Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

У вересні 2022 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про визнання правочину недійсним, в якому просить визнати недійсним договір поруки №423791-ДП1 від 08.06.2021 року, що був укладений між [PERSON] та Акціонерним товариством «ПроКредит Банк», а також застосувати наслідки недійсності правочину, зобов`язавши АТ «ПроКредит Банк» повернути гроші кошти у сумі 213 860, 68 грн, що були сплачені за цим правочином. Позов обґрунтовано тим, що 30.06.2022 р. між банком та керівником позичальника - [PERSON] , який є батьком позивачки укладено договір поруки №382237-ДП1. В подальшому [PERSON] повідомив, що між позичальником та банком ведеться переговори щодо продовження дії кредитної лінії на другий період доступності, для цього потрібно було залучити додаткового поручителя, яким виступила [PERSON] . Банк повідомив, що вона поручається виключно за зобов`язаннями позичальника, які вже існують на момент підписання договору, а також майбутніми грошовими зобов`язаннями, термін виконання яких настав або настане у майбутньому. У період з 16.09.2021 по 16.12.2021 р. позивач виконала за позичальника зобов`язання щодо погашення простроченого основного боргу за кредитною лінією на суму 213860 грн., що підтверджується копією банківської виписки від 03.06.2022 р. Однак, у серпні 2022 р. банк порушив умови кредитного договору та не надав позичальнику можливості користуватися відкритою кредитною лінією у другому періоді доступності. Позивач вказує, що вчинення нею правочину, а саме укладання договору поруки №423791-ДП1 від 08.06.2021 р. не відповідало її внутрішній волі та було здійснено під примусом обставин, що склались у її батька [PERSON] , який попросив вчинити цей правочин. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.09.2022 р. позовна заява залишена без руху. 07.10.2022 р. до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.10.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 13.12.2022 р. на адресу суду надійшов відзив, у якому відповідач просить відмовити у задоволені позовної заяви про визнання правочину недійсним, оскільки позивач не заперечує факту укладення Договору поруки №423791-ДП1 від 08.06.2021 р. щодо якого виникла солідарна відповідальність перед АТ «ПроКредит Банк», при укладені надала свою згоду на поруку за зобовязаннями позичальника, які вже існують на момент підписання договору, а також майбутніми грошовими зобовязаннями термін виконання яких настав або настане у майбутньому, крім того у розділі «Гарантії та підтвердження» позивач своїм підписом підтвердила, що договір поруки підписано нею добровільно, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Позивач просить визнати недійсним правочин,

Outcome: dismissed