Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

позивач ПрАТ «СГ «ТАС» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило стягнути з останньої 16709,26 грн суми страхового відшкодування. ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту FO-00396923, предметом якого є страхування транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] . 14.10.2019 року відбулась ДТП в м. Києві по вул. М.Максимовича, 9, за участю застрахованого транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу KІА, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 21.11.2019, по справі №752/22409/19, відповідача визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивач вказує, що власник пошкодженого автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , звернувся до позивача із заявою про настання події ДТП та виплатою страхового відшкодування. Відповідно до акту огляду ТЗ, розрахунку страхового відшкодування та страхового акту №04944/51/919 року, власнику пошкодженого транспортного засобу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 39021,87 грн, що підтверджується платіжним дорученням №59826 від 12.11.2019 року. З вищевказаної суми 6936,86 грн зараховано до суми несплачених страхових платежів Позивач вказує, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УПСК» згідно полісу АО2184463, а тому позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Позивачу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 22312,61 грн Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 16709,26 грн, що становить різницю між виплаченим страховим відшкодуванням власнику пошкодженого транспортного засобу та страховим відшкодуванням, сплаченим Страховою компанією, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2022 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України за відсутності заперечень відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд розглядає справу на підставі наданих доказів, без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.05.2019 року ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту FO-396923, предметом якого є страхування транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] . 14.10.2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода в м. Києві по вул. М.Максимовича, 9, за участю застрахованого транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу Kia, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 21.11.2019, по справі №752/22409/19, відповідача визнано винною у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, винність дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною. З матеріалів справи вбачається, що власник пошкодженого автомобіля Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] , звернувся до позивача із заявою про настання події ДТП та виплату страхового відшкодування. Відповідно до акту огляду транспортного засобу, розрахунку страхового відшкодування та страхового акту №04944/51/919 року, власнику пошкодженого транспортного засобу було виплачено страхове відшкодування у розмірі 39021,87 грн, що підтверджується платіжним дорученням №59826 від 12.11.2019 року. З вищевказаної суми 6936,86 грн зараховано до суми несплачених страхових платежів На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «УПСК» згідно полісу АО2184463. З матеріалів справи вбачається, що позивачу ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 22 312,61 грн в порядку регресу. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи - відповідача - компенсації матеріальної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved