Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 14.07.202 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить поділити між нею та відповідачем реально в натурі по Ѕ частині будинковолодіння [ADDRESS] . Просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.07.2021 було задоволено її позов та в порядку поділу майна подружжя визнано право власності за сторонами на Ѕ ідеальні частки будинковолодіння по [ADDRESS] . Право власності на спірне будинковолодіння зареєстроване за позивачем. Позивач фактично проживає у спірному будинку. Зазначає, що якщо виділ в натурі із спільного майна не допускається або є неможливим співвласник, який бажає виділу має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно. На обґрунтування заявлених вимог посилається на ст. ст. 319, 321, 328, 355, 356, 358, 364 ЦК України. Також позивач зазначила, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат складається з 993 гривень сплаченого судового збору, витрат на проведення експертизи орієнтовно сумою 10000 гривень, а також витрат на правничу допомогу в сумі 5000 гривень. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.07.2022 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ будинковолодіння в натурі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 15.08.2022 призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання чи є технічна можливість виділення частки об`єкта нерухомого майна; які варіанти виділення частки об`єкта нерухомого майна; якщо виділ Ѕ частки житлового будинку неможливий, то визначити варіанти порядку користування житловим будинком; яка вартість дійсна та ринкова домоволодіння, а також яка вартість ідеальних та реальних часток Ѕ частини спірного домоволодіння. Провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 03.11.2022 провадження у справі поновлено у зв`язку з виконанням ухвали про призначення експертизи. Згідно ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.12.2022 підготовче провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] під час судового розгляду заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, оскільки спірний будинок вже було поділено за рішенням суду, проте яка саме його частина їй належить визначено не було. Вважає, що суд з урахуванням отриманого висновку експерта може вирішити питання щодо належності їй тієї чи іншої частини будинку. Відповідач [PERSON] заперечив проти заявленого позову, звернувши увагу, що в спірному будинку не проживає і ним не користується, а тому вважає, що спору щодо порядку користування ним немає. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти заявленого позову. Просив суд врахувати, що висновок експерта містить суттєві протиріччя, а запропоновані варіанти відшкодування вартості є сумнівними, оскільки не зрозуміло яку саме реконструкцію необхідно проводити і хто її має проводити. Крім того експерт невірно оцінила наявні на території будинковолодіння будівлі, які гаражними приміщеннями не являються. У разі задоволення позову не заперечували проти першого варіанту користування ним. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.07.2021 в порядку поділу майна подружжя визнано на [PERSON] та [PERSON] право власності на Ѕ частину за кожним, а саме: житлового будинку загальною площею 58,3 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м.; стодоли «Б», стійні «В», сараїв «Г, К»; гаражів «Д, З»; літньої кухні «Ж»; сараю «И»; вбиральні «М», криниці «№1», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Припинено право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на вищезазначений житловий будинок. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.11.2021 зареєстровано на підставі рішення суду право власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . З висновку судової\~будівельно-технічної\~експертизи №185 від 06.10.2022 вбачається, що ринкова вартість об`єкту\~оцінки житлового будинку літ. «А» з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані на земельній ділянці площею 0,25 га, яка знаходиться в користуванні, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] , станом на день проведення експертизи складає 615256 гривень. Загальна площа одноповерхового житлового будинку, яка може використовуватись при розподілі співвласників в частках по Ѕ становить 58,3 кв.м. При розподілі житлового будинку кожному з співвласників по Ѕ частки повинно належати 29,15 кв.м. Мінімальна необхідна площа для однокімнатної квартири становить 29,42 кв.м. У відповідності до даних наведених в технічному паспорті індивідуального житлового будинку садибного типу, який міститься в матеріалах справи і станом на день дослідження розподіл даного житлового будинку між співвласниками з відокремленими входами не можливий, так як ідеальна частка, яка становить 29,15 кв.м. менше необхідної площі для однокімнатної квартири. При грошовому розподілі житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами кожному із співвласників по Ѕ частки повинно належати 307628 гривень. Відповідно до інвентаризаційної справи загальна площа одноповерхового житлового будинку літ. «А» становить 58,3 кв.м., яка необхідна для встановлення порядку користування співвласників в частках по 1/2, що знаходиться в [ADDRESS] в грошовому виразі складає 508816 гривень. При грошовому розподілі житлового будинку кожному із співвласників по Ѕ частки повинно належати 29,15 кв.м. загальної площі, що в грошовому виразі складає 254408 гривень. Порядок користування будинком з технічної точки зору технічна можливість встановлення порядку користування при якому окрему приміщення, зазвичай підсобні приміщення (кухні, санвузли, коридори та інші) будинку (квартири) виділяються в спільне користування співвласників, а інші приміщення, зазвичай житлові кімнати, виділяються в окреме користування кожного співвласника. Експертом розглядався один варіант порядку користування житловим будинком літ «А» в частках по 1/2, який знаходиться в домоволодіння по [ADDRESS] , де кожному співвласнику надається по житловій кімнаті, а підсобні приміщення залишаються в спільному користуванні (коридор, санвузол, кухня). І співвласнику Ѕ частки надати наступні приміщення І поверху. Співвласнику необхідно встановити перегородку в коридорі для відокремлення житлової окремої кімнати. Санвузол, кухня та коридори залишаються в спільному користуванні. 1-1 коридорі в спільному користуванні, 1-2 кімната, 1-21 коридор в спільному користуванні, 1-4 санвузол у спільному користуванні, 1-5 кухня в спільному користуванні. І співвласнику Ѕ частки надати наступні будівлі та споруди: літня кухня «Ж», гараж «З», сарай «И», сарай «К», вбиральня в спільному користуванні №1, колодязь у спільному користуванні №1. Реальна частка І співвласника Ѕ частки складає 255848 гривень, що на 51780 гривень менше за ідеальну частку. ІІ співвласнику Ѕ частки надати наступні приміщенні І поверху. Санвузол, кухня та коридори залишаються в спільному користуванні. 1-1 коридор в спільному користуванні, 1-21 коридор в спільному користуванні; 1-3 кімната; 1-4 санвузол в спільному користуванні 1-5 кухня в спільному користуванні. ІІ співвласнику Ѕ частки надати наступні будівлі та споруди стодола «Б»; стайня «В»; сарай «Г»; гараж «Д»; вбиральня в спільному користуванні №1; колодязь в спільному користуванні №1. Реальна частка ІІ співвласника Ѕ частки складає 359408 гривень, що на 51780 гривень більше за ідеальну. ІV. Оцінка Суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Поняття спільної часткової власності визначено у ч. 1 ст. 356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У\~постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.05.2021 у справі №501/2148/17\~зроблено висновок, що\~поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою \~у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, що містяться в п. п. 6, 7\~ постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок»,\~виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості\~виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Отже, враховуючи змісту цієї норми, поділ є можливим, якщо кожній зі сторін\~може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом, що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Виходячи з положень ст. 364 ЦК України, кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Статтями 363, 367 ЦК України передбачено, що поділ (виділ частки) майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Виходячи зі змісту цих норм, поділ (виділ частки) є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку самостійним виходом,\~що виключає можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах\~заявлених нею\~вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). До закінчення\~підготовчого засідання позивач має\~право змінити\~предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви (ч. 3 ст. 49 ЦПК України). Так згідно заявлених позовних вимог [PERSON] просила суд виділити їй в натурі Ѕ частину належного їй на праві спільної часткової власності з відповідачем домоволодіння по [ADDRESS] , у зв`язку з чим судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено ряд питань, в тому числі щодо можливого порядку користування спірним будинком, а також щодо його дійсної вартості. У свою чергу [PERSON] , ознайомившись з вищезазначеним висновком експерта своїм правом на зміну предмету позову до закінчення підготовчого засідання не скористалась, відповідних заяв та клопотань не подавала. Оскільки ж [PERSON] пред`явила позовні вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами\~ст. 364 ЦК України, проте позовних вимог про визначення порядку користування спірним будинковолодінням не заявляла, судом жодних підстав для виходу за межі позовних вимог не вбачається, а тому в їх задоволенні слід відмовити повістю. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~ на\~відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставки судового збору встановлюються в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості (п. 9 ч. 1 с. 176 ЦПК України). Згідно ч. 2 ст. 176 ЦПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи. Так з урахуванням звіту про оцінку майна від 04.07.2022, а саме: житлового будинку загальною площею 58,3 кв.м., розташованого по [ADDRESS] , позивачем було визначено ціну позову на рівні 85043 гривень, зв`язку з чим оплачено судовий збір в мінімальному для позову майнового характеру розмірі 993 гривні. У той же час відповідно до висновку №185 судової будівельно-технічної експертизи від 06.10.2022 ринкова вартість об`єкту оцінки житлового будинку [ADDRESS] становить 615256 гривень, тоді як при грошовому розділі вартість Ѕ частин становить 307628 гривень. З урахуванням тієї обставини, що оцінювач використовував лише порівняльний метод оцінки, а судовий експерт методи опису, аналізу, візуально-інструментального обстеження, порівняння та узагальнення, крім того був попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, суд приходить до переконання, що саме вартість спірного об`єкту нерухомості визначена судовим експертом відповідає дійсній його вартості і має бути покладена в основу ціни позову. Таким чином з урахуванням тієї обставини, що позивачем заявлено вимогу щодо виділення в натурі Ѕ частини будинковолодіння, вартість якого становить 307628 гривень, тому розмір судового збору, який підлягав сплаті мав становити 307628 гривень : 100 * 1 = 3076 гривень. Оскільки ж [PERSON] було сплачено лише 993 гривні, відповідно додатковому стягненню, з урахуванням вимог п. 2 ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 176 ЦПК України підлягає сума в розмірі 3076 гривень 993 гривні = 2083 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved