Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що має з відповідачем спільного сина [PERSON] , [INFO] . З початком бойових дій вона з сином вимушена була виїхати за межі території України. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає необхідної участі в утриманні дитини. Вона не взмозі самостійно утримувати сина та забезпечувати йому належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідач є здоровою, працездатною особою, може працювати, не має інших утриманців, тому має можливість сплачувати аліменти. За таких обставин просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 5\~000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 22.11.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що зараз проживає в м. Києві, де він працює на посаді менеджера в ТОВ «Хеппісан», син проживає з його матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Позивачка дійсно виїхала за межі території України, однак без сина. Доказів того, що син проживає разом з нею, вона не надала. Також вказує на те, позивачкою заявлено вимогу про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5\~000 грн. щомісячно, що майже вдвічі перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину, однак доказів того, що він має можливість сплачувати аліменти в такій сумі, суду не надає. Він отримує заробітну плату в розмірі 8\~034 грн. на місяць, тому заявлений позивачкою до стягнення розмір аліментів становить більше половини його заробітку, після сплати якого в нього залишиться 3\~034 грн., що поставить його у надзвичайно скрутне становище. За таких обставин просить відмовити в задоволенні позову повністю. Ухвалою суду від 22.12.2022 року розгляд справи було відкладено; з метою перевірки добросовісного здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав та виконання обов`язку доказування суд зобов`язав позивачку та відповідача надати суду довідки про склад сім`ї і довідки про реєстрацію місця проживання, актуальні на день розгляду справи. 11.01.2023 року від позивачки надійшла заява про долучення до справи копій дозволів на тимчасове проживання в Німеччині, які стосуються її та сина. Відповідач витребуваних доказів суду не надав. Сторонами не подано будь-яких інших заяв, клопотань тощо. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, які наявні в матеріалах справи. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі. Інформації про те, що на час розгляду справи шлюб розірвано, матеріали справи не містять. Сторони є баьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії № [NUMBER] від 12.10.2022 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільській області Управління державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Дитина проживає разом з матір`ю, що підтверджується копіями дозволів на тимчасове проживання в Німеччині, виданих 04.03.2024 року на ім`я позивачки та сина. Надана відповідачем довідка про склад сім`ї № 385, видана 15.07.2022 року Кам`яносмостівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, не є достовірним доказом того, що дитина проживає не з матір`ю. Такий доказ суд оцінює критично, оскільки довідка містить інформацію про те, що відповідач також проживає в [ADDRESS] і з ним проживає син [PERSON] , однак сам відповідач у відзиві спростовує таку інформацію, і зазначає, що він працює і проживає в м. Києві, а не в с. Степківка, а його син живе з його матір`ю. Доказів проживання дитини з бабусею по [ADDRESS] суду не надано і така інформація спростована поданими позивачкою документами про її проживання разом з дитиною в Німеччині на законних підставах. Відповідно до ч.2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сімейним кодексом України визначено, що обов`язок по утриманню дітей покладено рівною мірою на батьків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів згідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст. 77, ч.1 ст. 79 СК України аліменти сплачуються щомісячно та присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку утримання дитини. Позивачка вважає, що розмір аліментів має сплачуватись батьком в твердій грошовій сумі в розмірі 5\~000 грн. на місяць. Проте суд не погоджується з розміром аліментів, визначеним позивачкою, а також з тим, що аліменти мають сплачуватись у твердій грошовій сумі, з таких підстав. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, як то визначено ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства". При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначенні ст. 182 Сімейного кодексу України. Суд враховує, що платник аліментів є повнолітньою, здоровою особою, не має інших утриманців, інвалідності тощо. Він обіймає посаду менеджера зі збуту в ТОВ «Хеппісан». Нарахована йому заробітна плата за жовтень-листопад 2022 року складає 19\~962 грн. 20 коп., податок з доходів фізичних осіб 3\~593 грн. 20 коп., військовий збір 299 грн. 44 коп., що підтверджується довідкою про доходи, виданою ТОВ «Хеппісан». Позивачка взагалі не надала доказів на підтвердження розміру матеріального утримання, яке вона забезпечує своїй дитині. Оскільки відповідач має постійну роботу і стабільну заробітну плату, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів саме у частці від його доходу в розмірі ј частини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду такий порядок і розмір аліментів забезпечить баланс інтересів, як батька, так і дитини і буде справедливим. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючі матеріальне становище батьків, дитини, з метоюзабезпечення умов життя, достатніх для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як матері, так і батька, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду з наданим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Необхідно зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial