Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням заяви, поданої в порядку усунення недоліків позовної заяви, просить: - зобов`язати [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) усунути перешкоди в користуванні одної другої частки приміщенням коридору житлового будинку [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , (РНОКПП - [NUMBER] ) шляхом звільнення одної другої частки приміщенням коридору, яке належить [PERSON] , (РНОКПП - [NUMBER] ) з наданням їй вільного доступу до даного приміщення коридору та можливістю облаштувати окремий ізольований вхід до своєї квартири [ADDRESS] через свою частину приміщення (коридору), шляхом проведення реконструкції, як це відображено та позначено на План-схемі №3; - визначити порядок користування приміщення коридору житлового будинку загальною площею 4,40 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виділивши [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ) одну другу частину вказаного коридору відповідно до конфігурації та параметрів, яка відображена на Плані-схемі №3, площею 2,20 кв.м (позначено на плані-схемі №3, як частина коридору №І), а іншу одну другу частину коридору площею 2,20 кв.м вказаного коридору залишити у користуванні [PERSON] , (РНОКПП - [NUMBER] ) яка відображено на План-схемі №3, площею 2,20 кв.м (позначено на План-схемі №1, як частина коридору №ІІ) та визнати право власності за кожним із співвласників на їхню частину після реконструкції приміщення коридору житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.07.2017 №92665829, їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 74,46 кв.м., житловою площею 37,91 кв.м, яка складається з двох житлових кімнат і службових приміщень. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.06.2021 №259430804, відповідачка по справі [PERSON] є власником сусідньої квартири [ADDRESS] . При цьому, у спільному (загальному) користуванні сторін перебуває коридор загальною площею 4,40 кв.м., а саме по 1/2 частці у кожного. Разом з тим, починаючи з 2016 року відповідачка почала розміщувати у спільному коридорі власні предмети, ставити речі, перекривати доступ до квартири, необґрунтовано забороняти прохід і пересування по частині спірного коридору, що є найкоротшим шляхом до найближчого виходу до дороги [ADDRESS] , завела у подвір`ї собак агресивної породи, що зумовило позивачку робити перепланування в квартирі та окремий вихід, цим самим примусово відмовитись від частини свого приміщення та закладання дверного отвору цеглою. Після того, як позивачка та члени її родини перестали використовувати коридор як вхід до будинку, відповідачка одразу встановила там двері, ключів від яких у позивачки немає. Тривалий час відповідачка створює перешкоди в користуванні1/2 частини коридору, який належить [PERSON] на праві власності, шляхом недопуску її та членів її родини. Факт створення перешкод в користуванні коридором підтверджується листом Житомирського РВ поліції. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 13 вересня 2021 року у даній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 29 жовтня 2021 року на адресу суду від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому остання вказує, що позов є безпідставним. В обґрунтування поданого відзиву вказує, що на момент купівлі нею квартири, квартира [PERSON] вже не відповідала технічній документації, так як нею фактично був побудований новий окремий будинок з власними капітальними стінами, на окремому фундаменті, і їх домоволодіння є окремими капітальними будівлями. Також зазначає, що спірний коридор знаходиться на належній їй земельній ділянці, яку придбано згідно договору дарування земельної ділянки від 15.09.2016. Крім того, в поданому відзиві на позовну заяву відповідачка просила викликати та допитати в судовому засіданні свідків [PERSON] і будівельників, які працювали у [PERSON] , а також витребувати докази. 09 листопада 2021 року від позивачки [PERSON] на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій остання просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування поданої відповіді на відзив вказує, що їх з відповідачкою квартири хоч і є окремими об`єктами нерухомості, однак мають спільні фундамент, капітальні стіни та покриття. Факт добудови не є предметом розгляду цієї справи.Також вказує, що земельна ділянка під спільним коридором загальною площею 4,40 кв.м., має спеціальний режим її використання, а саме має обмеження у використанні земельної ділянки (право проходу та проїзду) - 0,0095 га. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 18 лютого 2022 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотань відповідачки [PERSON] від 29 жовтня 2021 року про виклик свідків та витребування доказів. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 01 вересня 2022 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки - адвокат Пилипенко О.С. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. На запитання суду щодо можливості вирішення позовних вимог без проведення судової будівельно - технічної експертизи зазначив, що в даному випадку реконструкцію спірного коридору можна провести без експертизи. Відповідачка та її представник - адвокат Рудик В.Р. в судові засідання неодноразово не з`являлись, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення представника позивачки - адвоката Пилипенка О.С., дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №92665829 від 24.07.2017 та копії договору купівлі - продажу квартири від 10 квітня 2015 року, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на праві приватної власності з 10.04.2015 належить квартира [ADDRESS] , та яка складається з 2 (двох) житлових кімнат та службових приміщень. У відповідності до наявного в матеріалах справи технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , складеного 28.11.2012, вказана квартира станом на 28.11.2012 мала загальну площу 38,9 кв.м, житлову площею 28,6 кв.м, та складалася з 3 (трьох) жилих кімнат та підсобних приміщень, до складу яких також належав коридор площею 2,2 кв.м. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , складеного 18.07.2017, до підсобної площі квартири загальною площею 74,46 кв.м, житловою площею 37,91 кв.м, належить 1/2 коридору площею 2,20 кв.м. У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №259430818 від 01.06.2021, [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на праві приватної власності з 15.09.2016 на підставі договору купівлі-продажу № 9263 належить квартира [ADDRESS] , та яка складається з двох житлових кімнат та службових приміщень, в спільному користуванні знаходиться коридор. Згідно примітки до плану квартири, яка наявна у технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] , коридор площею 4,4 кв.м. знаходиться в загальному користуванні кв. [ADDRESS] від 02 червня 2015 року про встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0864 га, було передбачено наступне: землі у власності гр. [PERSON] - 0,0243 га; землі у власності гр. [PERSON] - 0,0252 га; землі в користуванні гр. [PERSON] - 0,0369 га; обмеження у користуванні земельної ділянки (зона особливого режиму забудови) - 0,0185 га; обмеження у використанні земельної ділянки (право проходу та проїзду) - 0,0095 га. У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити її земельну ділянку і перенести огорожу на початкову межу, що розділяє їхні земельні ділянки, згідно угоди від 02.05.2015 року та стягнути з відповідача матеріальні збитки, спричиненні знесенням металевої огорожі, в сумі 10879,62 грн. Заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира у цивільній справі №296/9443/17 від 29 жовтня 2018 року, залишеним без змін у цій частині постановою Житомирського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, усунуто перешкоди у користуванні [PERSON] земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити земельну ділянку [PERSON] та перенести огорожу на початкову межу, що розділяє їх земельні ділянки згідно угоди від 02.06.2015 року. Згідно доданих позивачкою [PERSON] до позовної заяви матеріалів, 07.06.2021 [PERSON] зверталась до Житомирського районного відділу поліції ГУНП у Житомирській області із заявою щодо порушення [PERSON] її права на спільне використання коридору загальною площею 4,40 кв.м. по [ADDRESS] , яку було зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень за №30114 від 07.06.2021. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. У відповідності до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За змістом ч.ч.1-3ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.1, ч.3 ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження N 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Як вбачається із позовних вимог та доданого до позову плану-схеми із запропонованим порядком володіння та користування коридором, [PERSON] фактично просить усунути перешкоди у користуванні спільним коридором шляхом поділу між сторонами коридору будинку в натурі із облаштуванням: спільного перестінку (внутрішньої стіни) в коридорі, який розділятиме коридор між сторонами по справі; ізольованого входу позивачки до коридору безпосередньо з житлової кімнати площею 20,11 кв.м; окремого ізольованого входу відповідачки до коридору з вулиці шляхом закладення (часткового закладення) існуючого з облаштуванням нового входу (на плані-схемі № 3 зміщено вправо) в зовнішній стіні будинку. Відповідно до приписів ЦПК України, висновок експерта є одним із видів доказів у цивільному судочинстві. За змістом ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, до основних видів експертиз належить, в тому числі, будівельно-технічна експертиза, основними завданнями якої також є визначення можливості та розробка варіантів розподілу (виділення частки; порядку користування) об`єктів нерухомого майна (п.5.1). Судом з`ясовано у представника позивача наявність клопотань щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи, натомість представник позивача вказав на можливість вирішення позовних вимог без призначення такої експертизи. Разом з тим, суд не володіє спеціальними знаннями з метою вирішення питання щодо технічної можливості поділу спільного коридору та, відповідно, без з`ясування таких обставин позбавлений встановити обгрунтованість заявлених позовних вимог, а відтак, за відсутності відповідного висновку експерта відмовляє у задоволенні позову [PERSON] . Крім того, суд зазначає, що іншими доказами не доведено обгрунтованість заявлених вимог, враховуючи їх зміст. Так, заява [PERSON] , адресована Житомирському РУП ГУНП у Житомирській області щодо вчинення [PERSON] перешкод у користуванні коридором (розміщення там відповідачкою власних предметів, речей, заборона проходу і пересування по коридору відповідачкою, тощо) та матеріали за результатами розгляду вказаної заяви, самі по собі не можуть свідчити про створення перешкод відповідачкою у користуванні спірним коридором, оскільки зводяться до пояснень самої [PERSON] . Також, як вбачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 28.11.2012, на плані квартири позначено вихід з житлової кімнати квартири до спільного коридору площею 4,4 кв.м. Як пояснив представник позивачки, цей вихід/вхід (який у вимогах до позову позивачка знову ж таки просить облаштувати як окремий ізольований зі своєї квартири) був самовільно закладений відповідачкою, що доказово не підтверджено та суперечить змісту позовної заяви, в якій зазначено про те, що позивач була вимушена закласти дверний отвір задля убезпечення дитини від небезпеки. Таким чином, з урахуванням змісту дослідженого технічного паспорту та позовних вимог [PERSON] , нею не доведено створення перешкод відповідачкою у доступі до спільного коридору з урахуванням і тієї обставини, що нею самостійно закладено дверний отвір до спільного коридору. Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позовних вимог, судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed