Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської областіпро встановлення факту належності та визнання права власності за спадкове майно. В обгрунтовання позову зазначено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] , який належав їй як власнику, на 1/2 частину, відповідно до Договору про надання в безстрокове користування ділянки для будівництва житлового будинку від 07.03.1969 року та 1/2 частину відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.1988 року, однак право власності на житловий будинок належним чином оформлено не було. Окрім того, після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,0632 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 5122310100:02:013:0078), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.01.2018 року та Витягом з ДЗК від 04.11.2017 року. Після смерті [PERSON] належний їй житловий будинок [ADDRESS] та вищевказану земельну ділянку успадкувала [PERSON] , оскільки проживала разом зі спадкодавцем та вступила у володіння спадковим майном. Відповідно до технічного паспорта від 09.08.2022 року житловий будинок, розташований по [ADDRESS] складається з: літ. «А» - житловий будинок (загальна площа 90,3 кв. метра, житлова площа 42,6 кв. метра), літ. «Б» - сарай, літ. «В» - вбиральня, №1-3;І- надвірні споруди. Після смерті [PERSON] не відкривалась спадкова справа, однак отримати Свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно. В зв`язку з зазначеним позивач просить суд: -встановити факт належності житлового будинку [ADDRESS] в цілому [PERSON] , яка померла [INFO] та встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; -визнати право власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , який складається з: літ. «А» - житловий будинок (загальна площа 90,3 кв. метра, житлова площа 42,6 кв. метра), літ. «Б» - сарай, літ. «В» - вбиральня, №1-3;І - надвірні споруди згідно спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; -визнати право власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на земельну ділянку площею 0,0632 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 5122310100:02:013:0078), в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась. Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 24.09.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 364 від 08.12.1967 року, /а. с. 9/. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00036355574 від 02.08.2022 року, встановлено, що шлюб [PERSON] та [PERSON] , був зареєстрований 04.07.1987 року, актовий запис № 106, /а. с. 11/. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був зареєстрований 03.09.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 02.08.2022 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 529 від 03.09.2011 року, /а. с. 10/. Відповідно до договору про надання в безстрокове користування ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 07.03.1969 року, посвідченого нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори за реєстровим № 388, встановлено, що відділ комунального господарства виконкому міської Ради депутатів трудящихся, відповідно до рішення виконкому міської Ради депутатів трудящихся № 42 від 22.07.1968 року, надав в безстрокове користування [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку, /а. с. 16/ Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.04.1988 року, виданого державним нотаріусом Кілійської державної нотаріальної контори встановлено, що спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , /а. с. 18/. Згідно заповіту від 19.09.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 2635 встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, яке на день її смерті буде їй належати, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповіла [PERSON] та [PERSON] , /а. с. 50/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.02.2021 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 67 від 03.02.2021 року, /а. с. 8/. Згідно акту про встановлення фактів від 09.09.2022 року, складеного депутатом Кілійської міської ради встановлено, що з серпня 2020 року до моменту смерті [PERSON] , а саме до [INFO] , разом з нею проживала за однією адресою її донька [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] через вік хворіла та потребувала сторонньої допомоги, /а. с. 19/. Відповідно до повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не відкривалась, /а. с. 40/. Відповідно до технічного паспорта, складеного ФОП « [PERSON] » від 09.08.2022 року встановлено, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] складається з: літ. «А» - житловий будинок (загальна площа 90,3 кв. метра, житлова площа 42,6 кв. метра), літ. «Б» - сарай, літ. «В» - вбиральня, №1-3;І- надвірні споруди, /а. с. 12-14/. Відповідно до актового запису про смерть № 478 від 12.12.2012 року складеного Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку [ADDRESS] в цілому [PERSON] , яка померла [INFO] та встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Щодо визнання права власності за позивачем в порядку спадкування, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом у нотаріуса через відсутність правовстановлюючого документу, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов задоволенню. На підставі ст. ст. 15, 16, 1223, 1233 ЦК України, ст. ст. 524, 534, 549 ЦК УРСР,

Outcome: approved