Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмову заяву. \~ \~ \~ \~Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову заяву. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія розрахунку нормативно грошової оцінки від 03.02.2021р.; копії заяв відповідачів про отримання позовної заяви із матеріалами, які зазначені в позові від 16.09.2021р.; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія заповіту [PERSON] від 13.06.2017р. складений на ім`я відповідача [PERSON] ; копія державного акту на право на право приватної власності на землю IV-ОД № 071674; копія свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про укладання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 04.02.2020р.; копія довідки Долинської сільської ради від 26.07.2017р.; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 27.07.2017р.; копії протоколів опитування за її особою - [PERSON] від 15.09.2021р.; копія паспорту громадянина України [PERSON] ; копії протоколів опитування за її особою - [PERSON] від 15.09.2021р.; копія паспорту громадянина України [PERSON] ; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2021р.; копія спадкової справи № 254/2017 відкрита після смерті [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . За життя їй належала земельна ділянка площею 2,28 га., на підставі державного акту на право на право приватної власності на землю IV-ОД № 071674. Після її смерті відкрилась спадщина на зазначене майно. На випадок смерті [PERSON] залишила заповіт від 13.06.2017р. складений на ім`я доньки - відповідача [PERSON] . Відповідач по справі чоловік спадкодавця - [PERSON] є спадкоємцем, який має обов`язкову частку у спадщині, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України. У встановлений законодавством 6-ти місячний строк, [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] ніяких дій не вчинив спадщину не прийняв. Однак, у 2012р. [PERSON] переїхала до житлового будинку позивача [PERSON] , який розташований у с. Долинське Ізмаїльського району для сумісного проживання, який в свою чергу почав опікуватися про [PERSON] . Після її смерті позивач займався організацією похорон, так як відповідач [PERSON] немала можливості займатися опікою померлої, через те, що вона переїхала до іншої країни на заробітки, згодом перевезла свого батька [PERSON] для сумісного проживання з нею за кордоном. Таким чином, позивач з 2012р. по 2017р. проживав однією сім`єю із померлою. Зазначене підтверджується протоколами опитування осіб за їх згодою [PERSON] [PERSON] , відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 15.09.2021р. Таким чином, позивач на момент відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] . Прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України та не заявив про відмову від неї. Відповідачі не заперечують щоб спадщину після смерті [PERSON] у вигляді земельної ділянки площею 2,28 га. оформив позивач на своє ім`я. Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак йому в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлої [PERSON] і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, як спадкоємець четвертої черги. Відповідачі не заперечують проти того, щоб вказане майно оформив позивач на своє ім`я. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved