Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

[PERSON] 07 січня 2022 року за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовом до Держави Україна в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, який зареєстрований 10 січня 2022 року за вхідним номером 145. В своєму позові позивач просить відшкодувати шкоду за посягання Держави Україна в особі відповідачів у справі на гарантію права на життя та гарантію права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, які встановлені статтями 3,48,49,50 Конституції України, а саме: не вчинення превентивних дій щодо усунення загрози життю та здоров`ю [PERSON] , шляхом прийняття рішення та вжиття заходів, у межах повноважень відповідачів, щодо забезпечення гарантії права на життя, згідно статті 6 закону «Основи законодавства України про охорону здоров`я», а саме: на достатній життєвий рівень для [PERSON] і сім`ї, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та соціальне обслуговування і забезпечення, який є необхідним для підтримання здоров`я людини, безпечне для життя і здоров`я навколишнє природне середовище, шляхом прийняття рішень щодо надання необхідної матеріальної допомоги та призначення субсидії достатньої для опалювання будинку площею 199,6 км.м. за рахунок коштів державного та місцевого бюджету Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям від 10 січня 2022 року вищезазначена справа передана до провадження судді Васюченка О.Г.. Того ж дня, постановлена ухвала про залишення вищезазначеної позовної заяви без руху. У зв`язку з не усуненням недоліків 31 січня 2022 року суддя постановляє ухвалу та повертає позовну заяву позивачу та вважає її неподаною. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року скасовано ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 30 грудня 2022 року постановлено ухвалу про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надав заяву в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі та за правилами спрощеного провадження. Представник відповідача Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, надав відзив в якому зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують поправність чи бездіяльність Дніпровської райдержадміністрації Дніпропетровської області при розгляді звернень [PERSON] , що могло би бути підставою для встановлення факту завдання шкоди позивачу, у зв`язку з чим просив закрити провадження по справі. Представник відповідача Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, до суду не з`явився, відповідних заяв або клопотань не надавав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи здійснення розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач звернувся з позовом до суду, щодо надання необхідної матеріальної допомоги та призначення субсидії достатньої для опалювання будинку площею 199,6 км. м. за рахунок коштів державного та місцевого бюджету, для забезпечення гарантії права на життя, згідно статті 6 закону «Основи законодавства України про охорону здоров`я», а саме: на достатній життєвий рівень для [PERSON] і сім`ї, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та соціальне обслуговування і забезпечення, який є необхідним для підтримання здоров`я людини, безпечне для життя і здоров`я навколишнє природне середовище. Зазначає, що відповідей по суті звернень або інформації по суті запиту до Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 23.12.2021 року, який в свою чергу стосується запиту на отримання інформації від 16.12.2021 року щодо забезпечення Державою Україна гарантії права на життя та гарантії права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, а саме: надання документу, який засвідчує про можливість фізичного існування на 79 році життя пенсіонера [PERSON] , якщо він отримав у грудні пенсію 3664,51 грн., а сплатив за газ, доставку газу та електроенергію за листопад 2021 року 3739,99 грн., ним у листі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 28.12.2021 за №3/23-6578 не отримано. Відповідач порекомендував звернутися із вказаного питання до Обухівської селищної ради, проте у листі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 28.12.2021 за №3/23-6578відсутнє будь-яке обґрунтування щодо застосування «трискладового тесту», при цьому на мене покладено обов`язок щодо звернення до територіальної громади, що заборонено частиною 3 статті 4 закону України «Про звернення громадян» та надає мені право на звернення до суду задля відшкодування моральної шкоди за порушене право. А, отже, він [PERSON] кожний день від бездіяльності чи навмисних дій відповідача зазнає моральну та матеріальну шкоду, яка виражається у тому, що йому, пенсіонеру, загрожує небезпека від голоду, хвороб та холоду, у зв`язку з порушенням конституційних прав державним органом влади. У зв`язку з чим просить суд, виявити та всебічно з`ясувати, які дії чи бездіяльність Держави Україна в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області стали причиною нанесення моральної шкоди та душевних страждань [PERSON] , право на відшкодування якої передбачено безпосередньо нормами Конституції. А саме: гарантії права на життя, у зв`язку із скорочення норм споживання природного газу від 610 куб. м. у 2017 році (доказ знаходиться у відповідача в особі Управління районного соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації) до 180 куб. м. у 2021 році, а також не надання інформації по суті запиту на отримання інформації від 23.12.2021 року щодо забезпечення Державою Україна гарантії права на життя та гарантії права на безпечне для життя і здоров`я довкілля. 1. Не надання інформації: Документ, який засвідчує про можливість фізичного існування на 79 році життя пенсіонера [PERSON] , якщо він отримав пенсію 3664,51 грн., а сплатив за газ , доставку газу та електроенергію у листопаді 2021 року 3739,99 грн. 2. Не надання інформації: Копію запиту на отримання інформації від 23.12.2021 року з реєстраційним номером адресата. 3. Не виконання по відношенню до нього статті 3 Конституції, яка стверджує: : « [PERSON] , її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави». 4. Не виконання по відношенню до нього статті 40 Конституції, яка стверджує: «Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк». 5. Не виконання по відношенню до [PERSON] статті 46 Конституції, яка стверджує: «Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом». 6. Не виконання по відношенню до нього статті 48 Конституції, яка стверджує: «Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло». 7. Не виконання по відношенню до нього статті 49 Конституції, яка стверджує: «Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування». Державою Україна в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за результатом подання запиту на отримання інформації від 23.12.2021 року щодо забезпечення Державою Україна гарантії права на життя та гарантії права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, 8. Не виконання по відношенню до нього статті 50 Конституції, яка стверджує: « Кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди». 9. Не виконання по відношенню до нього статті 56 Конституції, яка стверджує: «Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень». 10. Не виконання по відношенню до нього статті 3 Гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації Закону України «Про доступ до публічної інформації». 11. Не виконання по відношенню до нього частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яка стверджує: Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником. 12. Невиконання по відношенню до нього статті 19 Обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг Закону України «Про звернення громадян», яка стверджує: Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, у разі прийняттю рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову, на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. 13. Не виконання по відношенню до нього частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян», яка стверджує: «Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями». 14. Не виконання по відношенню до нього частини 3 статті 4 Закону України «Про звернення громадян», яка забороняє покладати на громадянина будь які обов`язки, зокрема, щодо надання рекомендацій про звернення до територіальної громадина задля отримання документу який засвідчує про можливість фізичного існування на 79 році життя пенсіонера [PERSON] , якщо він отримав пенсію 3664,51 грн., а сплатив за газ, доставку газу та електроенергію у листопаді 2021 року 3739,99 грн. Також позивач просить суд, зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області відшкодувати за рахунок держави моральну шкоду, яка є гарантією захисту прав фізичних та юридичних осіб від протиправних дій посадових осіб державних органів влади, яка викликана моральними та душевними стражданнями, пов`язаними із загрозою життю та здоров`ю [PERSON] в результаті бездіяльності чи посяганням Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на його життя та, у зв`язку з невжиттям відповідачем заходів, у межах повноважень відповідача. 1. Моральну шкоду [PERSON] у розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових\~мінімумів для\~працездатних осіб за: посягання чи не забезпечення, згідно статті 6 закону «Основи законодавства України про охорону здоров`я», гарантії права на життя, у зв`язку із скорочення норм споживання природного газу від 610 куб. м. у 2017 році (доказ знаходиться у відповідача в особі Управління районного соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації) до 180 куб. м. у 2021 році, а також позбавлення права на отримання субсидії у листопаді 2021 року. 2. Моральну \~ \~ \~ \~шкоду \~ \~ \~ \~ [PERSON] розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб за: не надання інформації: Документ, який засвідчує про можливість фізичного існування на 79 році життя пенсіонера [PERSON] , якщо я отримав пенсію 3664,51 грн., а сплатив за газ, доставку газу та електроенергію у листопаді 2021 року 3739,99 грн. 3. Моральну шкоду [PERSON] у розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб за: не надання інформації: Копію запиту на отримання інформації від 23.12.2021 року з реєстраційним номером адресата. 4. Моральну шкоду \~ \~ \~ \~ [PERSON] розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб за: не виконання по відношенню до мене статті 3 Конституції, яка стверджує: « [PERSON] , її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави». 5. Моральну \~ \~ \~ \~шкоду [PERSON] \~ \~ \~ \~у розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб за: не виконання по відношенню до мене статті 40 Конституції, яка стверджує: «Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк». 6. Моральну \~ \~ \~ \~шкоду [PERSON] \~ \~ \~ \~у розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб за: не виконання по відношенню до мене статті 46 Конституції, яка стверджує: «Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом». 7. Моральну \~ \~ \~ \~шкоду [PERSON] \~ \~ \~ \~у розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб за: не виконання по відношенню до мене статті 48 Конституції, яка стверджує: «Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло». 8. Моральну \~ \~ \~ \~шкоду [PERSON] \~ \~ \~ \~у розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб за: не виконання по відношенню до мене статті 49 Конституції, яка стверджує: «Кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування». Державою Україна в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за результатом подання запиту на отримання інформації від 23.12.2021 року щодо забезпечення Державою Україна гарантії права на життя та гарантії права на безпечне для життя і здоров`я довкілля. 9. Моральну \~ \~ \~ \~шкоду \~ \~ \~ \~ [PERSON] \~ \~ \~ \~у розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб за: не виконання по відношенню до мене статті 50 Конституції, яка стверджує: « Кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди». 10. Моральну \~ \~ \~ \~шкоду \~ \~ \~ \~ [PERSON] \~ \~ \~ \~у розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб за: не виконання по відношенню до мене статті 56 Конституції, яка стверджує: «Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень». 11. Моральну \~ \~ \~ \~шкоду \~ \~ \~ \~ [PERSON] \~ \~ \~ \~у розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб за: не виконання по відношенню до мене статті 3 Гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації Закону України «Про доступ до публічної інформації». 12. Моральну \~ \~ \~ \~шкоду \~ \~ \~ \~ [PERSON] \~ \~ \~ \~у розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб за: не виконання по відношенню до мене частини 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», яка стверджує: Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником. 13. Моральну шкоду \~ \~ \~ \~ [PERSON] розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових\~мінімумів для\~працездатних осіб за: невиконання по відношенню до нього статті 19 Обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг Закону України «Про звернення громадян», яка стверджує: Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, у разі прийняттю рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову, на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. 14. Моральну шкоду [PERSON] \~ \~ \~ \~у розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб за: не виконання по відношенню до мене частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян», яка стверджує: «Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями». 15. Моральну шкоду [PERSON] розмірі 12 (дванадцяти) місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб за: не виконання по відношенню до мене частини 3 статті 4 Закону України «Про звернення громадян», яка забороняє покладати на громадянина будь які обов`язки, зокрема, щодо надання рекомендацій про звернення до територіальної громадина задля отримання документу який засвідчує про можливість фізичного існування на 79 році життя пенсіонера [PERSON] , якщо він отримав пенсію 3664,51 грн., а сплатив за газ, доставку газу та електроенергію у листопаді 2021 року 3739,99 грн. Разом відшкодувати моральну шкоду, яка викликана моральними та душевними переживаннями пов`язаними із незабезпеченням Державою Україна в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та є гарантією захисту мого права на життя та безпечне для життя і здоров`я довкілля, у розмірі 180 місячних прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Та, зобов`язати Державу Україна в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, у межах її повноважень, вжити заходи спрямовані на негайне поновлення його прав на життя та безпечне для життя і здоров`я довкілля. Відповідач-1 Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області надав відзив, в якому зазначив, що фактично до Дніпровської райдержадміністрації будь-яких позовних вимог позивачем не пред`явлено, лише зазначено у змісті позовної заяви, що Відповідачем-1 не вчинено превентивних дій щодо усунення загрози життю та здоров`ю [PERSON] шляхом прийняття рішення та вжиття заходів щодо забезпечення гарантії права на життя, згідно статті 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», а саме: на достатній життєвий рівень для [PERSON] і сім`ї, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд та соціальне обслуговування і забезпечення який є необхідним для підтримання здоров`я людини, безпечне для життя і здоров`я навколишнє природне середовище, шляхом прийняття рішень щодо надання необхідної матеріальної допомоги та призначення субсидії достатньої для опалювання будинку площею 199,6 м2 за рахунок коштів державного та місцевого бюджету. Також, наголошує на тому, що зміст і характер відносин між учасниками справи, та обставини справи підтверджують, що спір у позивача є саме з Управлінням соціального захисту населення з приводу отримання житлової субсидії та з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз» з приводу постачання природного газу та своєчасності оплати вартості природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. При цьому, [PERSON] вже звертався до суду із вимогою про вжиття заходів щодо нарахування субсидій та надання йому матеріальної допомоги. Вказані вимоги розглядались у судовому порядку в рамках цивільної справа № 175/5440/21 (провадження №2/175/239/22). Так, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року у справі №175/5440/21 відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Держава Україна в особі Управління соціального захисту населення Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Національної соціальної сервісної служби України, Дніпровської районної державної адміністрації. Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії. Рішення набрало законної сили 20 жовтня 2022 року. Отже, вважає, що позивач звертаючись до суду з даним позовом допустив зловживання своїми процесуальними правами та обов`язками, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, він повторно звертається до суду із вимогою нібито про відшкодування моральної шкоди, тоді як, фактично він не погоджується із рішенням УСЗН про зупинення виплати житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, що у свою чергу, не відноситься до підстав для відшкодування моральної шкоди. Також, вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують протиправність дій чи бездіяльності Дніпровської райдержадміністрації Дніпропетровської області при розгляді звернень позивача [PERSON] , що могло бути підставою для встановлення факту завдання шкоди позивачу протиправним діянням державним органом. Відповідач-1 не порушував права та інтересів позивача та не допускав неправомірних рішень, дій та бездіяльності у його відношенні. Таким чином, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність вини Відповідача -1 та причинно-наслідкового зв`язку між діянням та завданою йому шкодою. У зв`язку з чим, просив закрити провадження у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Проте, позивач, у позовній заяві, ніяким чином не зазначив в чому саме полягають його душевні страждання, завдані протиправною поведінкою відповідачів, також не доведено вини, протиправності їх дій та причинно-наслідкових зв`язків. Відповідно до з п. 5 ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), доведенню підлягають: 1) наявність моральної шкоди; 2) протиправність діяння її заподіювача; 3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача; 4) наявність вини останнього в заподіянні шкоди. Шкода, заподіяна [PERSON] , може бути відшкодована в повному обсязі заподіювачем шкоди, за умови, що дії (бездіяльність) останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина заподіювача шкоди. Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою [PERSON] , є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів того, кому заподіяно моральну шкоду, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на заподіювача шкоди обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням заподіювача шкоди та заподіянням шкоди мав би полягати в тому, що б шкода була наслідком саме протиправного діяння заподіювача шкоди, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди). Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У частині 2 зазначеної статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Отже, за змістом наведеної норми зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. За загальним правилом, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає з вини відповідача. Водночас до встановлених законом випадків відшкодування моральної шкоди незалежно від вини відноситься випадок її заподіяння внаслідок, зокрема, неправомірних дій органів державної влади або органів місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК) або дій їх посадових чи службових осіб (стаття 1174 ЦК). Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Разом із тим, виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач має довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. З урахуванням установлених судом обставин, суд дійшов висновку, про відсутність неправомірних дії з боку відповідачів Держави Україна в особі Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, шкоди і причинного зв`язок між такими діями і заподіяною шкодою, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позову про відшкодування моральної і матеріальної шкоди. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судові витрати відносяться за рахунок держави. Щодо клопотання позивача про постановлення окремих ухвал, то відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Згідно із ч. 5 ст. 262 ЦПК України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення. Судом під час розгляду справи не установлено недоліки в діяльності відповідачів, порушень нормативно-правових актів, тому відсутні підставі для постановлення окремої ухвали. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed