Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

В липні 2022 року представник [PERSON] звернувся до суду з позовом ДО ФОП [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтований тим, що позивач є власницею квартири за адресою [ADDRESS] , яка розташована на другому поверсі багатоквартирного будинку, в приміщеннях першого поверху розташований спортзал «House Cross Training Club, власником якого є відповідач, шумовий фон від здійснення діяльності спортзалу перевищує встановлені нормативи, що було встановлено відповідними компетентними органами, відповідач відмовляється здійснити комплекс заходів із шумоізоляції, позивач внаслідок шуму в квартирі відчуває стрес та розчарування. Посилаючись на викладене, позивач просив суд зобов`язати відповідача провести комплекс звукоізоляційних та віброізоляційних заходів приміщення спортзалу та відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду в сумі 500\~000 грн. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 27 липня 2022 року позовну заяву було залишено без руху, надано позивачеві строк 10 днів для усунення недоліків. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2022 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 05 грудня 2022 року підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву (а.с. 96-100), в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність у представника позивача повноважень на ведення справи, неналежність та недопустимість наданих стороною позивача доказів, недоведеність завдання позивачу моральної шкоди. Представником позивача було надано відповідь на відзив (а.с. 116-120), в якому посилаючись на належність та допустимість наданих доказів позов задовольнити. Представником відповідача було надано заперечення на відповідь на відзив (а.с. 182-183), в яких просив в задоволенні позову відмовити, додатково посилаючись на непроживання позивача у вказаній квартирі, реєстрацію позивача в с. Знаменка Березівського району Одеської області. Стороною позивача надано відповідь на заперечення на відповідь на відзив (а.с. 142-150), в якому представник позивача просив задовольнити, посилаючись на те, що позивач дійсно проживає у належній їй квартирі, відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил благоустрою в частині спричинення ним шуму при здійснення діяльності спортзалу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з мотивів викладених в позові, додатково посилаючись на те, що позивач проживає в квартирі за адресою [ADDRESS] , особисто брала участь в замірах шуму в її квартирі, відповідно до ст. 29 ЦК України може мати декілька місць проживання, реєстрація позивача за іншою адресою не свідчить про її непроживання у вказаній квартирі. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з мотивів, викладених у відзиві на позов, додатково посилався на незалучення відповідача та незаінтересованих осіб до проведення рівня шумового навантаження, порушення строків надання доказів. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 59). Відповідачем здійснюється господарська діяльність на першому поверху вказаного будинку, організовано спортивний клуб «House Cross Training Club», що визнається стороною відповідача. Відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», громадяни мають право на безпечні для здоров`я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище. Відповідно до ч. 2 ст. 24 вказаного Закону, шум на захищених об`єктах, до яких належать житлові будинки та прибудинкові території» при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби. Наказом МОЗ України від 22.02.2019 № 463 затверджені державні санітарні норми допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови. 26 травня 2022 року було проведено дослідження шумового навантаження в квартирі позивача, було встановлено перевищення шумового навантаження на 30 дБ в спальні, що підтверджується копією довідки № 1, виданої КП «Муніципальний центр екологічної безпеки» (а.с. 64), джерелом шуму визначено «House Cross Training Club». 23 червня 2022 року було повторно проведено дослідження шумового навантаження в квартирі позивача, було встановлено перевищення шумового навантаження на 6 дБ в спальні, що підтверджується копією довідки № 1, виданої КП «Муніципальний центр екологічної безпеки» (а.с. 70), джерело шуму «House Cross Training Club». Доводи сторони відповідача про неналежність вказаних доказів відхиляються судом, оскільки , незазначення в довідках максимального рівня шуму та незалучення відповідача до проведення вимірів не спростовують викладені в них відомості щодо рівня та джерела шуму в квартирі позивача. Також судом встановлено, що постановою Виконавчого комітету Одеської міської ради № 578 від 04.07.2022 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП за перевищення граничних рівнів шуму (а.с. 198) З пояснень представника відповідача в судовому засіданні вбачається що вказана постанова не була оскаржена, відповідачем сплачений визначений нею штраф. Доводи сторони відповідача про недопустимість вказаного доказу з огляду на порушення строків його подання були відхилені судом в ході судового розгляду з огляду на поважність причин неподання таких доказів разом із позовною заявою, про що було постановлено протокольну ухвалу. Факт встановлення перевищення допустимого рівня шуму при здійснення відповідачем господарської діяльності та направлення щодо нього матеріалів також підтверджується відповіддю на адвокатське звернення представника позивача, наданою Департаментом екології та розвитку рекреаційних зон від 30.06.2022 (а.с. 68-69). Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що діями відповідача було порушено права позивача як власника квартири за адресою за адресою [ADDRESS] . Відповідно до\~ст.\~391\~ЦК України,\~власник майна\~має право\~вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача провести комплекс звукоізоляційних та віброізоляційних заходів приміщення спортзалу, оскільки стороною позивача не доведено можливість здійснення таких заходів, не наведено їх переліку, обсягу необхідних робіт, клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи з зазначених питань стороною позивача не заявлялось. Водночас, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з огляду на наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд погоджується з доводами сторони позивача про те, що внаслідок перевищення відповідачем при здійсненні господарської діяльності допустимих рівнів шуму позивачу спричинено моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях внаслідок перевищення шумового навантаження в житлових приміщеннях належної їй квартири. Проте стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження розміру заявленої до стягнення моральної шкоди, у зв`язку із чим враховуючи принципи розумності та справедливості, суд доходить до висновку про стягнення її в меншій ніж заявлено до стягнення сумі, а саме в розмірі 5\~000 грн. Вказану суму суд вважає адекватною компенсацією позивачу понесених ним моральних страждань та такою, що відповідає ступіню моральних страждань позивача. Доводи сторони відповідача про непроживання позивача у квартирі за адресою [ADDRESS] з посиланням на реєстрацію її місця проживання в с.Знаменка Біляїївського району Одеської області, оскільки реєстрація місця проживання носить декларативний характер, відповідно до ст. 29 ЦК України, фізична особа може мати декілька місць проживання. Позивач є власницею вказаної квартири, має право використовувати її для проживання, вимагати усунення порушень її прав як власника квартири. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 50 грн. 00 коп. пропорційно до задоволеної частини вимог. При поданні позовної заяви, позивачем було надано попередній розрахунок судових витрат, відповідно до якого окрім судового збору позивач очікував понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26\~500 грн., проте матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження таких витрат. Так, з наданої стороною позивача копії договору № 26 від 02 грудня 2021 року про надання правової допомоги (а.с. 51-54) вбачається, що гонорар адвоката складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в усній чи письмовій формі, (п. 5.2. договору), факт надання послуг підтверджується актом приймання-передачі правової допомоги (п. 5.6. договору) та підлягає сплаті на підставі рахунку-фактури (п. 5.7., 5.8. договору), проте в матеріалах справи відсутні передбачені договором документи на підтвердження вартості та факту надання правової допомоги, які передбачені договором, інші докази на підтвердження об`єму та вартості наданих послуг. Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для розподілу витрат на правничу допомогу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial