Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від суми заборгованості, в якому зазначив, що згідно укладеного договору про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ (далі - НАВС) відповідач зобов`язався протягом одного року з дня підписання вказаного договору сплатити суму відшкодування витрат у сумі 29 386,51 грн, тобто до 05.10.2019, проте сплатив лише 2500 грн. На підставі вказаного, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати в розмірі в розмірі 26886 грн. 51 коп., 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 1926 грн. 99 коп. та 5268 грн. 04 коп. інфляційного збільшення суми боргу, а також судові витрати по справі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20.10.2022 позовну заяву направлено за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.12.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу 29.12.2022 направлялись позовні матеріали, про що свідчить відмітка на супровідному листі, проте направлена кореспонденція повернулась до суду без вручення з поміткою «неправильна зазначена адреса», хоча судова кореспонденція направлялася на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Станом на 19.01.2023 року відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, як і не надходило інших заяв щодо предмету спору. За наявності відомостей про направлення відповідачу позовних матеріалів та відсутності відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без виклику учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. З матеріалів справи убачається, що відповідач навчався в НАВС у період з 14.08.2017 по 05.10.2018. На підставі заяви відповідача від 05.10.2018 між ним та НАВС в особі проректора [PERSON] 05.10.2018 укладено договір про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС. Відповідно до п.1.1 договору навчальний заклад надав відповідачу розстрочку сплати суми відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у начальному закладі на суму 29386,51 грн., а відповідач зобов`язався сплатити заборгованість протягом одного року з дня підписання цього договору. Таким чином, судом встановлено, що відповідач повинен був повністю погасити заборгованість до 05.10.2019. Пунктом 2.1 вищевказаного договору передбачено, що відповідач погашає суму заборгованості не пізніше 20-го числа кожного місяця рівними частинами починаючи з місяця, наступного за місяцем в якому укладено договір розстрочення. Згідно п.3.3 договору відповідач зобов`язався, зокрема, своєчасно сплачувати розстрочену суму заборгованості, погасити суму заборгованості у повному обсязі не пізніше одного року з дня підписання цього договору. Відповідно до довідки НАВС №46/12-321 від 20.09.2022 відповідач відшкодував суму фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі не в повному обсязі. Нарахована сума фактичних витрат складала 29386,51 грн., при цьому відшкодування здійснено одним платежем на суму 2500 грн., заборгованість становить 26886,51 грн. За змістом положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування витрат на утримання під час навчання слід стягнути 26886,51 грн. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача за період з 05.10.2019 по 23.02.2022 слід стягнути 3% річних від простроченої суми боргу виходячи з наступних розрахунків (а.с.11): 26886,51 Х 3% Х 88 дн (з 05.10.2019 по 31.12.2019)/365/100 = 194,47 грн.; 26886,51 Х 3% Х 366 дн (з 01.01.2020 по 31.12.2020)/366/100 = 806,60 грн.; 26886,51 Х 3% Х 419 дн (з 01.01.2021 по 23.02.2022)/365/100 = 925,93 грн, що разом становить: 194,47 + 806,60 + 925,93 = 1926,99 грн. Крім того, згідно наданого розрахунку інфляційних втрат (а.с.9-11) за період з 05.10.2019 по 23.02.2022 інфляційні втрати за вказаний період, які підлягають стягненню з відповідача, становлять 5268,04 грн. та розраховуються наступним чином: 26886,51 х 1,19593626 (ІндІнфл за період 05.10.2019 по 23.02.2022) - 26886,51 = 5268,04 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені позивачем за період навчання відповідача в розмірі 26886 грн. 51 коп., а також 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 1926 грн. 99 коп. та 5268 грн. 04 коп. інфляційного збільшення суми боргу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved