Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 1995 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Поряд з тим, зазначила, що тривалий час, а саме з січня 2022 року вона з відповідачем разом не проживає, останній виїхав за кордон, в Республіку Польща, і з того часу додому не повертався. Водночас, під час їхнього спільного проживання сім`єю між ними часто виникали конфлікти з приводу ведення домашнього господарства та побудови сімейного життя, відповідач часто ображав її, принижував, вчиняв щодо неї домашнє насильство. Станом на сьогодні, їхні шлюбні відносини фактично припинені, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету. Розірвати шлюб в позасудовому порядку шляхом подання спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану, відповідач відмовляється. Вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 09 грудня 2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. 19 грудня 2022 року відповідач [PERSON] про надходження позову, розгляд справи також повідомлявся телефонограмою, яку отримав особисто за № [NUMBER]. Крім того, з метою недопущення порушення прав та законних інтересів відповідача, відповідач по справі 23 грудня 2022 року про надходження позову та розгляд справи повідомлений через офіційний веб-сайт Борщівського районного суду. На момент розгляду справи судом відповідачем відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 10 листопада 2022 року Борщівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано - Франківськ), [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 07 листопада 1995 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області, про що складено актовий запис за №105. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові « [PERSON] », дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 2019 року Борщівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, позивачка 12 лютого 2019 року змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі як сім`я, разом не проживають, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Наміру зберегти шлюб, ні позивачка, ні відповідач не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, позивачка при зверненні до суду з позовною заяву, подала до суду клопотання, в якому просила звільнити її від сплати судового збору, оскільки вона не має змоги сплатити такий, так як ніде не працює, не отримує будь-яких доходів. Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Згідно ч. 1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Із наданих позивачкою довідок №1902-22-02744 від 02.11.2022, №1902-22-02528 від 13.10.2022, виданих Борщівською державною податковою інспекцією Головного управління ДПС у Тернопільській області, в 2021 році, та з 1 кварталу по 2 квартал 2022 року, позивачка доходів не отримувала, а тому розмір судового збору при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу, перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній, 2021 рік. З огляду на наведене, суд вважає, що позивачку від сплати судового збору слід звільнити. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються - у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved