Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» звернулося з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача : [PERSON] , [PERSON] , про визнання правочину недійсним, в якому просили визнати недійсним договір про відступлення права вимоги № 01/02/21-ВП від 01 лютого 2021 року, укладений між ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» та [PERSON] ; застосувати наслідки недійсності правочину та привести сторонни договору у попередній стан шляхом зобов`язання [PERSON] протягом 10 днів з моменту набрання рішенням суду законної сили повернути ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» у натурі все, що відповідач одержала на виконання договору про відступлення права вимоги № 01/02/21-ВП від 01 лютого 2021 року , укладеного між ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» та [PERSON] , а саме: - оригінал кредитного договору № 205/МК/2006-840 від 01 грудня 2006 року , укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] ; - договір поруки від 01 грудня 2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] ; - інші документи, що складають «Кредитну справу» за кредитним договором № 205/МК/2006-840 від 01 грудня 2006 року. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 01 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 205/МК/2006-840 зі строком дії до 05 грудня 2013, згідно якого банком надано [PERSON] на умовах тимчасового користування грошові кошти у сумі 100 000,00 дол. США зі сплатою 15,5 % річних. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між Банком та [PERSON] укладено Договір іпотеки від 01 грудня 2006 року. Також, 01 грудня 2006 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого Позичальник та Поручитель відповідають кредитором як солідарні боржники. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором 24.02.2010 року Баранівським районним судом Житомирської області ухвалено рішення у цивільній справі, яким позов ВАТ КБ "НАДРА" до [PERSON] , [PERSON] задоволено, стягнуто в солідарному по заборгованість за кредитним договором № 205/МК/2006-840 від 01 грудня 2006 року . 30 квітня 2020 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» укладено Договір № GLЗN217215 ПВ про відступлення права вимоги, відповідно до якого «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» набуло права грошової вимоги за Кредитним договором №205/МК/2006-840 від 01.12.2006 року. 01 лютого 2021 року між ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», від імені якого діяв представник Говдь Руслан Миколайович, та [PERSON] укладено Договір відступлення права вимоги №01/02/21-ВП , відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором №205/МК/2006-8 від 01.12.2006 року, перейшло ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» до [PERSON] . Крім того, згідно Акту прийому-нередачі документів за Договором відступлення вимоги № 01/02/21-ВП від 01 лютого 2021 року, ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» передало [PERSON] : -Оригінал кредитного договору № 205/МК/2006-840 від 01 грудня 2006 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] ; -Оригінал Договору поруки від 01 грудня 2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] ; -Інші документи, що складають «Кредитну справу» за кредитним договором №205/МК/2006-840 від 01 грудня 2006 року. Позивач вважає, що укладений договір відступлення права вимоги підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, оскільки не відповідає вимогам законодавства. Під час укладення оскаржуваного договору відступлення права вимоги представник [PERSON] , відчужуючи право вимоги за 1000 грн, очевидно діяв не в інтересах ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» та з порушенням чинного законодавства, про що свідчить занижена вартість продажу права вимоги, у зв`язку з чим ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» було завдано збитків, а також відсутність попередньо прийнятого рішення загальних зборів учасників Товариства. При цьому, в момент укладання оскаржуваного правочину [PERSON] мала перевірити наявність у підписанта повноважень для підписання правочину, у тому числі рішення зборів у Товариства, щоб убезпечити себе від укладення договорів з особами, від імені яких діють недобросовісні представники (представники без належних повноважень). Враховуючи природу оскаржуваного правочину, а також те, що [PERSON] , як фізична особа, не наділена правом надавати фінансові послуги в розумінні Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", тому відповідач не мала права укладати спірний договір відступлення права, який за своєю природою є договором факторингу, у зв`язку з чим Договір відступлення вимоги № 01/02/21-ВП від 01 лютого 2021 року підлягає визнанню недійсним в судовому порядку. Ухвалою судді Баранівського районного суду від 05.09.2022 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду по суті без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи право на подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а відповідачу - наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с. 33-340 ). \~ \~ \~ \~Копія ухвали від 05.09.2022 року, копія позовної заяви з додатками були направлені судом відповідачу, які остання 24.12.2022 року отримала, що підтверджується поштовим повідомленням в матеріалах справи ( а.с. 38). \~ \~ \~ \~В строк, визначений в ухвалі суду, відповідач відзиву не направила, будь-яких клопотань та заяв від відповідача не надходило. 25.01.2023 року, в день розгляду справи, на електронну адресу суду надійшов відзив відповідача та клопотання про долучення доказів. Відповідачем пропущено процесуальний строк для подання відзиву по справі, клопотань про поновлення строку на подання відзиву до суду не надходило, а тому суд не бере уваги відзив відповідача і вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 01\~грудня 2006\~року між\~Відкритим акціонерним\~товариством комерційний\~банк «Надра»\~та [PERSON] \~укладено Кредитний\~договір №\~205/МК/2006-840\~зі строком\~дії до\~05\~грудня 2013,\~згідно якого\~банком надано\~ [PERSON] \~на умовах\~тимчасового користування\~грошові кошти\~у сумі\~100\~000,00\~дол.\~США \~зі сплатою\~15,5\~%\~річних ( а.с. 8 , 9) . Того ж дня в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 205/МК/2006-840 від 01.12.2006\~року між\~Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено договір іпотеки ( а.с. 12 13 ,14 ). Згідно копії рішення Баранівського районного суду Житомирської області від 24.02.2010 року розірвано договір № 205/МК/2006-840 від 01.12.2006 року та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь ВАТ КБ «Надра» борг за договором в сумі 1647867 грн. 70 коп. ( а.с. 15). 30.04.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» укладено договір про відступлення ( купівлі-продажу) прав вимоги № GLЗN217215\~ПВ,\~ за яким ПАТ КБ «Надра» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» право вимоги за кредитним договором № 205/МК/2006-840 ( а.с. 16 21 ). 01.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН», від імені якого діяв представник Говдь Руслан Миколайович та [PERSON] , укладено договір відступлення права вимоги № 01/02/21-ВП , відповідно до якого до [PERSON] перейшло право вимоги за кредитним договором (а.с.23-24). Згідно копії Акту прийому-передачі документів за договором відступлення права вимоги № 01/02/21-ВП від 01.02.2021 року між ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» та [PERSON] , для останньої було передано - оригінал кредитного договору № 205/МК/2006-840 від 01 грудня 2006 року , укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] , договір поруки від 01 грудня 2006 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] , а в графі «інші документи, що складають «Кредитну справу» за кредитним договором № 205/МК/2006-840 від 01 грудня 2006 року» стоїть прочерк ( а.с.25). Так, згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно частини першої статті 262, статті 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії ( негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку ( частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор ( частина перша статті 510 ЦК України). Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги). Відповідно до частини третьої статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. У частині третій статті 656 ЦК України\~закріплена норма про те, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежить від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні змінюється на нового кредитора, який за відступеною вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зазначено, що договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~умови. Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору притаманні як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги ( надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу. У постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11 Велика Палата Верховного Суду зробила загальний висновок, який надалі був застосований у постанові від 10 листопада 2020 року у справі №638/22396/14-ц, про те, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512 \~та статті\~1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме\~кредитор\~банк або інша фінансова установа. У постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого у її постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11, про те, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини третьої статті 512\~та статті\~1054 ЦК України, конкретизувавши цей висновок так, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами є можливим не тільки на користь фінансових установ, за обставин, коли попередній кредитор ( банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації. Оскільки від іншої частини правового висновку, викладеного у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №465/646/11, Велика Палата Верховного Суду не відступила, вона, ухваливши постанову від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18, фактично визначилася, що відступлення права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами на користь фізичної особи є можливим лише за обставин, коли попередній кредитор (банк) був позбавлений банківської ліцензії та перебував у процедурі ліквідації. Матеріали справи не містять доказів того, що попередній кредитор за даною угодою на час укладення договору відступлення права вимоги перебував у процесі ліквідації та був позбавлений банківської ліцензії. У свою чергу, [PERSON] є фізичною особою та не відноситься до фінансових установ у розумінні ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не може надавати фінансові послуги й, відповідно, бути стороною договорів відступлення права вимоги за кредитним договором і договором іпотеки. У відповідності до частини першої та другої статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу\~( частина перша\~статті 215 ЦК України ). Враховуючи вищезазначене, укладений між відповідачем договір відступлення права вимоги за кредитним договором є недійсними в силу положень частини 1 статті 215 ЦК України. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування ( ст. 216 ЦК України). Щодо посилання позивача про неправомірність договору відступлення прав вимоги в зв`язку з тим, що він укладений без попереднього прийняття рішення одноосібного учасника ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» , всупереч інтересам товариства, чим було завдано збитків товариству , то суд зазначає наступне. Згідно висновку Верховного Суду України від 27.04.2016 року (провадження 6-62цс), відповідно до якого юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю (статті\~2, 80, 91, 92 ЦК України ). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 ЦК України). Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України\~утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами. Крім того, управління товариством також здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (статті 97 ЦК України ). Дефекти волі товариства, обмеження повноважень його виконавчого органу можуть перебувати поза межами розумного контролю з боку третьої особи, не викликаючи в третьої особи обґрунтованих сумнівів у правомірності дій виконавчого органу товариства. З огляду на таке, на захист прав третіх осіб, які вступають у правовідносини з юридичними особами, в тому числі й укладають із юридичними особами договори різних видів, частиною третьою\~статті 92 ЦК України\~передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Частиною четвертою\~статті 92 ЦК України\~передбачено, що якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі. Таким чином, закон вимагає, щоб виконавчий орган товариства діяв добросовісно і розумно,

Outcome: approved