Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

У липні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою. Позов мотивований тим, що 24 липня 2010 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2019 року було розірвано. Позивач та відповідача є інвалідами ІІІ групи з дитинства по слуху. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У серпні 2019 року подружні відносини позивача з відповідачем було остаточно припинено. Малолітній син проживає з відповідачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після припинення подружніх відносин позивач та відповідач домовились, що малолітній син буде проживати по черзі з позивачем та відповідачем. Однак, з січня 2022 року відповідач [PERSON] чинить перешкоди позивачу у спілкуванні із малолітнім сином, не даючи можливості позивачу виконувати свої батьківські обов`язки. На даний час позивач не працює, отримує пенсію, надавав та має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дитині. Враховуючи викладене, позивач звертається до суду та просить усунути йому перешкоди у спілкуванні із малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з його малолітнім сином та визначити наступний спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина, а саме: - з 14:00 год. кожної першої і третьої п`ятниці місяця до 18:00 год. кожної першої і третьої неділі місяця за місцем реєстрації і проживання позивача [ADDRESS] ; - в день народження дитини 10 січня з 10:00 год. до 18:00 год. кожного року за місцем реєстрації і проживання позивача; - в день народження позивача 08 вересня з 15:00 год. до 18:00 год. кожного року за місцем реєстрації і проживання позивача; - мати побачення та спільний відпочинок з сином щороку в дні зимових канікул на 10 днів і в дні літніх канікул на місяць, на Новий рік 01 січня кожного року, на Різдво Христове 07 січня кожного року з 10:00 год. до 18:00 год. кожного року за місцем реєстрації і проживання позивача. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29\~вересня 2022\~року прийнято\~до розгляду,\~відкрито спрощене\~позовне провадження\~у справі,\~призначено судове\~засідання,\~залучено до участі у справі перекладача жестової мови. Позивач [PERSON] , користуючись послугами перекладача жестової мови, у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні заявленим вимогам. В подальшому надав до суду заяву у якій просив провести розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] , користуючись послугами перекладача жестової мови, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просили відмовити у задоволенні позову. В подальшому надала до суду заяву у якій просила провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала, оскільки позивач не працює, отримує лише пенсію по інвалідності, постійного доходу не має. Надавати час для спілкування дитини з позивачем зможе лише у вихідні та святкові дні. Перекладачем жестової мови [PERSON] підтверджено волевиявлення сторін у даній справі, сторонам роз`яснені їх права та обов`язки. Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради надала до суду заяву, в якій просила долучити до матеріалів справи висновок № 3/9-107 від 19.12.2022 року, справу просила розглядати без застосування засобів технічної фіксації судового засідання та за відсутності представника третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Судом встановлено, що батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). Позивач [PERSON] є інвалідом ІІІ групи з дитинства по слуху (а.с. 16, 17). Шлюб між [PERSON] та\~ [PERSON] рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року було розірвано (а.с. 19). На даний час сторони проживають окремо. Як вбачається із акту обстеження умов проживання від 05.07.2022 року за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрований та проживає позивач разом із своєю цивільною дружиною, умови проживання у вказаному житлі задовільні, є необхідні меблі та побутова техніка, для дитини є окреме ліжко, стіл, місце для зберігання речей, комп`ютер. Стосунки у сім`ї доброзичливі, батько [PERSON] має бажання та змогу брати участь у вихованні свого малолітнього сина (а.с. 20). Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 3838 від 06 липня 2022 року (а.с. 21). Згідно характеристики із останнього місця роботи позивача від ПП «Науково-виробнича фірма СВК» від 06.07.2022 року, позивач [PERSON] за час роботи на вказаному підприємстві зарекомендував себе як кваліфікований, відповідальний та дисциплінований працівник, ініціативний та працьовитий (а.с. 22). Як вбачається із висновку Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 3/9-107 від 19.12.2022 року, над даний час малолітня дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] тимчасово не працює, отримує пенсію по інвалідності, на обліку у лікаря нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, за попереднім місцем роботи характеризується позитивно. Зі згоди батьків була проведена бесіда із малолітнім сином сторін [PERSON] , який повідомив, що хоче спілкуватись із батьком та проводити час разом із ним (а.с. 59-60). Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. На підставі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 1 статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. У відповідності до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. У відповідності з ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. 1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. У висновку Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 3/9-107 від 19.12.2022 року, визнано доцільним визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме: - перший та третій тиждень місяця з 12:00 год. суботи до 15:00 год. неділі; - свята (Новий рік, Різдво, день народження дитини та батька) з 10:00 год. до 15:00 год. - один тиждень зимових канікул та один місяць літніх канікул, за попередньою домовленістю з матір`ю (а.с. 59-60). Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. На підставі ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, принаймні в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Суд вважає за необхідне визначити порядок і спосіб участі позивача у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до висновку Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 3/9-107 від 19.12.2022 року, а також відповідно до ст. 159 СК України з урахуванням віку дитини, її психоемоційного стану, прихильності до сторін, з урахуванням психологічної прив`язаності й бажання позивача приймати участь у житті дитини, і те, що таке спілкування не перешкоджатиме розвитку дитини. Враховуючи малолітній вік дитини, її індивідуальні потреби у цьому віці для здорового розвитку, а також вік та стан здоров`я позивача, з урахуванням принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, забезпечення якнайкращих інтересів дитини, підтримку зв`язків з батьком, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити позивачу [PERSON] перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , та визначити позивачу наступні способи участі у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме: - перший та третій тиждень місяця з 12:00 год. суботи до 15:00 год. неділі; - свята (Новий рік, Різдво, день народження дитини та батька) з 10:00 год. до 15:00 год.; - один тиждень зимових канікул та один місяць літніх канікул, за попередньою домовленістю з матір`ю. На думку суду, зазначений порядок спілкування позивача з дитиною буде достатнім і відповідатиме принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритету інтересів дитини, підтримку зв`язків з родичами, сприятиме позивачу брати участь у вихованні дитини. Суд зазначає, що визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною у інших формах та в інший час, за погодженням батьків. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати віковим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: partial