Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом [PERSON] про встановлення факту спільного проживання, визначення часток у спільної сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 04 жовтня 2019 року його мати [PERSON] , [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09 жовтня 2019р., актовий запис №390. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина - квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить позивачу та його померлій матері на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 31.07.1995р. Факт родинних зв`язків позивача із [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження від 30.11.1962 р. із заявою про відкриття спадкової справи [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В. Проте, 25.08.2020 р. позивач отримав від нотаріуса повідомлення про пропуск строку на прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Відмову нотаріус аргументував пропуском строку на прийняття спадщини, а також розбіжністю прізвищ померлої: « [PERSON] » та позивача: « [PERSON] ». Його рідний брат [PERSON] відповідач по справі, є спадкоємцем першої черги у встановлений законом строк на прийняття спадщини не звертався, але претендує на отримання спадкового майна. Стосовно розбіжностей у прізвищах спадкодавця та позивача, а саме: [PERSON] та [PERSON] , слід зазначити, що казане є помилкою реєстраційних органів під час видачі позивачу паспорту. Родинні зв`язки позивача із спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження, в якому вказане його прізвище на російській мові. Також, факт того, що позивач є сином [PERSON] підверджується житловим ордером №23 від 03.01.73р., де зазначено склад родини, що отримала права проживання. Ці дані узгоджуються із подальшою приватизацією житла. На момент смерті, позивач проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . Встановлення юридичного факту потрібне позивачу для прийняття спадщини від померлої [PERSON] . Факт сумісного проживання позивача із спадкодавцем підтверджується: податковими повідомленнями, зокрема, листом від 27.09.2020р., який надійшов на адресу [ADDRESS] .; житловим ордером № 23; копією технічного паспорту в якій [PERSON] , також, зазначений як співвласник. За змістом статей 355, 368-372 ЦК України вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Оскільки, нерухоме майно належить померлій [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності, частки співвласників не виділені, але в силу закону є рівними, а тому, є потреба у визначенні частки в спільній сумісної власності по Ѕ частині кожному. Іншим чином, за умови смерті співвласника визначити обсяг спадкового майна неможливо. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач [PERSON] просить суд встановити факт спільного проживання його разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . за [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частки за кожним; визнати право власності на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в порядку, спадкування за законом, після смерті [PERSON] померлої [INFO] . Ухвалою судді від 02.10.2020 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.04.2021 року у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] провадження у справі зупинено до вступу у справі правонаступника позивача. Ухвалою суду від 02.11.2021 року провадження у справі поновлено. Замінено позивача [PERSON] на його правонаступника [PERSON] . Ухвалою суду від 07.02.2022 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. 17.01.2023 р. представником позивача [PERSON] надано суду заяву про уточнення позовних вимог, яка мотивована тим, що, окрім заміни позивача правонаступником виникає необхідність в уточнених позовних вимог. Просить суд встановити факт спільного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Штабовенко Д.В. позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов [PERSON] визнає в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні: Свідоцтвом про смерть [PERSON] від 09 жовтня 2019 р., актовий запис №390 (серія [NUMBER] ); медичною довідкою №3550 від 08 жовтня 2019 року про причину смерті (а.с.18 ). Свідоцтвом про народження [PERSON] [INFO] , (виданого 30.10.1962 [NUMBER] ) (а.с.20 ) Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 31.07.1995р квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21, 101) Повідомленням нотаріуса від 25.08.20р. про пропуск строку на прийняття спадщини (а.с.12). Довідкою від 14.08.2020 р. про середньоринкову вартість житлової нерухомості - квартири за адресою: [ADDRESS] . (а.с.13 ) Житловим ордером від 03.01.1973 р. №23 на двохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.22,23). Технічним паспортом на двохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . (інвентарний № 38111). (а.с.24, 25) Податковим повідомленням від 29.07.2020 р., направленим за адресою: [ADDRESS] , адресованим [PERSON] . (а.с.26). Інформацією приватного нотаріуса Бугрім О.В. від 08.02.2021 р., згідно з якою спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. (а.с.47). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч. 3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч. 1 ст.1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи зі змісту ч.ч. 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, яка йому належить з часу відкриття спадщини, незалежно від часу її прийняття при умові, що він не заявив про відмову від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1ст. 1270 ЦК України). Відповідно ч.2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні вивчено та оголошено матеріали спадкової справи № 65/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.10.2021 року [PERSON] отримав у спадок Ѕ частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Заяв про прийняття спадщини від інших осіб до нотаріуса не надходило (а.с.111). Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 90 ЦПК України визначено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які мешкають в будинку [ADDRESS] пояснили суду, що [PERSON] постійно, з 97 року, проживав в квартирі [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю [PERSON] . Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку що позивачем [PERSON] доведено факт спільного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим підлягають задоволенню вимоги про визнання права власності на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved