Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що з 06.08.2020 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо та добровільно не надає їй матеріальної допомоги, хоча має можливість її надавати, оскільки знаходиться в працездатному віці, інших стягнень по виконавчих документах немає. Крім того, їх спільна з відповідачем дитина є малолітньою, вона не може працювати, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, та інших джерел доходу крім соціальних виплат не має. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на своє утримання в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 30.11.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Представник позивачки адвокат Якименко О.І. подала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, в якій позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач про\~причини неявки\~суду не\~повідомив,\~однак подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково та вказав, що заперечує щодо стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання їх доньки в розмірі ј частин всіх заробітку(доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На утримання дружини згоден здійснювати виплати в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Крім цього, заперечує щодо стягнення з нього на користь позивачки 2000 грн. витрат на правову допомогу, оскільки дана категорія справ не є складною, складання позову не потребує додаткового вивчення та дослідження законодавства, судової практики, не займає значного часу, а тому вважає, що витрати на правову допомогу складають не більше 800 грн. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 06.08.2020 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження дитини та свідоцтва про шлюб (а.с. 4, 5). На даний час дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо та не надає належної матеріальної допомоги на утримання його малолітньої дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, відповідач [PERSON] , будучи батьком малолітньої [PERSON] , зобов`язаний утримувати останню до досягнення нею повноліття. Проживання відповідача окремо від дочки не звільняє його від виконання вказаного обов`язку. Зважаючи на вищевикладене, а також виходячи з того, що позивачка разом із відповідачем повинні забезпечити їх малолітній дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, однак домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини у даному віці. При цьому судом також враховано визнання відповідачем позовних вимог в цій частині. Згідно частин 2 та 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норм права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На даний час [PERSON] є малолітньою і не досягла трьох років, тому потребує постійного догляду позивачкою, в зв`язку з чим остання не може працевлаштуватись. Таким чином, позивачка потребує матеріальної допомоги на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. За таких обставин, відповідач є особою працездатного віку та погодився сплачувати 1000 грн. щомісячно на утримання позивачки, що свідчить про те, що він має можливість надавати матеріальну допомогу в зазначеному розмірі матері його малолітньої дитини, яка проживає разом із нею, доглядає дитину та в силу віку дитини не має можливості працювати й отримувати дохід для свого матеріального забезпечення. Разом з цим, [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на її утримання саме в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів до досягнення дитиною трирічного віку. За наведеного, суд вважає вказаний розмір аліментів завищеним та таким, що за відсутності в матеріалах справи доказів конкретного розміру доходів відповідача може поставити його в скрутне матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене, потреби позивачки, яка здійснює догляд за малолітньою дитиною та потребує матеріальної підтримки, виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, можливостей відповідача, працездатного віку, суд дійшов висновку про стягненню з нього на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1000 грн., щомісячно. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992,4 грн. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позовній заяві, зазначаючи орієнтовний розмір судових витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн., представник позивача [PERSON] заявила, що докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу будуть нею подані до суду пізніше. За наведеного, питання про розподіл між сторонами витрат на правничу допомогу при ухваленні даного рішення судом не вирішується.

Outcome: partial