Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

\~ \~ \~представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з ПАТ"Страхова компанія"Перша" на користь позивача [PERSON] 75114,00 грн. страхового відшкодування пов"язаного із втратою годувальника, стягнути з МТСБУ на користь позивача [PERSON] 75114,00 грн. страхового відшкодування пов"язаного із втратою годувальника, 25038,00 грн. страхового відшкодування пов"язаного із моральною шкодою, 2891,00 грн. страхового відшкодування пов"язаного із витратами на поховання, 10217,50 грн. страхового відшкодування пов"язаного із витратами на спорудження нагробного пам"ятника. Вимоги мотивує тим, що\~\~16.12.2019 року близько 18 год. 30 хв. на 188 км 4 271,5 м автодороги Виступовичі - Житомир - Могилів - Подільський в смт. Гуйва, Житомирського району, Житомирської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «OPEL VIVARO», р.н. [NUMBER] скоїла наїзд на пішохода [PERSON] , в подальшому на нього був здійснений наїзд автомобілем марки «ВАЗ-21703», р.н. [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм загинув на місці події. Оскільки позивач - мати по відношенню до загиблого, у зв`язку із його смертю позивачу спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у втраті годувальника, моральній шкоді та матеріальній шкоді, вираженій у витратах на поховання померлого сина. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія [PERSON] за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача ПАТ "Страхова компанія "Перша" згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № А0 3589223, який діяв на момент настання ДТП станом на 16.12.2019 року. У водія автомобіля марки «ВАЗ-21703», р.н. [NUMBER] », [PERSON] на момент скоєння ДТП був відсутній поліс ОСЦПВВНТЗ, тому відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди здійснює відповідач МТСБУ. 17.12.2019 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019060000000446 за ч. 2 статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. 30.04.2020 року слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області винесено постанову про закриття кримінального провадження. Унаслідок даної дорожньо-транспортної події пішоходу [PERSON] , заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від яких він помер на місці події. 30.04.2020 року відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" представник позивачки за довіреністю [PERSON] надіслав на поштову адресу ПАТ "Страхова компанія "Перша" повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника у сумі - 150288,00 грн.; про сплату страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою у сумі - 50076,00 грн.; про сплату страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання - 5782,00 грн. витрат пов`язаних із спорудженням надгробного пам`ятника у сумі - 20535,00 грн. ПАТ "Страхова компанія "Перша" було здійснено наступні виплати : 2891,00 грн. - 50 відсотків суми страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання; 25038,00 грн. - 50 відсотків суми страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою; 10217,50 грн. - 50 відсотків суми страхового відшкодування пов`язаного із витратами на спорудження надгробного пам`ятника. Страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника не сплачено в повному обсязі. Аналогічні вимоги по сплаті страхових відшкодувань були направлені до відповідача МТСБУ, проте згідно відповіді МТСБУ було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що в постанові про закриття кримінального провадження ГУНП в Житомирській області від 30.04.2020 відсутній причинно-наслідковий зв`язок дій водія ТЗ ВАЗ 21070 з номерним знаком [NUMBER] з настанням смерті [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що 16.12.2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] скоїла наїзд на пішохода [PERSON] , в подальшому на нього був здійснений наїзд автомобілем марки «ВАЗ-21703», р.н. [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм загинув на місці події. В результаті ДТП загинув син позивачки [PERSON] , тому вона має право на отримання даного страхового відшкодування пов"язаного із втратою позивачем годувальника в особі сина, який загинув. Син позивача одружений не був, дітей також не мав. Батько загиблого помер. Позивач отримує пенсію за віком. Син позивача на момент смерті ніде не працював, однак надавав матері фізичну допомогу, доглядав її, допомагав по господарству. Вважав, що позивач має право на отримання страхового відшкодування пов"язаного із втратою позивачем годувальника в особі сина, як особа, яка мала на день смерті сина на одержання від нього утримання від відповідача ПАТ СК "Перша", оскільки останнім інші виплати відшкодовано позивачу, а також моральної шкоди, страхового відшкодування на поховання, пов`язаного із витратами на спорудження надгробного пам`ятника, страхового відшкодування пов"язаного із втратою позивачем годувальника від відповідача МТСБУ. Підтримав надані до суду заперечення та відповідь на відзив. Просив позов задовольнити повністю. Позивач в судовому засіданні підтримала вищевикладені позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити та пояснила, що до смерті її син [PERSON] проживав окремо від неї, з дружиною розлучений, дітей не мав. Він ніде не працював, періодично знаходився в місцях позбавлення волі, лікувався від туберкульозу. До смерті сина вона працювала на швейній фабриці та з червня 2019 року почала отримувати пенсію, за вказані кошти і проживала. Проте син домогав їй фізично по господарству, постійної матеріальної допомоги на утримання не надавав, а інколи давав кошти від тимчасових заробітків. Представик відповідача ПАТ "Страхова компанія "Перша" в судове засідання не з"явився, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначив, що страхове відшкодування [PERSON] було виплачено, але розмір відшкодування було зменшено страховою компанією з врахуванням грубої необережності потерпілого. Виплата страхового відшкодування пов`язаної із втратою годувальника страховою компанією не виплачена, оскільки [PERSON] не надала жодних доказів, крім саморобного акта про утримання, який наявний в матеріалах справи, на підтвердження як факту перебування на утриманні загиблої особи, так і права на таке утримання. Вважає, що даний акт не є належним, достовірним та допустимим доказом у справі. \~ \~Представик відповідача\~МТСБУ в\~судове засідання\~не з"явився.\~До суду\~ направили\~письмові пояснення\~в яких\~просили в\~позові позивача\~відмовити ,\~зазначивши,\~що \~згідно листа\~слідчого управління\~ГУНП в\~Житомирській області\~від 23.07.2021\~року та\~копії постанови\~про закриття\~кримінального провадження\~№ 12019060000000446\~від 30.04.2020\~року вбачається,\~що провадження\~відносно [PERSON] ,\~яка здійснила\~наїзд на\~пішохода [PERSON] \~закрито у\~звязку з\~відсутністю ознак\~кримінального правопорушення.\~Встановлено,\~що дана\~пригода сталася\~з вини\~самого пішохода,\~який перебуваючи\~в нетверезому\~стані порушив\~пп.\~4.4;\~4.7;\~4.14а),б)\~ПДР України.\~З вказаної\~постанови не\~вбачається причино-наслідкового\~зв`язку\~дій водія\~транспортного засобу\~«ВАЗ»,\~р.н.з.\~ [NUMBER] ,\~ [PERSON] \~з настанням\~смерті [PERSON] \~у звязку\~з чим,\~листом від\~02.07.2021\~року позивачу\~було відмовлено\~у здійснені\~регламентної виплати.\~Вважають,\~що МТСБУ\~є неналежним\~відповідачем у\~даному спорі.\~Крім того,\~з копії страхової справи вбачається, що ПАТ "Страхова компанія "Перша" визнала дану подію страховою та здійснило позивачу 50% суми страхового відшкодування з урахуванням положень ст. 1193 ЦК України. Просили справу слухати у відсутність представника, в позові відмовити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, заяв та клопотань не подавала. Ухвалою суду від 24.01.2022 року в справі було залучено [PERSON] у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. Ухвалою Андрушівського районного суду від 19.09.2022 року вищевказана справа була прийнята у провадження судді Чуб І.А., згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 15.09.2022 року. Вислухавши представника позивача, позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.12.2019 року близько 18 год. 30 хв. на 188 км 4 271,5 м автодороги Виступовичі - Житомир - Могилів - Подільський в смт. Гуйва, Житомирського району, Житомирської області відбулась дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок даної ДТП пішохід [PERSON] від отриманих травм загинув на місці події (т.1 а.с.17). 17.12.2019 року за фактом даної ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019060000000446 з кваліфікацією за ч.2 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. \~ 30.04.2020\~року слідчим\~відділу розслідування\~злочинів у\~сфері транспорту\~слідчого управління\~Головного управління\~Національної поліції\~в Житомирській\~області старшим\~лейтенантом поліції\~Лапчик І.Е.\~було винесено\~постанову про\~закриття кримінального\~провадження \~№ 12019060000000446\~за ч.2\~ст.\~286\~КК України\~в зв`язку\~з відсутністю\~в діях\~водія [PERSON] \~складу кримінального\~правопорушення,\~передбаченого ч.2\~ст.\~286\~КК України.\~За змістом\~даної постанови\~ водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «OPEL VIVARO», р.н. [NUMBER] скоїла наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїзжу частину поза межами пішохідного переходу. В результаті ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження та загинув на місці події (т.1 а.с.12-17). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача ПАТ "Страхова компанія "Перша" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/ 3589223 (т.1 а.с.195). Як вбачається з матеріалів справи 30.04.2020 року представником позивача [PERSON] було повідомлено відповідача ПАТ "Страхова компанія "Перша" про дорожньо-транспортну пригоду та подано заяву про виплату страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого (т.1 а.с.19). Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містилась вимога про сплату страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника у сумі - 150288,00 грн. ПАТ "Страхова компанія "Перша" було здійснено позивачу [PERSON] наступні виплати: 2891,00 грн. - 50 відсотків суми страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання; 25038,00 грн. - 50 відсотків суми страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою; 10217,50 грн. - 50 відсотків суми страхового відшкодування пов`язаного із витратами на спорудження надгробного пам`ятника (т.1 а.с.186-194). У виплаті страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника було відмовлено, у зв`язку з не наданням доказів на підтвердження факту її перебування на утриманні померлого сина. Згідно ч.27.2 ст.27 Закону №1961-ІV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч. 1\~ст. 1200 ЦК України\~у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Шкода відшкодовується, зокрема, батькам, які досягли пенсійного віку, встановленого законом\~довічно. За змістом ч. 1\~ст. 202 СК України\~повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі. Згідно з роз`ясненнями, наведених у п. 20\~постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при вирішенні позовів про відшкодування шкоди, заподіяної втратою годувальника, слід мати на увазі, що право на відшкодування такої шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на\~утриманні померлого, незалежно від родинних зв`язків, або мали на день його смерті право на одержання від\~нього\~утримання,\~а\~також дитина померлого,\~яка народилася протягом не більше ніж десятимісячного строку після\~його смерті. Позивач [PERSON] є матір"ю загиблого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження ( т.1 а.с.18). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ( т.1 а.с.17). Із довідки ПФУ в Житомирській області видно, що [PERSON] з 17.06.2019 року призначено пенсію за віком, розмір якої обчислено відповідно до ЗУ "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування". Розмір пенсії [PERSON] становив 1765,93 грн., а станом на 01.07.2019 року 2000 грн. (т.2 а.с.37-38). Згідно відповіді наданої ДПС України відповідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТДВ фабрика "Восход", єдиний соціальний внесок ТДВ фабрика "Восход" за вищевказаний період сплачено в повному обсязі, заборгованість відсутня (т.2 а.с.49-51). Згідно відповідді наданої ДПС України відповідно до відомостей Державного реєстру фізичних осіб ДПС України РНОКПП [PERSON] закрито у зв"язку з наявністю повідомлення від ДРАЦС про громадян, які померли (т.2 а.с.36). В зв`язку з наведеним встановити наявність доходів [PERSON] не надалось можливим. Однак позивач в судовому засіданні надала пояснення, що її син ніде не працював, що також підтвердили свідки. Наявний у матеріалах справи акт про засвідчення факту перебування [PERSON] на утриманні свого сина [PERSON] , що підтверджують сусіди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не містить інформації про те, яку матеріальну допомогу надавав померлий син позивачу, в якому розмірі та з якою періодичністю (т.1 а.с.26). Крім вказаного акту про засвідчення факту перебування [PERSON] на утриманні свого сина [PERSON] , суду не було надано більше ніяких доказів, що свідчать про перебування позивача на утриманні свого сина та її потреби у матеріальній допомозі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони безпосередньо не бачили які і коли кошти надавав [PERSON] матері, але зі слів позивача їм відомо, що син інколи допомогав коштами. Він не проживав разом з матір`ю, а лише приходив та допомогав по господарству. Матеріали цивільної справи не містять письмових доказів на підтвердження звернень позивачки до органів Пенсійного фонду України та інших органів соціального захисту, органів місцевого самоврядування з приводу призначення пенсії або іншої допомоги у зв`язку з втратою годувальника. Щодо твердження представника позивача, що позивач має право на отримання стахового відшкодування по втраті годувальника як особа, яка мала на день смерті сина право на одержання від нього утримання, то позивач в розумінні ст. ст.76, 79, 80 ЦПК України не подала належних, допустимих та достатніх доказів про те, що вона потребувала допомоги від сина; що допомога останнього була основним джерелом її існування, що могло б свідчити про перебування на утриманні останньої та надавало їй право на страхове відшкодування в порядку статті 1200 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року під час розгляду справи № 165/325/17, в якому зазначено, що довідка про склад сім`ї, за відсутності доказів, що допомога померлого в ДТП була основним і постійним джерелом існування для позивача не є достатнім доказом перебування позивача на утриманні останнього. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалась на те, що право на отримання відшкодування мають не лише особи, які перебували на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання. Разом із тим, і та обставина, що позивач мала право на день смерті сина на утримання від нього також потребує доведення. При цьому обов`язок сина утримувати свою непрацездатну матір, право на одержання від нього утримання має бути однозначним і несуперечливим, а не декларативним. Однак з наданих стороною позивача доказів неможливо зробити однозначний висновок про її потребу у матеріальній допомозі або про те, що за життя син їй таку допомогу надавав, і ця допомога була постійним і основним джерелом її існування з огляду також на те, що [PERSON] ніде не працював та надавав їй фізичну, а не матеріальну допомогу, що підтвердила в судовому засіданні позивачка та свідки. Позивачем [PERSON] не надано будь-яких доказів передбачених\~\~ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК України про те, що вона перебувала на утриманні свого сина та має дохід, менший від встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України» та що допомога померлого була основним та постійним джерелом її існування. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому, враховуючи вище встановлені обставини, суд вважає, що\~\~позивачем не доведено належними та допустимими доказами\~\~потреби у матеріальній допомозі, так і те, що [PERSON] надавав їй таку допомогу, яка в свою чергу була постійним та основним джерелом\~\~її існування, а тому в цій частині позовних вимог до ПАТ» Страхова компанія» «Перша» суд відмовляє. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача МТСБУ страхових відшкодувань суд встановив наступне. На адресу Моторного (транспортного) страхового бюро України від представника позивача [PERSON] надійшли заяви про виплату страховорго відшкодування та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, якака мала місце 16.12.2019 року о 18.30 год. на 188 км автодороги Виступовичи-Житомир-Могилів-Подільський в смт. Гуйва, Житомирської області, Житомирського району за участю транспортного засобу «Опель», р.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка скоїла наїзд на пішохода [PERSON] , на якого в подальшому було скоєно наїзд автомобілем «ВАЗ», р.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (т.1 а.с.82-85), оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] не була застрахована. Згідно листа слідчого управління ГУНП в Житомирській області від 23.07.2021 року № 7986/24-2021 видно, що 17.12.2019 відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Г`УНП в Житомирській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості під № 12019060000000446 з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 16.12.2019 на 188 км + 271 м автодороги «Виступовичі - Житомир - Могилів - Подільський». В ході досудового розслідування встановлено, що 16.12.2019 близько 18:30 год. на 188км + 271,5м автодороги Виступовичі Житомир - Могилів-Подільський в смт. Гуйва Житомирського району Житомирської області, водій автомобіля OPEL VIVARO р.н. [NUMBER] [PERSON] , рухаючись в крайній лівій смузі в напрямку м. Бердичів, скоїла наїзд на пішохода [PERSON] який перетинав проїзну частину поза межами пішохідного переходу справа наліво відносно напрямку руху транспортного засобу. В подальшому внаслідок наїзду пішохода [PERSON] відкинуло на смугу зустрічного руху проїзної частини автодороги, де на нього здійснив наїзд автомобіль ВАЗ 21703 р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] яка рухалась в напрямку м. Житомир. В результаті даної ДТП пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження та загинув на місці події. 30.04.2020 року слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Лапчик І.Е. було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12019060000000446 за ч.2 ст. 286 КК України в зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, що свідчить що до даної події та ушкоджень, отриманих потерпілим, від яких він помер, причетний автомобіль під керуванням водія [PERSON] . В постанові відсутній висновок слідчих органів щодо зв`язку між діями водія автомобіля «ВАЗ» [PERSON] та смертю [PERSON] . Згідно даної постанови встановлено, що дана пригода сталася з вини самого пішохода, який перебуваючи в нетверезому стані порушив пп. 4.4; 4.7; 4.14а), б) Правил дорожнього руху України. Таким чином з вказаної постанови не вбачається причинно-наслідковий зв`язок дій водія транспортного засобу ВАЗ 21070 з номерним знаком [NUMBER] [PERSON] з настанням смерті [PERSON] . У відповідності до п. 36.3\~ст.\~36\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-павової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на яку посилається позивач в позовній заяві, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Аналогічна норма міститься в ч.2 ст.1188 ЦК України, якою передбачено, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Доказів, що саме внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоду потерпілому та така шкода автомобіля є неподільною, завдана спільними, взаємопов`язаними, сукупними діями, наслідком яких є смерть сина позивача [PERSON] , не надано та матеріали справи не містять. Отже у позивача не виникло право на отримання регламентної виплати за рахунок фонду потерпілих, так як не встановлений причинно наслідковий зв`язок між діями водія автомобіля «ВАЗ» [PERSON] та наслідками, які настали. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині задоволенню також не підлягають.

Outcome: dismissed