Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом звернувся представник позивача [PERSON] та просив суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , з її матір`ю [PERSON] . Свої вимоги обґрунтував тими обставинами, що 30 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області, від якого вони мають спільну дитину - [PERSON] . Відповідно до Рішення суду Вілейського району Мінської області від 16 жовтня 2020 року шлюб укладений між сторонами було розірвано, [PERSON] присвоєно дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 03 листопада 2020 року. Спільна дитина зареєстрована разом з позивачем за адресою [ADDRESS] проте проживає за адресою [ADDRESS] , разом з позивачем. Оскільки між сторонами відсутня домовленість про місце проживання дитини, позивач у відповідності до ст. 161 Сімейного кодексу України звернулася за вирішенням цього спору. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, до суду надали заяву про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за адресою вказаною в позовній заяві, шляхом надання міжнародного доручення. Згідно листа Міністерства юстиції України від 21 березня 2022 року №25814/12 у період воєнного стану, не здійснюється будь-яке листування з установами юстиції Росії і Білорусії на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, та у галузі міжнародного приватного права, крім випадків передачі судам чи громадянам на території України документів, одержаних за результатами виконання запитів, доручень і клопотань. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Відділу опіки та піклування управління освіти, спорту і туризму Вілейського райвиконкому надійшов висновок про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, визначено доцільним визнання місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] по місцю проживання її матері. На підставі ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи, за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 30 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 17 (а.с. 24). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно Рішення суду Вілейського району Мінської області від 16 жовтня 2020 року шлюб укладений між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 03 листопада 2020 року. Відповідно до рішення [PERSON] присвоєно дошлюбне прізвище - « [PERSON] » (а.с. 29-33). Відповідно до копії паспорту № [NUMBER] [PERSON] , народилася [INFO] , місце народження Республіки Білорусь, зареєстрована за адресю: [ADDRESS] (а.с. 36). Згідно довідки про місце проживання і склад сім`ї від 10 вересня 2020 № 294 [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08 липня 2016 року, також за даною адресою зареєстровані: син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 41). Відповідно до копії акту про обстеження житлово-побутових умов проживання від 03 вересня 2020 року [PERSON] , по місцю проживання створені всі умови і для проживання і виховання дітей, на момент огляду [PERSON] не було, оскільки знаходилася з батьком в Україні (а.с. 42). Згідно з характеристикою Державної установи «Ясла-сад № 9 м. Вілейки» [PERSON] , [INFO] , є вихованкою з листопаду 2018 року, дівчинка проживала за адресою: [ADDRESS] на зйомній квартирі в повній сім`ї. Дитина фізично розвинута. Батьки приймають участь у вихованні дитині. У дитини є все необхідне для розвитку (а.с.47). Із наведених матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач у період із 30 березня 2013 року по 16 жовтня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у нмих народилася спільна дочка [PERSON] , [INFO] , зареєстроване місце проживання якої є: квартира [ADDRESS] проте вона фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із позивачем, де відвідує дошільний заклад Державну установу «Ясла-сад № 9 м. Вілейки», в зв`язку із чим виникла необхідність зміни зареєстрованого її місця проживання, проте сторони згоди на щодо цього не дійшли, та передали вирішення цього питання на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Суд вправі застосувати вищезазначене положення закону в тому випадку, коли батьки дитини проживають окремо, тобто за різними адресами; вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, що являється спірними правовідносинами. Стаття 161 СК України визначає правила вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частиною 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Малолітня донька [INFO] на час розгляду справи має вік - 6 повних років та проживає з матір`ю окремо від батька. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Частиною 4 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів, крім іншого, щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно ч. 5 ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається із Висновку управління освіти, спорту і туризму Вілейського районного виконавчого комітету по визначенню місця проживання неповнолітніх, визнано місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] по місцю проживання матері. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач має позитивне ставлення до дитини, проявляє щоденну турботу до неї, повноцінно виконує батьківські обов`язки щодо щоденного утримання та виховання, при цьому матеріали справи не містить даних, чи може дитина проживати із відповідачем (чи забезпечено належні умови проживання), зокрема і за адресою її реєстрації, де позивач на даний час не проживає. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та визначення місця проживання дитини з матір`ю, що не позбавляє батька дитини права та можливості особистого спілкування з дитиною, можливості брати участь в її утриманні та вихованні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76 - 82, 95, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

Outcome: approved