Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник позивача [PERSON] - адвокат Білоцька Т.В. з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання [PERSON] , [INFO] в сумі 24 138,74 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 червня 2020 року у справі №755/9976/19 був задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та внесення змін до актового запису, визнано [PERSON] батьком дитини [PERSON] та було внесено зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , за №963 від 06 квітня 2018 року, виданого Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м.Києві. Представник позивача зазначає, що спільна дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утримані. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі 755/16403/20 було стягнено з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття в твердій грошовій сумі 3 000,00 гри з подальшою індексацією, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 листопада 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача зазначає, що станом на дату звернення з цим позовом, відповідач в добровільному порядку аліменти не сплачує. Позивач протягом всього життя дитини несе витрати на утримання дитини, що викликані особливими обставинами і потребами дитини - додаткові витрати: оплати абонементу до басейну ГО «Київська академія плавання»; оплата харчування дитини в ДНЗ; медичні послуги; замовлення ТОВ «МЛ «Діла»; витрати на лікарські препарати; придбання меблів для дитячої кімнати; придбання медичного та кухонного приладдя. Загальна сума додаткових витрат, які поніс позивач на утримання дитини складає: - 48 277,48 грн. Позивач вважає, що додаткові витрати підлягають сплаті з обох батьків в рівних частинах, отже стягненню з відповідача підлягають 24 138,74 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 лютого 2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 136-137). 11 лютого 2022 копії ухвали суду про відкриття провадження у справі направлено учасникам справи, відповідачу з копією позовної заяви та доданими документами. 24 червня 2022 року на адресу відповідача повторно було направлено копію ухвали суду про відкриття провадження. Копію вказаної ухвали суду відповідачем отримано 04 жовтня 2022 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.150) Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень також подано не було. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені нею обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 червня 2020 року у справі №755/9976/19 визнано [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] , ухвалено внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , за №963 від 06 квітня 2018 року, виданого Дніпровським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві в графу: «відомості про батька» - вказавши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , виключивши відомості про [PERSON] (а.с.12-15). 16 вересня 2020 року внесено відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] (а.с.17-20) та повторно видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року у справі №755/16403/20 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 3 000,00 грн щомісяця, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 04 листопада 2020 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-11). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 185 СК України передбачається, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з розвитком здібностей дитини, хронічною хворобою дитини, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналізуючи положення ст. 185 СК України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на розвиток здібностей дитини, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як убачаються з копій абонементів Київської академії плавання Басейн «Крокі» [PERSON] в період з 16 січня 2020 року по 24 листопада 2021 року відвідав 57 індивідуальних уроків загальною вартістю 11 000,00 грн (виходячи з кількості уроків, що відвідала дитина) (а.с.28-35) Також, стороною позивача долучено копію акту по наданню послуг ТОВ «Наш доктор» [PERSON] за період з 06 червня 2018 року по 14 травня 2021 року в сумі 13 292,50 грн (а.с.47-49), копію акту про надані медичні послуги МЦ «Дитина» [PERSON] в сумі 2 001,00 грн (а.с.50), копію акту наданих медичних послуг МЦ «Алерголог» [PERSON] в сумі 980,00 грн (а.с.51), та копії замовлень [PERSON] в ТОВ МЛ «Діла» на загальну суму 1 827,00 грн (а.с.52, 53). Оскільки вищезазначені витрати пов`язанні з розвитком здібностей дитини та його здоров`ям, суд прийшов до висновку, що відповідач має компенсувати позивачу половину вартості цих витрат. Крім того, стороною позивача до позовної заяви долучено копії квитанцій за період з вересня 2020 року по 12 листопада 2021 року про оплату харчування [PERSON] в дошкільному дитячому закладі на завальну суму 4 128,18 грн (а.с.37-46). Проте, оплата харчування в дошкільному дитячому закладі не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, в розумінні ст. 185 СК України, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, дитина за станом здоров`я має потребу в спеціальному (дієтичному тощо) харчуванні, на оплату якого й понесені відповідні витрати. В протилежному випадку, витрати на харчування дитини охоплюються аліментними зобов`язаннями. Також суд не приймає, як докази понесення позивачем додаткових витрат на дитину, долучені стороною позивача копії квитанцій на придбання ліків (а.с. 54-56) оскільки матеріали справи не містять ані рецепту лікаря на призначення саме цих ліків дитині сторін ані доказів того, що ці ліки придбані саме позивачем для дитини. Також, суд не приймає, як доказ понесення позивачем додаткових витрат на дитину, долучену до матеріалів позовної заяви копію накладної №103923 від 11 лютого 2018 року щодо придбання комоду-пеленатора (а.с.36, 58), оскільки зазначений товар придбаний з доставкою за адресою: [ADDRESS] , натомість дитина сторін - [PERSON] , [INFO] , з 31 травня 2018 року зареєстрований за адресою реєстрації місця проживання позивача, а саме: [ADDRESS] (а.с.21, 22). Також слід зазначити, що витрати на придбання пульсоксиметру (а.с.57) та плити (а.с.59) не є додатковими витратами у розумінні ст.185 СК України, оскільки не пов`язані з особливими обставинами, зумовленими певними якостями дитини, чи іншими винятковими ситуаціями, а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини, які компенсуються за рахунок отримання аліментів, оскільки позивачем не доведено факту існування особливих обставин, які зумовили необхідність придбавання даних речей та використання них на потреби дитини. Крім того, одержувачем плити, згідно видаткової накладної, є «Нина Андреевна», отже позивачем не доведено не лише потреба в її придбанні, а й факт придбання плити саме позивачем. На підставі викладеного, з урахуванням повного та всебічного дослідження матеріалів справи, доказів наданих на підтвердження позовних вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат у розмірі 14 550,25 грн (29 100,50 грн /2), що пов`язані з розвитком здібностей дитини та її здоров`ям, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки не носять характеру додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України, а стороною позивача не доведено наявності існування особливих обставин, що зумовили їх необхідність, а також придбання товарів саме позивачем та використання їх саме для дитини сторін. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у мінімальному визначеному законом розмірі - 992,40 грн, від сплати якого при зверненні до суду позивач була звільнена. На підставі викладеного, статтями 180, 185 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», статтями 2, 10, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: partial