Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачки [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із ним, за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 11.04.2022. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що протягом тривалого часу, коли дочка проживала із матір`ю позивачу доводилось спостерігати, як вона нехтує своїми батьківськими обов`язками, дочка знаходилась в антисанітарних умовах (проживала у квартирі із десятьма котами). 14 січня 2022 року після чергового конфлікту, під час якого відповідачка перебувала у нетверезому стані, позивач забрав дочку із того часу дочка постійно живає з ним. Зазначає, що у березні 2022 року відповідачка подала до комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради заяву з приводу начебто вчинення позивачем перешкод у здійсненні нею своїх батьківських обов`язків та просила призначити їй графік спілкування з дочкою. Під час розгляду даного питання психолог проводив співбесіду з спільною дочкою сторін з метою визначення її бажання жити з батьком або матір`ю. Рішенням № 54 від 25.03.2022 вирішено встановити [PERSON] графік побачень з дочкою. Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тернопільської міської ради визнано та встановлено факт проживання дочки [PERSON] разом із батьком. Позивач вказує, що незважаючи на фактично встановлений порядок відповідачка продовжує провокувати між ними конфлікт, що змушує його у судовому порядку встановити місце проживання спільної дочки. З огляду на викладене, просить позовні вимоги задовольнити та визначити місце проживання дитини разом із ним. 20.06.3022 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повному обсязі та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причини неявки. Представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав суду висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини. Просив розглядати справу без присутності представника органу опіки та піклування, за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.11.2016, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У даному шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 21січня 2022 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Рішення комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 25.03.2022 № 54 «Про встановлення порядку участі матері [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , вирішено доручити службі у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради підготувати проект рішення про встановлення порядку участі матері [PERSON] , [INFO] , відповідно до графіку спілкування в такі дні: щосуботи з 15:00 до неділі 18:00. Побачення повинні відбуватися за бажанням дитини, в місцях культурно розважального характеру на території м. Тернополі та за місцем проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 4 від 26.01.2022 ФОП [PERSON] , [PERSON] працює в ФОП « [PERSON] » з 09.04.2021, на даний час момент займає посаду Комплектувальник товарів. Відповідно до характеристики, виданої ФОП [PERSON] 26.01.2022, [PERSON] працює старанно та відповідально підходить до виконання завдань, дотримується термінів виконання, не порушував правил внутрішнього трудового розпорядку та умов трудового договору. У керівництва компанії користується довірою, працює продуктивно, відзначається загальною культурою та високим моральними якостями. Як вбачається з листа Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області від 10.02.2022 № Л-26, [PERSON] 19.04.2020 звертався в Тернопільське районне управління поліції ГУНП в Тернопільській області про те, що його дружина, яка перебуває у нетверезому стані, вчиняє сварку та провокує на бійку. Згідно з листом ВП №2 (м. Ланівці) Кременецького районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області від 15.02.2022 № 838/110/01-2022, [PERSON] звертався з повідомленням від 10.12.2019 про те, що дружина [PERSON] ображає його по телефону нецензурними словами, забороняє зустрічатися з спільною дитиною; також [PERSON] звертався з повідомленням від 08.11.2021 про те, що дружина [PERSON] не виконує обов`язки щодо виховання спільної дитини; [PERSON] звертався з повідомленням від 14.0.12022 про те, що дружина [PERSON] не дозволяє бачитись з їхньою спільною дочкою. Відповідно до довідки Відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради від 02.02.2022 № 236/28-03 за адресою [ADDRESS] серед інших зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.08.2001, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із висновку органу опіки і піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 1129 від 20.10.2022, орган опіки і піклування вважає недоцільним визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно вищевказаного висновку, малолітня дитина [PERSON] перебуває закордоном із матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У матеріалах справи міститься достатньо доказів, які доводять те, що позивач [PERSON] має самостійний дохід, має задовільні житлово-побутові умови, даних, які б негативно характеризували позивача в розумінні статті 161 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, згідно ст.15 Закону, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженою резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959р, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Пленум Верховного Суду України у п.18 постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» також роз`яснив, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Згідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування про недоцільність визначення місця проживання дитини разом із батьком, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки на час вирішення даного спору відповідачка [PERSON] разом із неповнолітньою донькою [PERSON] перебувають за межами території України, а тому вирішення даного спору на час розгляду справи суд вважає передчасним. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в позові, тому судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed