Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. 02.11.2022\~року [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з означеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, у якому просить стягнути з відповідача на його утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до 30.06.2025 року, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років у випадку навчання. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що рішенням суду у справі №2-319/2008р. від 06.08.2008 року розірвано шлюб між його матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] . За рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області у справі №152/1350/21 від 02.12.2021 року відповідач [PERSON] сплачував аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно на період навчання у Відкритому міжнародному університеті розвитку людини «Україна» з терміном навчання до 30.06.2022 року. На даний час, він навчається на 2 курсі денної форми навчання у закладі вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» IV рівня акредитації з терміном навчання до 30.06.2025 року. Оскільки він навчається на денній формі навчання, то немає можливості влаштуватися на роботу. Стипендію в навчальному закладі він не отримує. Після досягнення ним повноліття відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає, чим ставить у скрутне матеріальне становище та змушує звертатися з позовом до суду. Наскільки йому відомо, відповідач здоровий, працездатний, тобто може сплачувати кошти на його утримання. \~ \~ \~ \~При зверненні з цим позовом до суду позивач покликається на вимоги ст.ст.199-200 СК України. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про його дату, час та місце повідомлений належним чином (а.с.28). У п.2 прохальної частини позовної заяви позивач [PERSON] просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.1, на звороті). 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] не скористався правом на подання відзиву на позов та не подав до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм чинного ЦПК України, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 07.11.2022 року (а.с.13-14), яку отримав 05.12.2022 року, що вбачається із зворотного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.25). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. У п.2 прохальної частини позовної заяви позивач [PERSON] просить розгляд справи проводити без його участі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.1, на звороті). Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, позивач [PERSON] до суду не подавав. 2. Відповідач [PERSON] заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, до суду не подавав. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно\~до ухвали\~Шаргородського районного\~суду від\~07.11.2022\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання сина,\~який продовжує\~навчання,\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження та\~призначено судовий\~розгляд справи\~на 02.12.2022\~року без\~повідомлення (виклику)\~сторін;\~роз`яснено сторонам,\~що у\~випадку наявності\~клопотання про\~виклик їх\~у судове\~засідання,\~його слід\~подати до\~суду у\~встановлені строки;\~запропоновано відповідачеві\~у п`ятнадцятиденний\~строк з\~дня вручення\~копії цієї\~ухвали подати\~до суду\~відзив на\~позовну заяву,\~позивачеві \~відповідь на\~відзив у\~строк три\~дні,\~відповідачеві \~заперечення на\~відповідь на\~відзив у\~строк три\~дні (а.с.13-14). 2. Ухвалою суду від 02.12.2022 року здійснено перехід до розгляду означеної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено перше та друге судові засідання, відповідно на 16.12.2022 року та на 28.12.2022 року, про що повідомлено позивача та відповідача (а.с.21-22). 3. 28.12.2022 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.29-30). За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності відповідача та ухвалення судового рішення немає. 4. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьком обов`язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Так,\~судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Позивач [PERSON] на теперішній час є повнолітнім, що вбачається із паспорта позивача № [NUMBER] та свідоцтва про народження (а.с.4, 7). Повнолітній син відповідача [PERSON] , [INFO] , є студентом Закладу вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» IV рівня акредитації та навчається за контрактом на другому курсі денної форми навчання, ступеня вищої освіти «бакалавр», за спеціальністю 181 харчові технології; стипендії не отримує. Термін закінчення цього закладу освіти 30.06.2025 року. Зазначена обставина, що встановлена судом, підтверджується довідкою закладу освіти від 17.10.2022 року за №03.01.01/19-1031 (а.с.8). Повнолітній син відповідача, який продовжує навчання, відповідно до вимог ст.199 СК України, має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання. На теперішній час, тобто після досягнення позивачем повноліття, відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина, який продовжує навчання, не надає, тоді як позивач потребує утримання з боку батька, оскільки не працює у зв`язку з тим, що навчається на денній формі навчання, стипендії не отримує. Вказана обставина не заперечується відповідачем з огляду на те, що останній не подав до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень. Крім того, з позовної заяви вбачається, що відповідач фізично здоровий, працездатний, не має на утриманні інших осіб. Вказані обставини, що викладені в позові, також не заперечуються відповідачем з огляду на те, що останній не подав до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень. Отже, судом встановлено, що відповідач може працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, але ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на його утримання. Оскільки судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не бере участі в матеріальному утриманні повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, то суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти на утримання позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років, відповідно до приписів ст.ст.199, 200 СК України. При цьому, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач не має на утриманні інших осіб, оскільки відомостей про протилежне не надано ні позивачем, ні відповідачем, а відтак, визначення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., на переконання суду, не призведе до погіршення матеріального стану відповідача [PERSON] . Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:\~1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3)\~існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 року у справі №635/1139/17, який суд застосовує, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Отже,\~оцінюючи належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд приходить\~до висновку\~про те,\~що право\~ [PERSON] ,\~який є\~повнолітнім,\~але продовжує\~навчання,\~на утримання\~з боку\~батька порушене\~та підлягає\~судовому захисту,\~а позов\~про стягнення\~аліментів підлягає задоволенню. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При цьому, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у згадуваній постанові від 20.05.2020 року у справі №635/1139/17. При цьому, Верховний Суд у вказаній вище постанові зробив висновок, що подаючи до суду позовну заяву, саме позивач має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчання. Суд встановив, що позивач має потребу в утриманні, оскільки навчається на денній формі навчання за контрактом, тому не працює, стипендії не отримує, що вбачається із довідки навчального закладу від 17.10.2022 року (а.с.8). Також, суд враховує, що матір позивача так само повинна надавати матеріальну допомогу на його утримання у період навчання. Тому,\~враховуючи вище\~викладені обставини,\~суд прийшов\~до висновку\~про можливість\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі в\~розмірі 2000\~грн.\~щомісячно,\~починаючи з\~дня пред`явлення\~позову до\~суду і\~до закінчення\~ [PERSON] \~навчання, але не більше, ніж до досягнення останнім двадцяти трьох років у випадку навчання. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх\~дочку,\~сина у\~твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~з урахуванням\~обставин,\~зазначених у\~статті\~182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). Відповідно до\~ч.1\~ст.182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). VІ. Висновки суду Враховуючи,\~що право\~позивача [PERSON] ,\~який продовжує\~навчання,\~на матеріальне\~утримання з\~боку батька\~ відповідача\~ [PERSON] \~порушено,\~то воно\~підлягає судовому\~захисту,\~а позов\~ підлягає задоволенню, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, з дня звернення з позовом до суду і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2025 року, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років, а у разі припинення навчання право на утримання слід припинити, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Відтак,\~оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд прийшов\~до переконання,\~що позов\~ [PERSON] \~підлягає задоволенню, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, враховуючи, що на період навчання вона не має самостійного заробітку, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України). Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнений від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved