Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-01 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради (далі - позивач) в особі голови Центрально-Міської районної у місті ради К. Мурашової звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) та просить визнати [PERSON] , реєстрація місця проживання якої за адресою: [ADDRESS] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності її проживання понад шість місяців; зобов`язати відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб у Центрально-Міському районі управління з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] за вищевказаною адресою; судові витрати покласти на відповідача. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що будівля гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Кривого Рогу та передана на балансовий облік департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому міської ради. У будинку [ADDRESS] , у кімнаті [ADDRESS] зареєстрована відповідач, у кімнаті тривалий час ніхто не проживає, будь-які речі в ній відсутні, не зачинена, а тому має вільний доступ сторонніх осіб. Через відсутність відповідача у жилому приміщенні (кімнаті) воно перетворюється у занедбане, крім того по сплаті за комунальні послуги виникла заборгованість. ІІ. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 30 серпня 2022 року; до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб у Центрально-Міському районі управління з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради. Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року було закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, вмключено з кола учасників справи - третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб у Центрально-Міському районі управління з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради; справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, до канцелярії суду надав заяву, відповідно до змісту якої, просить суд провести розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не з`явилася, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки до суду не повідомила, відзиву не подала. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило. Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання. Зокрема, згідно з частиною 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за його відсутності. Враховуючи те, що будь-яких клопотань від відповідача не надходило та те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 січня 2023 року вирішено провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з рішенням Криворізької міської ради від 25.05.2016 №558 «Про надання згоди на безоплатне прийняття об`єктів житлового фонду від акціонерного товариства «Криворізький завод гірничого машинобудування» до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу перейшла будівля гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , та передана на балансовий облік департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому міської ради. За відомостями, що містяться в реєстрі територіальної громади м. Кривий Ріг від 24.05.2022 №5371, у кімнаті [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] . [PERSON] набула право на проживання у кімнаті [ADDRESS] згідно з рішенням виконкому районної у місті ради від 20.02.2019 №70 «Про надання [PERSON] кімнати [ADDRESS] » та виданим ордером на жиле приміщення від 11.03.2019 № 10. Відповідно до акту обстеження від 10 червня 2021 року, у кімнаті [ADDRESS] , [PERSON] не проживає з 2019 року, будь-які речі в кімнаті відсутні, житлово-комунальні послуги не сплачені. ІV. Норми права, застосовані судом при вирішенні даного спору. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред 'явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. У відповідності до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно із статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою». Отже норми Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. V. Висновки суду. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги, той факт, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з 2019 року, тобто більше ніж шість місяців, ніяких домовленостей з приводу користування відповідачем вказаним житловим приміщенням не досягалося, житлом не користується, комунальні послуги не оплачує, ніякої участі в утриманні житла не приймає, будь-яких особистих речей відповідача чи іншого майна, яке належало б відповідачу не залишилось, суд вважає відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] . Таким чином, позов в частині визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. Вирішуючи вимогу позову про зняття з реєстраційного обліку відповідача, суд приходить до наступного висновку. Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а тому його положення підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У відповідності до п. 3 Правил реєстрації місця проживання, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів (п.1.3. Порядку). Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, що передбачено п. 26 вищевказаних правил. Тому в частині вимоги про зняття з реєстрації відповідача слід відмовити, оскільки така вимога, на переконання суду, окремого вирішення у даному випадку не потребує, а задоволення попередньої позовної вимоги є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстрації у зазначеній квартирі, у порядку встановленому зазначеними Правилами та Законом. VІ. Розподіл судових витрат. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача - Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради сплачено судовий збір в розмірі 2481 грн. 00 коп., таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2481 грн.

Outcome: partial