Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

До суду звернувся представник позивача [PERSON] адвокат Волков С.М. з позовною заявою у якій просить позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свій позов обґрунтовує тим, що 14 серпня 2013 року рішення Баришівського районного суду Київської області за позовом [PERSON] до [PERSON] розірвано шлюб, укладений між ними 07 травня 2002 року виконкомом Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області, актовий запис №03. Від спільного подружнього життя в них народилось троє дітей, - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішення Баришівського районного суду Київської області від 14 квітня 2014 року на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] прийнято рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дітьми повноліття починаючи з 20 березня 2014 року. 24 грудня 2021 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за заявою позивачки [PERSON] до [PERSON] видав судовий наказ про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. З моменту прийняття рішення Баришівським районним судом Київської області рішення про сплату аліментів відповідач [PERSON] жодного разу не сплатив на утримання дітей. Старша донька сторін [PERSON] , [INFO] була інвалідом з дитинства і тому потребувала постійного догляду та додаткових коштів на лікування для підтримання здоров`я. Незважаючи на цей факт відповідач [PERSON] на момент її смерті жодного разу не сплатив аліменти на її утримання. Позивач [PERSON] та її доньки проживають в населеному пункті, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення в наслідок Чорнобильської катастрофи, віднесені до зони гарантованого добровільного відселення затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №106 від 23 липня 1991 року та розпорядженням Кабінету Міністрів України №17 від 12 січня 1993 року м. Коростень Житомирської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Факт проживання в місті радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи потребує від сторони позивача додаткових витрат на харчування дітей чистими продуктами та забезпечення їх відпочинком хоча б раз на рік, щоб максимально зменшити наслідки впливу на дитину радіації після аварії на Чорнобильської АЕС. Достовірно знаючи про це сторона відповідача не надає жодної допомоги на утримання дітей, накопичивши величезні борги з сплатим аліментів. Відповідач [PERSON] являючись батьком [PERSON] та [PERSON] не цікавиться проблемами дітей, не відвідує школу та садочок, де вони проходять виховання та навчання, не цікавиться у вчителів та вихователів успіхами доньок весь час ігноруючи своїх дітей. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не виконував своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей, позивачка [PERSON] звернулась до органу опіки та піклування Коростенської міської ради стосовно розгляду питання доцільності позбавлення його батьківських прав. Провівши перевірку та ознайомлення з наданими документами, орган опіки та піклування Коростенської міської ради встанови, що батько вихованням доньок не займається. Вихованням малолітніх [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] займається мати позивачка [PERSON] , яка їх і утримує. Батько дітей відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не дає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загально визнаних норм моралі, не створює умов для отримання ними освіти, не цікавиться їх здоров`ям та нехтує їх потребами, ухиляється від виховання дітей. В даний час особисте життя позивачки [PERSON] налагодилось, вона має намір ук4ласти шлюб з іншим чоловіком, який фактично замінив дітям рідного батька. Цей чоловік піклується про її доньок, діти називають його батьком, в той час як рідного батька вони практично не знають. Останній раз відповідач [PERSON] спілкувався з дітьми 04 липня 2021 року. Після початку агресії Російської Федерації відносно України позивачка [PERSON] кілька разів намагалася зв`язатися з відповідачем [PERSON] , щоб узгодити з ним питання виїзду з дітьми за кордон але він не відповідав на її дзвінки і жодного разу з початку агресії не поцікавився долею дітей. Фактично з часу розірвання шлюбу відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання обов`язків батька, але його абсолютна байдужість за долю дітей в період війни не має жодних виправдань та пояснень. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги свого представника адвоката Волкова С.М. підтримала послалась на вище означені обставини, просила позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю Позовні вимоги не визнає . Відзиву з запереченнями до суду не надав. Не визнання позовних вимог нічім не обґрунтував. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог від Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області Ніна Фіцай до судового засідання не з`явилася, однак повідомила суд про можливість розгляду справи за її відсутністю позовні вимоги підтримує цілком. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог від Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області Ілляш Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити, оскільки відповідач не приймає участі у виховані своїх дітей, матеріально їх не забезпечує за місцем проживання зловживає спиртними напоями. Вислухав позивачку, представника позивача, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, дослідивши матеріали у повному об`ємі суд приходить до висновку про можливе задоволення заявлених позовних вимог, з таких підстав: Як слід з копії паспорта позивачки [PERSON] вона є громадянкою України. (а.с.6-7) З копії свідоцтв про народження слід, що сторони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . (а.с.9-10) Згідно копії свідоцтва про смерть сторони мали сумісну доньку [PERSON] [INFO] , яка померла у віці 18 років у місті Коростень Житомирської області актовий запис №889 місце реєстрації Коростенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) дата видачи 03 липня 2021 року.(а.с.11) Як слід з копії рішення від 14 серпня 2013 року Баришівського районного суду Київської області між сторонами був розірваний шлюб.(а.с.14) За копією рішення від 01 квітня 2014 року Баришівського районного суду Київської області з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на користь позивачки , на утримання двох доньок у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду з 20 березня 2014 року. (а.с.15-16) З копії судового наказу від 24 грудня 2021 року судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області слід, що з відповідача [PERSON] були стягнути аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.17) Як слід з копії розрахунку Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11 січня 2021 року №400 відповідач [PERSON] має заборгованість по аліментам за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки на суму 73176 гривень 46 копійок.(а.с.18-19) З копії розрахунку Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05 серпня 2021 року №51308447 відповідач [PERSON] має заборгованість по аліментам за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, на 01 серпня 2021 роки на суму 91699 гривень 79 копійок. (а.с.20-21) З копії розрахунку Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17 лютого 2022 року №2757 відповідач [PERSON] має заборгованість по аліментам станом на 01 січня 2022 роки на суму 12548 гривень 04 копійки. (а.с.22) Як слід з копії висновку органу опіки та піклування Коростенської міської ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та його відповідність інтересам малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] слід, що комісія з`ясувала , що батько вихованням доньок не займається, не надає матеріальної допомоги, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу не дає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання ними освіти, не цікавиться їх здоров`ям та нехтує їх потребами, ухиляється від виховання дітей. Комісія вважає що відповідача необхідно позбавити батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] .(а.с.12) Згідно копії витягу з рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради від 02 лютого 2022 року № 59 «Про затвердження висновку органу та піклування Коростенської міської ради «Про доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] » та його відповідність інтересам малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] слід, що висновок був затверджений з питань доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.13) Відповідно письмових доказів суд керується відповідно до ст.78 ЦПК України з якої слід, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стосовно копій пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд не може взяти ці пояснення як письмові докази, оскільки вони одержані з порушенням порядку встановленого законом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.2,ч.3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За ч.3 ст.164 СК України слід, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Отже, було доведено, що сторони мають неповнолітніх дітей. Шлюб між ними був розірваний. Відповідач злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, роками не надає коштів на їх утримання , не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичного огляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток. З боку позивачки утворюються умови для утримання дітей. Вимоги позивачки законні та підлягають задоволенню. Оскільки відповідно до ч.1,п.1ч.2 ст. 141 ЦПК України слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача коштів у розмірі 496, 20 грн за подачу заяви про забезпечення позову в даному випадку слід відмовити, у зв`язку з тим, що ухвалами суду від 06 червня 2022, 07 липня 2022 та 13 липня 2022 року заяви про забезпечення доказів поверталися заявнику. На підставі викладеного,

Outcome: approved