Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

Позивач звернулася до Обухівського районного суду з позовною заявою, в якій просить позбавити відповідачів [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно їй малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначила, що вона є сестрою відповідача [PERSON] , батьками дитини записані відповідачі, підтвердженням цього є свідоцтво про народження дитини. На початку вересня 2021 року її мама [PERSON] забрала онука та викликала поліцію, оскільки батьки дитини перебували в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Оскільки її мамі [PERSON] було тяжко доглядати за маленькою дитиною, тому вона висловила готовність до піклування та виховання [PERSON] . З того часу дитина знаходиться під її опікою та наглядом. Батьки дитини , відповідачі по справі весь цей час не цікавляться долею дитини та не надають допомоги на її утримання. 01.12.2021 року служба в справах дітей Дарницького району в м. Києві прийняла рішення про влаштування [PERSON] , [INFO] до її родини. В даний час вона звернула до суду з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки має на меті всиновити дитину та в подальшому піклуватися про неї. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, з підстав викладених у позові, крім того підтвердила що відповідачі постійно зловживали алкоголем та наркотики. Сусіди часто телефонували мамі щоб та забрала дитину, оскільки батьки нею не займаються. Потім поліція забрала дитину та передала їм на тимчасове утримання. В даний час вони з чоловіком опікуються дитиною, біологічні батьки дитини взагалі дитиною не цікавляться. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, вказала що дитину в неї забрали без дозволу, тому вона має на меті повернути дитину до себе. В даний час вона знаходиться в реабілітаційному центрі від наркоманії, оскільки коли в неї відібрали дитину то вона перебувала в наркотичному стані. В даний час вона не вживає наркотики та працює в церкві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні показав, що дійсно вони з дружиною зловживали наркотиками та не займалися вихованням сина, тому дитину передали на утримання його матері та сестрі. Щодо заявлених позовних вимог він покладається на розсуд суду. Представник третьої особи виконавчого комітету Української міської ради як органу опіки та піклування Ярмоленко І.Є. в судовому засіданні підтримала рішення та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю позивачки та відповідача [PERSON] .. Також вона пояснила що її син [PERSON] привів дружину, спочатку вони жили добре, але потім почали зловживати спиртними напоями та наркотиками, їй неодноразово скаржилися на них сусіди по квартирі. Кили в них народилася дитина , то син з невісткою не займалися її утриманням та вихованням. Якось син попросив її забрати дитини у них оскільки його дружина [PERSON] постійно перебуває в наркотичному сп`янінні. Дитину вони забрали та її утриманням та вихованням займається її донька позивачка по справі. Батьки дитини взагалі не цікавляться її життям. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Української міської ради Обухівського району Київської області, актовий запис № 56 (а.с.35). Відповідно наданих характеристик на [PERSON] та [PERSON] вони зловживають спиртними напоями, недноразово влаштовують сварки та порушують тишу в нічний час (а.с.37,37,45). 15.07.2022 року виконавчий комітет Української міської ради Обухівського району Київської області, як орган опіки та піклування виніс висновок, яким вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відно їх малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] (а.с.130-132). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню свого сина [PERSON] , що фактично визнається відповідачами в судовому засіданні, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідачі є батьками малолітнього [PERSON] , тому на підставі ст.180 Сімейного Кодексу України, зобов`язані утримувати його до досягнення ним повноліття. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачів аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку кожного, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь закладу (опікуна) де буде перебувати малолітній [PERSON] , [INFO] , до повноліття дитини. Відповідно до ч. 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу . Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно з частиною 4статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Статтями26,27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Захист інтересів [PERSON] здійснювали адвокати Улибіна В.О. та Жогіна О.О., що стверджується ордером адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3статті 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2статті 15 ЦПК України). З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що підстави для стягнення коштів за правничу допомогу відсутні, оскільки такі витрати стороною позивача не підтвердженні будь-якими належними доказами, тому відшкодуванні підлягає лише сплачений позивачем при звернені до суду судовий збір.

Outcome: partial