Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, у якій зазначив, що він є онуком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в с.Чмирівка Старобільського району Луганської області. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті необхідне для державної реєстрації смерті особи та отримання свідоцтва про смерть. Просив встановити факт смерті [PERSON] , громадянки України, [INFO] , місце народження: Україна, м.Павлівка, Білокуракинського району, Луганська область, яка померла [INFO] в [ADDRESS] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просить суд заяву задовольнити з підстав зазначених у ній. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до\~ст.17\~ЗУ «Про\~реєстрацію актів\~цивільного стану»,\~ державна\~реєстрація смерті\~проводиться органом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану на\~підставі: документа\~встановленої форми\~про смерть,\~виданого закладом\~охорони здоров`я\~або судово-медичною\~установою; рішення\~суду про\~встановлення факту\~смерті особи\~в певний\~час або\~про оголошення\~її померлою. Заява\~про державну\~реєстрацію смерті\~подається не\~пізніше трьох\~днів з\~дня настання\~смерті або\~виявлення трупа,\~а в\~разі якщо\~неможливо одержати\~документ закладу\~охорони здоров`я\~або судово-медичної\~установи,\~-\~не пізніше\~п`яти\~днів. Державна\~реєстрація смерті\~за заявою,\~поданою у\~строки,\~визначені частиною\~другою цієї\~статті,\~та до\~закінчення одного\~року з\~дня настання\~смерті,\~проводиться за\~останнім місцем\~проживання померлого,\~за місцем\~настання смерті\~чи виявлення\~трупа або\~за місцем\~поховання. Державна\~реєстрація смерті\~проводиться за\~місцем проживання\~заявника у\~разі: якщо\~заява надійшла\~після закінчення\~одного року\~з дня\~настання смерті; встановлення\~у судовому\~порядку факту\~смерті; звернення\~для реєстрації\~смерті особи,\~оголошеної судом\~померлою. У\~разі настання\~смерті в\~дорозі (у\~поїзді,\~на судні,\~в літаку\~тощо)\~державна реєстрація\~смерті може\~бути проведена\~в найближчому\~органі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Пунктом «ґ» ч. 1 розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України», затверджених Наказом міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Судом встановлено, що згідно Довідки від 12.04.2022 року №2101-5001527469 [PERSON] , [INFO] , взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] . Із Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.02.1996 року батьками [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] . Із Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.05.1966 року батьками [PERSON] є [PERSON] і [PERSON] . Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу № [NUMBER] шлюб між [PERSON] і [PERSON] був зареєстрований 05.11.1988 року, після чого остання змінила прізвище на [PERSON] . Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №178 від 08.11.2022 року, а також свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 09.11.2022 року відділом записів актів громадянського стану Старобільського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Старобільська міська територіальна громада відноситься до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи і органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Аналізуючи надані заявником докази, які надані заявником на підтвердження факту смерті [PERSON] , суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey». «Cypms v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic о f Moldova and Russia». «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Суд вважає, що позасудовим шляхом [PERSON] не має можливості отримати документ, що підтверджує факт смерті [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась і за встановлених обставин є неможливою, тому заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved