту), гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» Козиря Анатолія Миколайовича відносяться: -за вмістом аерозолів переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); -за рівнем шуму - до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); -за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); -за показниками важкості праці - до 3 класу 3 ступеня (шкідливі); Згідно п. 18 зазначеного акту причиною виникнення у позивача професійного захворювання є: важкість праці: Згідно з\~вимогами Державних\~санітарних норм\~та правил\~«Гігієнічна класифікація\~праці за\~показниками шкідливості\~та небезпечності\~факторів виробничого\~середовища,\~важкості та\~напруженості трудового\~процесу»,\~затверджених наказом\~МОЗ України\~№248\~від 08.04.2014,\~показники важкості праці перевищували нормативні: -величина статистичного навантаження за зміну при утриманні вантажу, докладанні зусиль двома руками складала 210 400 - 264 810 кг/с при нормативному значенні 70 000 кг/с; -робоча поза: незручна 29,4-31,4 % робочої зміни при нормативному значенні 25%; -нахили тулуба (вимушені, більше 30>), кількість за зміну: 114-184 разів за зміну при нормативному 50-100 разів за зміну. Шум: еквівалентний рівень шуму на 11-20 дБА перевищував гранично\-допустимий рівень (91-100 дБА при ГДР 80 дБА) згідно ДСН 3.3.6,037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку». Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії №2 Серії 12 ААА № 122289 від 13 жовтня 2022 року позивачу вперше було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 30% з 10 жовтня 2022 року до 1 листопада 2024 року (копія довідки МСЕК додається). Відповідно до рекомендацій МСЕК позивачу необхідне медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення (а.с. 20). Згідно ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці",роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів,а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Так, відповідно до ч.ч. 1-4\~ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до вимог\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно з нормами Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того,\~статтею 46 Конституції України\~закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Так, Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання Форми П-4 від встановлено та підтверджено, що факт отримання професійного захворювання позивачем відбулося при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача. Виходячи з норм\~ч.1ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно доч.1ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Таким чином, в даному випадку відповідач\~несе прямий обов`язок по виплаті позивачу відшкодування з приводу спричинення моральної шкоди. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у зв`язку з захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабістю, втомою, болями. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками професійного захворювання порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв`язки, що в свою чергу призвело до моральних страждань. Відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. Оскільки в письмових матеріалах справи всі перелічені умови знайшли своє відображення, оскільки позивач отримав професійне захворювання безпосередньо через виконання трудових обов`язків, тобто підприємство належним чином не забезпечило безпечних умов праці, суд погоджується з необхідністю грошового відшкодування, пов`язаного зі спричиненням моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги те, що йому були спричинені моральні страждання, отримання професійного захворювання, безумовно, змінила його нормальний життєвий ритм, проте вирішуючи питання про достатній розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд погоджується з позицією відповідача щодо того, що позивачем не наведено конкретних достатніх аргументів щодо обґрунтування саме зазначеної у позові суми спричинених збитків. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на його користь з відповідача 80\~000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Відповідно до ст.141\~ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. \~Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За вказаних обставин суд доходить до висновку, що вказана вимога підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial