Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із даною заявою, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що [PERSON] , [INFO] , був її онуком, оскільки був сином [PERSON] , який був відповідно її сином, який [INFO] помер. Також [INFO] померла мати [PERSON] , який натомість постійно мешкав із заявницею в гуртожитку по [ADDRESS] , з яким вони разом вели спільне господарство. Однак у 2022 році [PERSON] був призваний до лав ЗСУ. Нажаль, у грудні 2022 року в зв`язку зі збройною агресією РФ проти України заявниця дізналась, що [PERSON] [INFO] загинув під час виконання бойового завдання. На теперішній час [PERSON] необхідно визнання факту того, що її онук, [PERSON] , був членом її родини для отримання пільг через його загибель на фронті. На підставі викладеного просила суд встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , зареєстрована по в гуртожитку по [ADDRESS] , була членом сім`ї військового [PERSON] , який помер [INFO] . Заявниця,\~ [PERSON] ,\~та її\~представник,\~адвокат Кисилевич\~С.\~Ф.,\~підтримуючи заявлені\~вимоги у\~повному обсязі\~та надавши\~пояснення аналогічні\~тим,\~що викладені\~у заяві\~ [PERSON] ,\~виклавши такі\~пояснення письмово,\~додавали в\~суді,\~що померлий\~онук [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~з народження\~мешкав разом\~із своєю\~бабусею,\~ [PERSON] ,\~однією родиною\~в гуртожитку\~по [ADDRESS] ,\~з якими\~також мешкав\~син заявниці,\~батько [PERSON] ,\~-\~ [PERSON] ,\~який однак\~помер у\~2016\~році.\~Стверджували,\~що [PERSON] \~та [PERSON] \~вели спільне\~господарство та\~мали спільний\~бюджет,\~оскільки після\~смерті батьків\~онук заявниці\~фактично почав\~забезпечувати їх\~з [PERSON] \~сім`ю грошима\~та продуктами\~харчування,\~а остання\~сплачувала комунальні\~платежі та\~займалась домашніми\~справами.\~При цьому\~саме [PERSON] ,\~як члену\~родини [PERSON] , надійшло сповіщення про загибель онука заявниці. Додавали, що [PERSON] звернулась до Міноборони із документами для отримання одноразової грошової допомоги внаслідок смерті військовослужбовця [PERSON] , онука заявниці, однак на теперішній час її заява не розглянута. Встановлення факту того, що [PERSON] є членом родини [PERSON] необхідне заявниці, оскільки іншого способу підтвердити такий факт вона не має за чинним законодавством, внаслідок чого просили суд задовольнити заявлені вимоги. Представники Міноборони,\~до суду\~не з`явились\~за невідомих\~суду причин,\~будучи повідомленими\~про час\~та місце\~розгляду справи\~належним чином,\~не надавши\~до початку\~слухання справи\~жодних клопотань,\~вказуючи лише\~про те,\~що існує\~спір про\~право внаслідок\~звернення [PERSON] \~за отриманням\~одноразової грошової\~допомоги внаслідок\~загибелі військовослужбовця [PERSON] . Суд зауважує, що на підставі положень ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК, у даному випадку немає. Таким чином за ч. 3 ст. 223 ЦПК представники Міноборони були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до якого не з`явились без повідомлення причин неявки, внаслідок чого суд розглянув справу за відсутності представників зацікавленої особи. При цьому суд зауважує, що згідно із п. 24 розділу ІІІ «Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи», затвердженого рішенням ВРП № 1845/0/15-21 від 17 серпня 2021 року (далі - Положення про ЄСІТС), підсистема «Електронний суд» - підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи. Так,\~зокрема,\~за п.\~37розділу ІІІ «Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Таким чином, оскільки Міноборони та його представник, [PERSON] , є користувачами «Електронного суду», що підтверджується матеріалами справи, якими було отримано через їх «Електронні кабінети» ухвалу про відкриття провадження у справі з доступом до усіх матеріалів заяви [PERSON] , то вказане свідчить про отримання такої заяви з долученими до неї документами представниками зацікавленої особи. До того ж суд вказує, що за клопотанням представника Міноборони, [PERSON] , останній було додатково надіслано на вказану нею електронну адресу ухвалу про відкриття провадження із заявою [PERSON] та долученими до неї документами. Отже, суд, розглянувши справу за відсутності представників Міноборони, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що згідно із свідоцтвом про народження, виданим міським РАГС м. Джамбул, актовий запис № 3250 від 8 жовтня 1971 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , матір`ю якого зазначено [PERSON] . У свою чергу відповідно до свідоцтва про народження, виданого Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1021 від 5 листопада 1998 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] Натомість, зі свідоцтва про смерть, виданого Жовтневим районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 982 від 14 червня 2016 року, вбачається, що [INFO] [PERSON] помер у віці 44 років. Крім того на підставі свідоцтва про смерть, виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 1460 від 19 вересня 2017 року, вбачається, що [INFO] [PERSON] померла у віці 42 років. На підставі довідки про склад родини № 526 від 7 жовтня 2020 року ВСП «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету» вбачається, що у кімнаті [ADDRESS] разом із [PERSON] мешкав [PERSON] , онук заявниці, який входив до складу її сім`ї. Факт того, що [PERSON] є пенсіонером за віком підтверджується пенсійним посвідченням заявниці серія [NUMBER] . Проведення [PERSON] оплати комунальних платежів за проживання у кімнаті гуртожитку по [ADDRESS] підтверджується долученими нею копіями відповідних квитанцій, перевірених судом з їх оригіналами. Однак за свідоцтвом про смерть, виданим 28 листопада 2022 року Металургійним відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 2874 від 28 листопада 2022 року, вбачається, що [INFO] [PERSON] помер у віці 24 років в м. Бахмут. Крім того суд встановив, що [PERSON] був учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія [NUMBER] від 25 листопада 2021 року. Судом при цьому встановлено, що на підставі сповіщення від 23.11.2022 року [INFO] саме [PERSON] було повідомлено про те, що її онук [PERSON] загинув [INFO] в м. Бахмут під час виконання бойового завдання щодо захисту Батьківщини, що є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг. Допитані у судовому засіданні свідки, [PERSON] , [PERSON] вказували суду про те, що є сусідами [PERSON] по гуртожитку, розташованому по [ADDRESS] , який перебуває на балансі Відокремленого структурного підрозділу «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету». Стверджували, що [PERSON] , є онуком [PERSON] , які разом мешкали однією сім`єю за такою адресою у кімнаті 25 вказаного гуртожитку, починаючи з самого народження [PERSON] . З ними також мешкав до своєї смерті у 2016 році батько [PERSON] , [PERSON] . Додавали, що [PERSON] та [PERSON] мали спільний бюджет, вели спільне господарство, оскільки разом придбавали продукти харчування, [PERSON] заробляв гроші та робив ремонт у їх спільному житлі, а також піклувався про свою бабусю, у якої останнім часом існували проблеми з ногами. Свідок [PERSON] також вказувала, що вона є близькою подругою заявниці, яка зазначала, що часто навідувалась до [PERSON] , онуком якої був [PERSON] , та які разом мешкали однією сім`єю у гуртожитку по [ADDRESS] , починаючи з дня народження [PERSON] . З ними також мешкав син заявниці, який нажаль помер у 2016 році, внаслідок чого [PERSON] залишився без батьків. Тому [PERSON] та [PERSON] були однією родиною, бо вели разом господарство, піклувалися один про одного, а коли [PERSON] пішов на фронт, то він допомагав своїй бабусі, переказуючи їй гроші та надсилаючи посилки. Стверджувала, що стосунки у них були тісні та вони дуже любили один одного. Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За ч. 5 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, про встановлення факту віднесення заявника до кола членів сім`ї військовослужбовця. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16. Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц). На підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Суд зауважує, що предметом розгляду у цій справі є визнання заявника членом сім`ї онука, військовослужбовця, який загинув. На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Так відповідно\~до ст.\~16-1\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей»\~вказано,\~що у\~випадках,\~зазначених у\~пп.\~1-3\~п.\~2\~ст.\~16\~цього Закону,\~зокрема,\~в разі\~загибелі (смерті)\~військовослужбовця під\~час виконання\~ним обов`язків\~військової служби,\~право на\~призначення та\~отримання одноразової\~грошової допомоги\~мають батьки,\~один із\~подружжя,\~який не\~одружився вдруге,\~діти,\~які не\~досягли повноліття,\~утриманці загиблого\~(померлого).\~Утриманцями вважаються\~члени сім`ї,\~які мають\~право на\~пенсію у\~разі втрати\~годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). За ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника. На підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). За п. «г» ч. 4 ст. 30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї вважаються дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Суд на підставі переліченого вказує, що ані положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ані положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дають визначення поняття сім`ї та члена сім`ї військовослужбовця. Натомість, згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Так за ч. 4 ст. 3 СК сім`я створюється, зокрема, на підставі кровного споріднення. Згідно із абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Суд встановив, що онук заявниці, військовослужбовець [PERSON] спільно проживав разом із [PERSON] з народження, а також, що вони були пов`язані спільним побутом, маючи спільні витрати та харчування, й мали відповідно взаємні права й обов`язки щодо утримання житла, піклування один про одного, надаючи взаємну допомогу, що було також обумовлено подальшою смертю батьків [PERSON] при досягненні ним повноліття. Натомість, суд зазначає, що спору з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця на теперішній час немає, оскільки рішення Комісія Міністерства оборони України не приняла щодо зверення заявниці. У свою чергу звернення до вказаної комісії [PERSON] наразі зумовило у заявника необхідність у встановленні юридичного факту щодо віднесення заявника до кола членів сім`ї військовослужбовця, онука [PERSON] . Суд також звертає увагу на те, що протягом розгляду справи представники Міноборони жодних заперечень щодо факту наявності сімейних відносин між заявником і її онуком не висловлювали. Суд вказує, що чинне на момент розгляду справи законодавство не передбачає іншого порядку підтвердження факту віднесення [PERSON] до члена сім`ї загиблого військовослужбовця, що не пов`язується з вирішенням спору про право, а є необхідним для подальшого подання заявником з метою призначення й виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця документа, що засвідчував би наявність сімейних відносин між заявником та онуком станом на день загибелі [PERSON] . Отже, доводи Міноборони щодо наявності у цій справі спору про право є необґрунтованими. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16. Таким чином суд дійшов висновку, що в разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16. Враховуючи встановлені\~обставини справи,\~наведені судом\~доводи та\~практикуВеликої Палати Верховного Суду, суд дійшов переконання, що зібрані у справі докази у сукупності повною мірою доводять факт того, що [PERSON] була членом сім`ї свого онука, загиблого військовослужбовця [PERSON] , оскільки вони постійно мешкали разом та вели спільне господарство, що засвідчує реальність їх сімейних відносин. Отже,\~на підставі\~викладеного вмотивування\~заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.

Outcome: approved