Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, в тому числі, домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Він являється спадкоємцем за законом та за заповітом після смерті батька. Спадщину прийняв вчасно подавши нотаріусу заяву про її прийняття. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не в змозі, оскільки правовстановлюючий документ на домоволодіння за життя спадкодавця не видавався, тому змушений звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 01.12.2022 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою витребувано з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №380/2005, заведену щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 28.12.2022 справа була знята з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. 12.01.2023 позивач в підготовче засідання не з`явився, в позовній заяві та заяві від 01.12.2022 року просив справу розглянути у його відсутності (а.с.3,47). Відповідач копію ухвали від 01.12.2022 та доданих до неї матеріалів отримав 05.12.2022, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с.72). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши\~ матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Дружба Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 8). При житті, 29 червня 1999 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно, все те, що буде належати йому на день смерті, заповів своєму синові [PERSON] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Вартість даного будинку становить 99200 гривень. Факт належності будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами спадкодавцеві та його вартість підтверджується, технічним паспортом на будинок садибного типу (а.с.17-20), оцінкою його вартості (а.с.37), довідками старости Роздолівського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради №297 та №298 від 11.11.2022 (а.с.11, 12), випискою із погосподарської книги за 1961-1963 роки (а.с. 13). Вказаний будинок згідно відмітки про проведення технічного обстеження від 09.08.2022 можливо надійно та безпечно експлуатувати (а.с.26-32). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Заповітом (а.с.10), свідоцтвом про народження (а.с.7), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.8), довідкою виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області №153 від 09.06.2022 (а.с.22) стверджується, що позивач є спадкоємцем за заповітом та за законом після смерті [PERSON] , якій має право на спадкування. Іншим спадкоємцем першої черги за законом була дружина спадкодавця [PERSON] , яка згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] померла [INFO] (а.с.9). На день смерті спадкодавця з ним проживали та були зареєстровані дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] та внук [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З копії\~спадкової справи\~№380/2005,\~заведеної щодо\~майна померлого\~ [INFO] \~ [PERSON] слідує, що позивач 23.12.2005 звернувся до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , при цьому від спадкування за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області 04.03.2004 року за реєстровим №88 відмовився. Іншій спадкоємець дружина померлого [PERSON] від прийняття спадщини та обов`язкової частки у спадщині відмовилась подавши нотаріусу 23.12.2005 року відповідну заяву. [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на належні спадкодавцеві земельні ділянки та грошові вклади. З огляду на те, що відмова від спадщини за заповітом не позбавляє особу права на спадкування за законом, тому [PERSON] має право спадкувати за законом. Таким чином, суд вважає доведеним, що позивач єдиний спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину в порядку передбаченому ч.3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Разом з тим, 17 листопада 2022 року державним нотаріусом Гладуну В.І. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок, у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Верховний Суд України у своєму рішенні № 6-137цс13 від 18.12.2013 висловив правову позицію, згідно з якої право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Як вбачається з характеристики будинку, господарських будівель та споруд (а.с. зворот а.с.19-20) житловий будинок, господарські будівлі та споруди, які є предметом розгляду у даній справі, були побудовані з 1961 року по 1988 рік. Таким чином, факт будівництва житлового будинку у той час був підставою виникнення права власності на нього. Крім того, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. З положень постанови Ради міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженого Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З довідки Роздолівського старостинського округу №297 від 11.11.2022, виданої на підставі погосподарської книги за 2001-2005 слідує, що спірний житловий будинок знаходився у користуванні [PERSON] до дня його смерті (а.с. 11). Рішенням виконавчого\~комітету Мурованокуриловецької\~районної ради\~народних депутатів\~№ 108\~від 16.06.1988\~року «Про\~оформлення права\~особистої власності\~на будинки,\~що належать\~окремим громадянам\~в селах\~Мурованокуриловецького району\~вирішено оформити\~право особистої\~власності на\~житлові будинки,\~що розташовані,\~в тому\~числі,\~в с.\~Дружба Роздолівської\~сільської ради,\~а виконкому\~сільської ради\~видати громадянам\~свідоцтва згідно\~цього рішення\~(а.с.\~15,16).\~Однак,\~відповідно до\~довідок Роздолівського\~старостинського округу\~від 11.11.2022\~та КП\~«Могилів-Подільське\~МБТІ» №\~158\~від 10.08.2022\~свідоцтво про\~право власності\~на спірний\~житловий будинок\~не видавалося\~і вказане\~право на\~нього не\~зареєстровано (а.с.\~14,39). Також, вказане слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.40). Земельна ділянка під вказаним житловим будинком перебувала у власності [PERSON] , що доводиться витягом з рішення виконавчого комітету Роздолівської сільської ради народних депутатів №24 від 19.05.1994р., «Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок, які розташовані на території села Дружба (а.с. 25). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, після смерті [PERSON] . Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved