Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Адвокат Константинов Олексій Геннадійович в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, під час яких народилась [INFO] дитина [PERSON] . З жовтня 2021 роки сторони припинили стосунки, перестали вести спільне господарство та проживати разом. Дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю. Позивач намагалась нормалізувати стосунки з відповідачем в інтересах їх спільної дитини, проте останній самоусунувся від піклування, утримання дитини та виконання своїх батьківських обов`язків по її вихованню. 07.06.2022 відповідач склав та нотаріально посвідчив заяву про відмову від своїх батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Просив суд позбавити громадянина Республіки Азейрбайджан [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Представник позивача адвокат Константинов О.Г. підтримав заявлений позов, підтвердив доводи, викладені в ньому. Інші учасники справи до суду не з`явились. 03.11.2022 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позовних вимог. 13.09.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, витребувано докази, залучено до участі в справі третю особу, звільнено позивача від сплати судового збору. 24.10.2022 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.05.2021. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 07.06.2022 [PERSON] склав заяву, в якій добровільно відмовився від своїх батьківських прав та надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , яка була нотаріально посвідчена. 06.12.2022 Орган опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації склав висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. Аналізуючи обставини, встановлені під час розгляду справи, суд встановив, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, батьком якої він є. Крім того, він свідомо та добровільно відмовився від своїх батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . З урахуванням приписів ч. 6 ст. 19 СК України суд погоджується і приймає висновок Органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки цей висновок був зроблений в найкращих інтересах з урахуванням умов її проживання та виховання, ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків. Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої доньки відповідають інтересам дитини та знаходяться в тих вузьких межах, які залишаються з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Суд вважає, що у вказаному випадку інтереси неповнолітньої дитини превалюють над потребами збереження сімейних зв`язків, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, зокрема, взагалі не піклується про її розвиток дитини, не створює належних умов для її життя та здоров`я. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн., оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved