Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , подав до суду дану позовну заяву від 28 грудня 2021 року, в якій позивач просить: звільнити його від сплати заборгованості по аліментах та сплати неустойки (пені) за прострочення аліментів на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , за період з 14 червня 2019 року по 02 серпня 2019 року, з 24 червня 2020 року по 11 серпня 2020 року, з 06 січня 2021 року по 23 січня 2021 року, з 11 червня 2021 року по 28 серпня 2021 року, на загальну суму 22156 грн. 00 коп., які стягувалися на підставі виконавчого листа виданого на виконання рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі №127/25519/16-ц від 07 березня 2017 року, рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 січня 2021 року у справі №389/2991/20 та рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 13 грудня 2021 року у справі №692/1080/21. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп. Вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 березня 2017 року у справі № 127/25519/16-ц з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 30 листопада 2016 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровогардської області від 18 січня 2021 року змінено спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а саме стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі частини заробітку (доходу). Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 13 грудня 2021 року у справі №692/1080/21 з позивача стягнуто неустойку (пеню) за прострочення плати аліментів за період з 01 січня 2019 року по вересень 2021 року у розмірі 41894 грн.17 коп. У період з 14 червня 2019 року по 02 серпня 2019 року, з 24 червня 2020 року по 11 серпня 2020 року, з 06 січня 2021 року по 23 січня 2021 року, з 11 червня 2021 року по 28 серпня 2021 року, діти проживали разом з позивачем, в даний період позивач забезпечував їх всім необхідним та утримував. Дані доводи підтверджуються довідками Великохутірської сільської ради та показами свідків. Оскільки в даний період часу діти проживали раом з позивачем та він їх утримував, то позивач вважає, що аліменти на користь колишньої дружини він не має сплачувати за дані періоди. Загальний розмір аліментів, які позивач вважає, що не повинен сплачувати за вищевказаний період становить 22150 грн. Так як сторонам добровільно домовитися про звільнення від сплати не вдалося, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Відповідачем на позовну заяву 16 лютого 2022 року подано відзив, в якому вказано наступне. Підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами та звільнення від сплати неустойки (пені) за прострочення аліментів позивач вказує факт перебування декілька разів на рік під час канікул дітей у нього, а саме: з 14 червня 2019 року по 02 серпня 2019 року - 1,5 місяці, 24 червня 2020 року по 11 серпня 2020 року - 1,5 місяці, з 06 січня 2021 року по 23 січня 2021 року - два тижні, з 11 червня 2021 року по 28 серпня 2021 року - 2,5 місяці. Судом під час розгляду цивільної справи ЄУН 389/2991/20 встановлено, що діти постійно проживають разом з мамою. [PERSON] надано суду і досліджено під час розгляду справи довідки про те, що діти в літній період з 2017 року по 2020 роки проживають разом з батьком. За думкою суду, втіленому в рішенні, що набрало законної сили 20 травня 2021 року періодичне проживання дітей з батьком і придбання ним для дітей одягу, іграшок, продуктів харчування у даному випадку не впливає на вирішення даного спору. 20 травня 2021 року Кропивницьким апеляційним судом винесено постанову, якою відмовлено в задоволенні апеляційної скарги [PERSON] , рішення першої інстанції залишено в силі. Як зазначено в постанові Кропивницького апеляційного суду, [PERSON] не ставиться під сумнів факт проживання дітей разом з матір`ю. Судом розглянуто докази того, що діти під час літніх канікул (протягом 1-2 місяці щорічно) проживають разом з батьком, оцінено ці докази в комплексі, і прийнято рішення, яким стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей з батька [PERSON] на користь матері [PERSON] . Як видно з постанови суду, [PERSON] не ставиться під сумнів законність рішення суду 2017 року щодо стягнення з нього аліментів на дітей і право [PERSON] - матері дітей отримувати ці аліменти. Ним оспорюється тільки сам факт зміни способу стягнення аліментів, оскільки він вважає розмір аліментів на дітей 600 грн. на кожного достатнім для їх утримання. В процесі розгляду справи не було надано доказів того, що [PERSON] за своїм станом здоров`я не може працювати і що він намагається найти роботу, щоб мати можливість сплачувати аліменти на дітей і надавати їм гідну матеріальну підтримку. В постанові Кропивницького апеляційного суду зазначено, що судом встановлене місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - разом з матір`ю [PERSON] за місцем їх реєстрації. Місце проживання дітей за домовленістю між ними було встановлено в місті Знам`янка, разом з матір`ю, після розлучення подружжя, є сталим, і не оспорювалося позивачем в жодній судовій інстанції. Судом першої та апеляційної інстанції при розгляді справ №389/2991/20, №692/1080/21, 692/628/21 було вивчено двідки, які надані суду, про факти проживання з батьком дітей протягом канікул в 2019, 2020,2021 роках та надано належну оцінку цим доказам. Ці докази не спростовують постійного проживання дітей з матір`ю та факт законності ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів. Окрім того, відповідач не надав жодного доказу надання додаткової допомоги на дітей. Діти навчаються в школі в місті Знам`янка і приїжджають до батька, який весь рік живе окремо, виключно тільки під час літніх канікул. Протягом року мати повністю забезпечує дітей харчуванням, сезонним і повсякденним одягом, поповнює рахунки мобільних телефонів, лікує, надає кишенькові гроші, забезпечує шкільним і канцелярським приладдям для навчання, купує книжки та забезпечує інші потреби дітей. Дітям купуються іграшки, меблі. Мати витрачає час на обслуговування потреб дітей, готування іжі, відводить і забириє дітей зі школи. Допомагає в підготовці домашніх завдань. Розмір аліментів, які має щомісячно сплачувати [PERSON] коливається від 3000 грн. до 3700 грн. на місяць. Ці кошти поступають нерегулярно, не в повному обсязі. Мати не має можливості відмовити дітям наприклад в харчуванні у зв`язку з тим, що батько декілька місяців не надає допомоги, навіть такої мінімальної як зазанчена судом. Розмір аліментів, які виплачує відповідач, не покриває навіть третинну потреб, які необхідні на утримання дітей. Як видно з довідки про наявну заборгованість зі сплати аліментів, аліменти сплачуються нерегулярно, з порушення строків сплати. Пеня (неустойка) за прострочення сплати аліментів є штрафною санкцією і є результатом невиконання [PERSON] свого батьківського обов`язку по утриманню дітей, тому не може бути предметом розгляду в межах цього цивільного спору. За вказаного відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову. Окрім того, відповідач у відзиві просила стягнути з позивача понесені нею судові витрати у розмірі 6000 грн. на отримання професійної правничої допомоги. Крім того, 28 червня 2022 року представником відповідача надіслано до суду письмові пояснення у справі. Позивач як і його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнти та розглядати справу за їх відсутності. Відовідач та її представник у судове засідання також не з`явилися, представник відповідача подала заяву, в якій просить розглядати спрау без іх участі та відмовити в задоволенні позову. Представнк третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справ повідомлений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив, будь-які заяви, пояснення чи клопотання від нього не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.16,17,18). Згідно з виконавчим листом №127/25519/16-ц, виданим Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області 23 березня 2017 року на виконання рішення суду від 07 березня 2017 року, з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання дітей: неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 30 листопада 2016 року і до досягнення кожною дитиною повноліття (а.с.19). Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 січня 2021 року ухваленим у справі ЄУН389/2991/20, змінено спосіб стягнення аліментів, що присуджені рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровогадської області від 07 березня 2017 року ухваленим у справі ЄУН127/25519/16-ц, та стягуються з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дітей: неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми у розмірі 600 грн. на кожну дитину, на частку заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей - аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття(а.с.20-21). Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області ЄУН 692/1080/21 від 13 грудня 2021 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2019 року по вересень 2021 року у розмірі 41894 грн. 17 коп. (а.с.24-25). Відповідно до довідок Великохутірської сільської ради від 06 серпня 2019 року, 12 серпня 2020 року, 29 січня 2021 року, 23 грудня 2021 рок, діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з 14 червня 2019 року по 02 серпня 2019 року, з 24 червня 2022 року по 11 серпня 2020 року, з 06 січня 2021 року по 23 січня 2021 року, з 11 червня 2021 року до 28 серпня 2021 року, проживали разом з батьком за адресою: [ADDRESS] і знаходилися на його утриманні (а.с. 26,27,28,29). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Драбівського ВДВС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ), за періоди: січень 2019 року - листопад 2021 року, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] складав 28643 грн. 57 коп. У червні 2019 року сума аліментів, яка підлягала стягненню становила 3040 грн.50 коп, у липні та серпні 3177 грн.00 коп. У червні 2020 року розмір аліментів становив 3327 грн., у липні та серпні 2020 року - 3477 грн. 00 коп. У січні та червні 2021 року 3592 грн. 50 коп., у липні та серпні 2021 року - 3765 грн.00 коп. (а.с. 30-31). У письмових поясненнях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожний окремо вказали, що знають позивача та їм відомо, що у нього є троє дітей - сини [PERSON] та [PERSON] і дочка [PERSON] , які проживали разом з матір`ю в м.Знам`янка Кіровоградської області. В період з 14 червня 2019 року по 02 серпня 2019 року, з 24 червня 2020 року по 11 серпня 2021 року, з 06 січня 2021 року по 23 січня 2021 року, з 11 червня 2021 року по 28 серпня 2021 року діти приїжджали на канікули до батька, де в цей період проживали разом з ним в с.Веселий Хутір Золотоніського району Черкаської області, він їх забезпечував всім необхідним та утримував їх за власний рахунок, а саме забезпечував продуктами харчування, купував одяг, забезпечував приїзд та від`їзд дотей до місця основного проживання. Старший син сторін [PERSON] також у своїх письмових поясненнях підтвердив, що в період з 14 червня 2019 року по 02 серпня 2019 року, з 24 червня 2020 року по 11 серпня 2021 року, з 06 січня 2021 року по 23 січня 2021 року, з 11 червня 2021 року по 28 серпня 2021 року він разом з його братом [PERSON] та сестрою [PERSON] приїжджали на канікули до батька, де в даний період проживали разом з ним в його будинку. В цей період батько забезпечував їх продуктами харчування, купував одяг та взуття, поповняв їм телефон, придбав кожному телефон. На його прохання купив автомобіль ВАЗ 2101, на якому він вчиться їздити. Батько їх ніколи не ображав, піклувався про них, забирав їх зі Знам`янки до себе та відвозив назад. Все, що просили в батька, він ніколи не відмовляв. Отже судом встановлено, що діти сторін [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , постійно проживають з матір`ю, а з відповідача починаючи з 30 листопада 2016 року стягуються аліменти на їх утримання. При цьому, рішенням суду від 18 січня 2021 року змінено спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми 600 грн. на кожну дитину, на частку заробітку (доходу) відповідача. Аліменти відповідач сплачував невчасно, у зв`язку з чим рішенням суду від 13 грудня 2021 року з нього стягнуто неустойку (пеню) за просточення сплати аліментів. Підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах та сплати неустойки, є та обставина, що діти у період з 14 червня 2019 року по 02 серпня 2019 року, з 24 червня 2020 року по 11 серпня 2020 року, з 06 січня 2021 року по 23 січня 2021 року, з 11 червня 2021 року по 28 серпня 2021 року, проживали разом з ним та знаходилися на його утриманні. Проживання дітей у вказані періоди разом з батьком підтверджується довідками виданими за місцем його проживання, поясненнями свідків. Також вказаний факт встановлено рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 січня 2021 року. Зрештою проживання дітей разом з батьком у зазначені останнім періоди часу не заперечується і стороною позивача. Доказів на підтвердження витрат, які позивач поніс за час проживання у нього дітей, на їх утримання та забезпечення, суду не надано. Прикладу, яким чином розраховано суму заборгованості по аліментам та неустойки від сплати яких він просить його звільнити, суду не наведено. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції "Про права дитини" та ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п.22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 рокусуд, у випадках передбачених ст.197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментах. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Зазначене повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 344/12158/16-ц, у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 592/2683/17, у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20. Тобто, в розумінні положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Відповідно до положень ст.ст.13,77 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем не надано суду жодних доказів, з яких би суд міг прийти до висновку про наявність у нього таких істотних обставин, внаслідок яких виникла вищевказана заборгованість по аліментах, від сплати якої він просить суд його звільнити. Суд оцінює критично позовні доводи про те, що підставою для скасування заборгованості по сплаті аліментів є факт проживання дітей з позивачем, так як ця обставина не є істотною в розумінні її достатності для скасування заборгованості по аліментах та неустойці (пені). Перебування спільних дітей сторін на утриманні у батька - позивача по справі, на літніх канікулах протягом трьох років, тобто з 14 червня 2019 року по 02 серпня 2019 року, з 24 червня 2020 року по 11 серпня 2020 року, з 11 червня 2021 року по 28 серпня 2021 року та сімнадцяти днів взимку 2021 року, на думку суду, не може бути визнано обставиною, що має істотне значення. Додатковими аргументами цьому слугує повернення дітей на проживання з матір`ю та неотримання нею аліментів. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає постійно із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Мінливість життєвих обставин не може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментам. До того ж, позивачем не надано доказів, які витрати та на яку суму ним понесено на утримання та забезпечення дітей, під час проживання їх разом з ним у вказані ним періоди. За вказаного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Пунктом 6 ч.1 ст.264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 та ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати понесені позивачем, суд відносить на його рахунок. Відповідачем доказів понесення нею витрат на отримання професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи, як і заяви про те, що такі докази будуть подані протягом п`яти днів після ухваленн рішення, суду не надано, відтак питання про їх розподіл судом не вирішується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed