Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

20 квітня 2022 року позивач звернувся до Красилівського районного суду Хмельницької області з позовом, у якому просить виконавчий напис вчинений 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. зареєстрований в реєстрі за №217979 про стягнення з нього на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (надалі - ТОВ «Брайт Інвестмент») 50046 грн. 24 коп. заборгованості та 50 грн. плати за вчинення виконавчого напису, - визнати таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовує позов тим, що в січні 2022 року він отримав від приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького А.А. супровідний лист за вих. №7904 від 26 листопада 2021 року з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №67679504 від 26 листопада 2021 року про стягнення нього заборгованості в сумі 50046 грн. 24 коп. на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» згідно виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за №217979. Виходячи з предмету та норм права, що стали підставою для вчинення спірного виконавчого напису, позивач вважає, що він вчинений в порушення норм права, а заборгованість не є безспірною. Вважає, що у приватного нотаріуса Остапенка Є.М. не було підстав вчиняти виконавчий напис, оскільки кредитний договір №12/02/3008/980к/378 від 12 лютого 2008 року, на якому нотаріусом було вчинено виконавчий напис, нотаріально не посвідчувався, а тому не відноситься до документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у розумінні положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат»; вчинення оскаржуваного виконавчого напису суперечить постанові Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662, яка передбачає можливість вчинення виконавчого напису, якщо йдеться про відносини кредитора і боржника, лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Разом з тим, постановою Київського апеляційного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині пункту 2 цих змін «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», тому з 22 лютого 2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних правовідносин. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаної постанови, а тому у нотаріуса не було правових підстав для видачі виконавчого напису. Крім того, вказував, що заборгованість є спірною, оскільки вона нарахована та стягнута поза терміном дії кредитного договору, який визначений датою 11 лютого 2011 року, в той час як заборгованість стягнута за період з 10 лютого 2019 року по 22 червня 2021 року. Окрім того зазначив, що нотаріусом було порушено порядок вчинення виконавчого напису, оскільки на його адресу не надходило будь-яких вимог про сплату заборгованості ні від відповідача, ані від первісного кредитора комерційного банку «Надра». Вказав, що виконавчий напис не підлягає виконанню як з підстави порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстави неправомірності вимог стягувача. З таких підстав просить позов задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача відзив на позов суду не подав. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, у якій позов підтримав, справу просив розглянути у його відсутність, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький А.А. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином, будь-яких клопотань, заяв суду не подав, причини неявки суду не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином, будь-яких клопотань, заяв суду не подав, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №217979, у відповідності до якого з [PERSON] на користь ТОВ «Брайт Інвестмент», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ КБ «Надра», стягнуто заборгованість за кредитним договором №12/02/3008/980к/378 від 12 лютого 2008 року за період з 10 лютого 2019 року по 22 червня 2021 року в сумі 50046,24 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 11202,94 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 38843,30 грн, а також стягнено плату за вчинення виконавчого напису - 50 грн. На підставі заяви ТОВ «Брайт Інвестмент» про примусове виконання рішення від 10 листопада 2021 року за вих. № 1110/25 приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.А. відкрито виконавче провадження №67679504 з виконання виконавчого напису №217979, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» заборгованості в розмірі 50046,24 грн та 50 грн плати за вчинення виконавчого напису, а всього кошти в розмірі 50096,24 грн. 06 квітня 2022 року ТОВ «Брайт Інвестмент» та ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» уклали договір № 0604/К-1 про відступлення права вимоги, відповідно до п. 1 якого ТОВ «Брайт Інвестмент» відступило, а ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» набуло право вимоги до боржників, зазначених у Додатку №1, до Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки та/або договорами застави з урахуванням усіх змін та доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку 1. Згідно витягу з Додатку № 1 до договору № 0604/К-1 про відступлення прав вимоги, під №61720 значиться позичальник [PERSON] , кредитний договір №12/02/3008/980к/378 від 12 лютого 2008 року. Таким чином ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» набуло прав кредитора за зобов`язаннями згідно кредитного договору №12/02/3008/980к/378 від 12 лютого 2008 року. Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 цього ж Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ч. 4, 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 79 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частина 2 ст. 76 ЦПК України встановлює вичерпний перелік засобів доказування у цивільному процесі. До них належить: письмові докази, речові докази, електронні докази, показання свідків та висновки експертів. Доказування, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, при цьому, приватний нотаріус зазначив, що строк платежу за кредитним договором настав, а боржником допущено прострочення платежів. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 29 червня 1999 року №1172 для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду, у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство України не передбачає можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин, а тому, станом на день вчинення оспорюваного виконавчого напису 23 червня 2021 року, правові підстави для його вчинення були відсутні, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Зважаючи на вказане, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд доходить висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому позов [PERSON] \~ підлягає задоволенню, а оспорюваний виконавчий напис - визнанню таким, що не підлягає виконанню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову - на відповідача. Позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1488,60 грн (судовий збір за подання позовної заяви 992,40 грн. + судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 496,20 грн).

Outcome: approved