Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суду із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України, третя особа [PERSON] про стягнення моральної шкоди завданої бездіяльністю органів досудового розслідування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 червня 2021 року вона звернулася до відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області із заявою-повідомленням про вчинення злочину (кримінального правопорушення). Однак, працівниками відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань не було внесено, у зв`язку з чим вона звернулась із скаргою до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Стверджує, що лише 11.06.2021 працівниками відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області було внесено відомості про кримінальне правопорушення в ЄРДР під №12021216090000081. Проведення досудового розслідування кримінального провадження №12021216090000081 було доручено [PERSON] . Пояснює, що жодних слідчих дій під час досудового розслідування працівники відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області не проводили. Зазначає, що вона була змушена протягом усього досудового розслідування кримінального провадження №12021216090000081 від 11.06.2021 звертатись із заявами, скаргами та клопотаннями про вчинення процесуальних дій, про дотримання принципу «розумності строків» досудового розслідування, про бездіяльність працівників відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області. Також, вказує, що 30.06.2021 вона звернулась із заявою до керівника Теребовлянської окружної прокуратури та із клопотанням до Сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про проведення процесуальних дій. Пояснює, що лише після її звернення із заявою до керівника Теребовлянської окружної прокуратури та із клопотанням до Сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області працівники відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області почали проводити слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні №12021216090000081 від 11.06.2021. Жодні інші слідчі (розшукові) дії у кримінальному провадженні №12021216090000081 від 11.06.2021 працівники відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, окрім тих, які були зазначені у заяві [PERSON] від 30.06.2021 до керівника Теребовлянської окружної прокуратури та у клопотанні від 30.06.2021 до Сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, не проводились. Окрім цього, зазначає, що 25.08.2021 постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вавра Ю. А. про закриття кримінального провадження кримінальне провадження №12021216090000081 від 11.06.2021 було закрито у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу злочину. Вказує, що вона звернулась до слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області із скаргою на постанову від 25.08.2021 дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вавра Ю. А. про закриття кримінального провадження №12021216090000081 від 11.06.2021. Ухвалою слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 26.11.2021 року у справі № 598/2163/21 постанову від 25.08.2021 року дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вавра Ю. А. про закриття кримінального провадження №12021216090000081 від 11.06.2021 скасовано та направлено дану ухвалу та матеріали кримінального провадження №12021216090000081 від 11.06.2021 ВП №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для продовження досудового розслідування. Однак, як вказує позивачка, працівники сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надалі неналежно здійснювали досудове розслідування, тому 06.12.2021 вона повторно звернулась із клопотанням про проведення слідчих (розшукових) дій до сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області. Дане клопотання було задоволене частково. 31.12.2021 постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вавра Ю. А. про закриття кримінального провадження кримінальне провадження №12021216090000081 від 11.06.2021 було повторно закрито у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу злочину. Вказує, що тому вона була змушена повторно звернутись до слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області із скаргою на дану постанову від 31.12.2021. Ухвалою слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 11.03.2022 у справі №598/260/22 постанову від 31.12.2021 постанову про закриття кримінального провадження №12021216090000081 від 11.06.2021 скасовано та направлено дану ухвалу та матеріали кримінального провадження №12021216090000081 від 11.06.2021 ВП №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для продовження досудового розслідування. Не вчинивши жодних слідчих (розшукових) дій, 21.03.2022 постановою дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вавра Ю. А. про закриття кримінального провадження кримінальне провадження №12021216090000081 від 11.06.2021 було повторно закрито у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу злочину. Зазначає, що вона була змушена повторно звернутись до слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області із скаргою на постанову від 21.03.2022 дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вавра Ю. А. про закриття кримінального провадження №12021216090000081 від 11.06.2021. Ухвалою слідчого судді Збаразького районного суду Тернопільської області від 30.05.2022 у справі № 598/825/22 постанову від 21.03.2022 дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вавра Ю. А. про закриття кримінального провадження №12021216090000081 від 11.06.2021 скасовано та направлено матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування. Даними діями працівники сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області виявляли своє недбале ставлення до виконання своїх професійних обов`язків, неналежно здійснювали досудове розслідування кримінального провадження від 11.06.2021, діяли всупереч засадам кримінального провадження, завдали потерпілій моральну шкоду. Аналіз ухвал, постановлених слідчим суддею 26.11.2021, 11.03.2022, 30.05.2022, дає підстави зробити висновок, що слідчим не виконано всі необхідні слідчі дії для всебічного, повного, неупередженого досудового розслідування кримінального провадження та якнайшвидшого прийняття законного та неупередженого процесуального рішення за результатами розслідування кримінального провадження. Отже, позивач стверджує, що протягом 1 року 1 місяця, через бездіяльність дізнавача сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, досудове розслідування залишається незакінченим, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, ніякої відповідальності за проникнення у її житло та викрадення у неї коштів і документів не несе, справа до суду не надійшла, завдана їй матеріальна і моральна шкода не відшкодована. Вказує, що протягом 1 року 1 місяця вона не мала можливості вести звичайний спосіб життя у зв`язку з необхідністю відвідувати правоохоронні органи. Нормальний ритм життя був повністю зруйнований, представники органу досудового розслідування не здійснювали всі необхідні слідчі (розшукові) дії, відмовляли у задоволенні клопотань про проведення процесуальних дій, а ті слідчі (розшукові) дії, які працівники органу досудового розслідування все ж таки проводили, здійснювались із низкою порушень вимог Кримінального процесуального закону з проявами неповаги до її гідності. З огляду на викладене, просить стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на її користь моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового розслідування у розмірі 1\~000\~000 гривень. Представник Головного управління національної поліції в Тернопільській області подав відзив на позов, у якому вказав, що ВП № 4 (м. Збараж) ГУНП в Тернопільській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №12021216090000081 від 11.06.2021. В подальшому при проведенні досудового розслідування слідчими декілька разів виносились постанови про закриття провадження у справі. Вказані постанови було скасовано судами та повернуто органу досудового розслідування для подальшого проведення відповідних дій. Саме наявність вище вказаних ухвал суду, якими задоволено скарги позивача є на думку останнього беззаперечним доказом для відшкодування йому завданої шкоди органами досудового розслідування моральної шкоди. Однак, представник відповідача вказав, що сам по собі факт задоволення скарг позивача ухвалами суду ще не свідчить про завдання йому органами досудового розслідування моральної шкоди, враховуючи і те, що права та інтереси позивача були поновлені. Стосовно розрахунку моральної шкоди, представник ГУНП в Тернопільській області зазначає, позивачем не роз`яснено, чим він керувався при визначені суми в 1\~000\~000 грн для відшкодування моральної шкоди та з чого він виходив при обрахунку такої суми. Окрім цього, вказує, що [PERSON] бажає збагатитись за рахунок державних коштів. Також, стверджує, що в рамках вказаного кримінального провадження відсутні процесуальні дії зі сторони органу розслідування, що обмежують чи порушують права та свободи громадян. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. Представник Державної Казначейської служби України подав відзив на позовну заяву. Вказав, що вимогами Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено перелік випадків, при яких настає право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених Законом. Таким чином, позивач матиме право вимагати відшкодування шкоди, як моральної так і матеріальної лише при доведеності незаконності дій органів, які завдали таку шкоду. При цьому, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановленні судом. З цих підстав, представник відповідач не погоджується із сумою заявленої до відшкодування позивачем моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн, оскільки остання є незрозумілою, як і те з яких міркувань виходив позивач, оцінюючи шкоду саме в такому розмірі. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в останнє судове засідання не з`явився, у попередніх судових засіданнях заперечив щодо задоволення позову з підстав та мотивів викладених у відзиві. Представник відповідача - Державної казначейської служби України, у судове засідання не з`явився, подала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, підтримали позицію викладену у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] в остання судове засідання не з`явився, у попередньому судовому засіданні вказав, що позовна заява є необґрунтованою та безпідставною. Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.07.2021 у справі № 607/12679/21 скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого ГУНП в тернопільській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне провадження задоволено повністю, зобов`язано уповноваженого слідчого ГУНП в Тернопільській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідування про кримінальне правопорушень за заявою [PERSON] від 12.07.2021, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг є Єдиного реєстру досудових розслідувань. Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 26.11.2021 у справі № 598/2163/21 скаргу [PERSON] на постанову дізнавача СД ВП № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вавро Ю. А. від 25.08.2021 про закриття кримінального провадження №12021216090000081 від 11.06.2021 за ст. 356 КК України задоволено, постанову дізнавача СД ВП № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вавро Ю. А. від 25.08.2021 про закриття кримінального провадження №12021216090000081 від 11.06.2021 за ст. 356 КК України скасовано. Також, ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 11.03.2022 у справі № 598/260/22 скаргу [PERSON] задоволено, постанову дізнавача СД ВП № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вавро Ю. А. від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження №12021216090000081 від 11.06.2021 за ст. 356 КК України скасовано. Окрім цього, ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 30.05.2022 у справі № 598/825/22 скаргу [PERSON] задоволено, постанову дізнавача СД ВП № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вавро Ю. А. від 21.03.2022 про закриття кримінального провадження №12021216090000081 від 11.06.2021 за ст. 356 КК України скасовано. Постановою Теребовлянської окружної прокуратури від 29 серпня 2022 року постанову дізнавача СД ВІЇ № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вавра Ю. А. від 28.06.2022 про закриття кримінального провадження № 12021216090000081 від 11.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, скасовано. Як вбачається з вказаної постанови Теребовлянської окружної прокуратури, з моменту внесення відомостей до ЄРДР не встановлено та не допитано особу, яка 06.05.2021 разом з [PERSON] приходила до будинку [PERSON] . Також, не допитано працівницю магазину « [INFO] » [PERSON] щодо проведення 07.05.2021 [PERSON] ревізії у магазині та поділу товару. При допиті потерпілої не з`ясовано, яка кількості алкогольних та тютюнових виробів, а також продуктів харчування знаходились в магазині і «Релакс» станом на час проведення ревізії та їх кількості після її закінчення. Не вжито заходів щодо звернення до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до інформації операторів стільникового зв`язку, про вхідні та вихідні виклики, а також СМС-повідомлення між [PERSON] та [PERSON] за номерами їх телефонів. Крім того, не проведено одночасного допиту [PERSON] та працівниці магазину «Релакс» [PERSON] . Не виконано ухвал слідчого судді в частині надання належної оцінки діям [PERSON] при заволодінні грошовими коштами потерпілої. Відповідно до відповіді Органу досудового розслідування Сектору дізнання ГУНП в Тернопільській області від 23.09.2022 № П-97/44/01-2022, наказом ГУНП в Тернопільській області від 22.08.2022 №1400 за зверненням [PERSON] призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію. За результатами службового розслідування 31.08.2022 встановлено, що факти порушень вказані в зверненні знайшли своє часткове підтвердження, про що складено висновок, який затверджено начальником ГУНП в Тернопільській області та дізнавача сектору дізнання ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Вавро Ю.А., попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни. Також, СД ОДР ГУНП в Тернопільській області 22.08.2022 скеровано лист керівнику Теребовлянської окружної прокуратури, щодо перевірки законності прийнятого рішення про закриття кримінального провадження №12021216090000081, на підставі якого процесуальним керівником-прокурором 29.08.2022 скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 28.06.2022. Як вбачається з висновку службового розслідування від 30.08.2022, складеного дисциплінарною комісією, встановлено, що у провадженні дізнавача СД ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області перебувало кримінальне провадження №12021216090000081, під час вивчення якого встановлено, що дізнавачем не вжито заходів для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, зокрема не проведено одночасних допитів між учасниками події, для усунення розбіжностей у свідченнях, що унеможливлює проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування. Дізнавачем ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Вавро Ю.А. 28.06.2022 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12021216090000081 від 11.06.2021 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України - у зв`язку із відсутністю діянні складу кримінального правопорушення. Протягом усього періоду досудового розслідування даного кримінального провадження, рішення про закриття приймалось понад 5 разів. Також, згідно вказаного висновку, вчинення дисциплінарного проступку дізнавачем СД ВГІ №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції Вавром Ю. А., повністю підтверджується матеріалами службового розслідування. Під час проведення службового розслідування не встановлено обставини, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність дізнавача СД ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Вавра Ю.А. Причинами та умовами, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку є не дотримання вимог ст. ст.28, 40-1 КПК України. Відтак, дізнавача СД ВП № 4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції Вавро Ю. А. попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми права відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У силу вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Положеннями ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди). За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з пунктами 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Крім цього, відповідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Згідно роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Проте в будь-якому випадку при встановленні факту моральної шкоди потрібно керуватись критеріями загальнолюдських цінностей, на чому неодноразово наголошував у власних рішеннях ЄСПЛ. Зокрема, в п. 74 рішення «Ігнаткіна проти України» від 21.05.2015 року (заява 70758/12 ) констатуючи порушення права заявника на справедливий суду, ЄСПЛ наголошує, про необхідність недопущення національними органами невиправланих затримок тривалості провадження - «розумність» тривалості провадження має оцінюватися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, та також важливість предмета спору для заявника (див. серед інших джерел рішення у справі «Фріленлер проти Франції», заява №30979/96 п.43). Аналогічний постулат ЄСПЛ наводив в п. 95 рішення у справі «Таран проти України від 17.10.2013 року (заява 31989/06), окремо наголосивши, що «97. Розглянувши всі надані йому матеріали справи, Суд вважає, що Уряд не навів жодного факту чи аргументу, здатного переконати його, що така тривалість провадження за обставин цієї справи була обґрунтованою. Зважаючи на власну судову практику з цього питання, Суд вважає, що в цій справі тривалість провадження була надмірною і не відповідала вимозі «розумного строку». 98. Отже, було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.» Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що мають місце системні, тривалі порушення законності, неефективність досудового розслідування кримінального провадження №12021216090000081, безпідставні закриття провадження, що неодноразово встановлювалось слідчими суддями. Вважає, що даними порушеннями їй спричинено моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн. Судом встановлено, що ухвалами слідчих суддів, постановою прокуратури про закриття кримінального провадження та висновком службового розслідування встановлено порушення вимог законодавства органом досудового розслідування, а тому суд наголошує, що позивачкою доведений той факт, що дізнавач сектору дізнання відділення поліції №4 Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області Вавро Ю. А. не вчинив всіх необхідних слідчих дій для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні №12021216090000081 від 11.06.2021. Вказані обставини беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає, що право позивачки [PERSON] на здійснення ефективного досудового розслідування даного кримінального провадження було порушене. Суд не приймає аргументи відповідача та третьої особи, про не доведення незаконності дій органів досудового розслідування та про те, що сам по факт задоволення клопотань позивача ухвалами суду не свідчить про завдання йому органами досудового розслідування моральної шкоди, враховуючи те, що права та інтереси позивача були поновлені, оскільки такі твердження є безпідставними та необґрунтованими, позаяк матеріалами справи, зокрема, ухвалами судів, постановою прокуратури про закриття провадження та висновком службового розслідування, доводиться порушення вимог закону органом досудового розслідування, що потягнуло за собою порушення прав позивачки, зокрема права на розумність тривалості досудового розслідування, оскільки досудове розслідування триває з 11.06.2021 і на час розгляду даної справи не завершене. З огляду на наведене, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для відшкодування завданої позивачу такими діями моральної шкоди. Оцінюючи розмір компенсації завданої позивачу [PERSON] моральної шкоди, суд враховує характер завданої шкоди, глибину духовних страждань позивача, тривалість завдання такої шкоди, докази в обґрунтування посилань позивача на ті наслідки, що виникли після завданої шкоди, а також вимоги розумності та справедливості, тому визначає, що в якості компенсації за спричинену моральну шкоду підлягає до стягнення 3000 грн. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь позивачки [PERSON] 3000 грн грошового відшкодування завданої моральної шкоди. Щодо судових витрат, то суд не здійснює їх розподіл, оскільки в силу вимог п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання даного позову не справляється судовий збір. На підставі наведеного вище,

Outcome: partial