Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із останнього 305821 грн. 82 коп. завданої матеріальної шкоди та 15000 грн. моральної шкоди та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. 30.06.2020 року в смт. Козин на перехресті вул. Соловяненко та Нова відбулося зіткнення автомобілів Ford д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Honda д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відносно водій автомобіля Ford д.н.з. [NUMBER] [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення п. 2.3б ПДР. За результатами розгляду справи в суді, винесено постанову, якою провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. За результатами автотехнічного дослідження складено висновок експерта № 108/20, відповідно до якого, в даній дорожній ситуації водій автомобіля Honda д.н.з. [NUMBER] [PERSON] з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п.16.12 ПДР, а водій автомобіля Ford д.н.з. [NUMBER] [PERSON] відповідно до вимог п.12.3 ПДР. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Ford д.н.з. [NUMBER] [PERSON] невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України не вбачається. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Honda д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п.16.12 ПДР України. Таким чином, позивач вважає, що відповідач [PERSON] порушив вимоги п.16.12 ПДР України, в результаті чого було пошкоджено транспортний засіб марки Ford д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП позивачу нанесено матеріальний збиток у розмірі 305821,82. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] ніде не була застрахована. В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини якого завдана шкода. 16.02.2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. 20.10.2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому останні зазначив, що заперечує щодо позовних вимог у повному обсязі, оскільки позов поданий до неналежного відповідача, яким має бути МТСБУ, оскільки на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Honda д.н.з. [NUMBER] не була застрахована. Розмір моральної шкоди та витрат на правову допомогу є явно завищеним. Вважає, що провина є обопільною, що він має довести, тож не можна говорити про стягнення усієї суми шкоди з одного учасника ДТП. 14.11.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено у справі судовий розгляд по суті. 26.12.2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якій останній зазначив, що відповідач [PERSON] є належним відповідачем, оскільки а ні позивач, а ні відповідач на момент дорожньо-транспортної пригоди не мали чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У зв`язку із чим, відповідно до норм чинного законодавства МТСБУ не відшкодовує шкоду за відповідача. У судовому засіданні сторона позивача позовні вимоги підтримала, просили задовольнити у повному обсязі. Відповідача в судове засідання не з`явився, раніше подав клопотання про розгляд справи без його участі, просив у позові відмовити з підстав, викладених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом, відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Тобто, якщо особа під час керування автомобілем має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на нього, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (п. 2,2 Постанови КМУ «Про Правила дорожнього руху» № 1306 від 10.10.2001 року). Судом встановлено, 30.06.2020 року в смт. Козин Обухівського району Київської області, на перехресті вулиць Солов`яненко та Нова відбулось зіткнення автомобілів Ford д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля Honda д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відносно водія автомобіля Ford д.н.з. [NUMBER] [PERSON] працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення п.2.3б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Адміністративний матеріал направлено до Обухівського районного суду Київської області. За результатами розгляду справи, 29.09.2020 року Обухівським районним судом Київської області винесено постанову, відповідно до якої провадження у справі відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вищевказана постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до ч.4-6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законно сили,є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності,. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження, постанова про закриття справи щодо притягнення до адміністративної відповідальності є доказом, який повинен досліджуватись та оцінюватися судом у цивільній справі, у порядку передбаченому ЦПК України. За результатами автотехнічного дослідження складено Висновок експерта № 108/20, відповідно до якого, в даній дорожній ситуації водій автомобіля Honda д.н.з. [NUMBER] [PERSON] з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п.16.12 ПДР, В даній дорожній ситуації водій автомобіля Ford д.н.з. [NUMBER] [PERSON] з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля Ford д.н.з. [NUMBER] [PERSON] невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України не вбачається. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Honda д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п.16.12 ПДР України. Вданій дорожній ситуації в діях водія автомобіля Ford д.н.з. [NUMBER] [PERSON] невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України не вбачається, тому його дії не знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даного ДТП. Відповідно до проведеного вище дослідження, в даній дорожній ситуації, дії водія автомобіля Honda д.н.з. [NUMBER] [PERSON] не відповідали вимогам п.16.12. ПДР України і знаходиться в причинному зв`язку із виникненням даної ДТП. Таким чином, відповідно до зазначеного вище, відповідач [PERSON] порушив п.16.12. ПДР України, в результаті чого було пошкоджено транспортний засіб Ford д.н.з. [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до нотаріально завіреної довіреності серії НОК №936883 від 20.03.2020 року, [PERSON] має право користування та розпорядження (в тому числі з правом отримувати відшкодування за завдану шкоду) транспортним засобом Ford д.н.з. [NUMBER] . В результаті вищевказаної ДТП позивачу нанесено матеріальний збиток 305\~821 грн. 82 коп., що підтверджується Звітом про оцінку вартості матеріального збитку №88009 від 03.06.2021 року. На момент дорожньо-транспортної цивільно-правова відповідальність сторін не була застрахована, що підтверджується інформацією з Центральної бази даних МТСБУ. Як вбачається із документів, наданих сторонами, [PERSON] та [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за порушення п.2.1ґ Правил дорожнього руху України керування транспортним засобом без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до пункту 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі». У пункті 1.7 ст. 1 Закону зазначено, що забезпечений транспортний засіб це транспортний засіб, зазначений чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована». Отже, у зв`язку із відсутністю у позивача та відповідача на момент ДТП чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, сторони у справі керували не забезпеченими транспортними засобами за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому враховуючи приписи п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ не відшкодовує шкоду, а остання підлягає стягненню із відповідача. Отже, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині, та вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] завдану матеріальну шкоду у розмірі 305\~821 грн. 82 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи викладене, розмір моральної шкоди, суд вважає справедливим та необхідним стягнути із відповідача на користь позивача у розмірі 15000 грн., оскільки позивачеві довелося докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач просив взяти до уваги, обґрунтовуючи розмір моральної школи, що придбав автомобіль за місяць до ДТП, автомобіль використовувався сім`єю для проїзду до місця роботи із м. Василькова до м. Києва. На підставі статті 141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3\~208 грн. 22 коп.

Outcome: approved