Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. 03 січня 2023 року у вищевказаній справі було ухвалено рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка навчається у Комунальному закладі вищої освіти «Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж» та в Університеті Яна Кохановського в Кельце , у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 листопада 2022 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] , [INFO] , двадцяти трьох років (а.с. 46-48). 06 січня 2023 року представником позивача було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн. 00 коп. Відповідально до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У встановлений законом строк представником позивача було надано суду докази щодо розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення. 09 січня 2023 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат і витрат на правову допомогу, зі змісту якого вбачається, що відповідач вважає, що заявлений розмір витрат сторони позивача не співмірний із складністю справи та виконаній адвокатом роботі (наданим послугам), тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. В стягнені решти витрат на правничу допомогу відповідач вважає, що необхідно відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представник позивача в позовній заяві зазначила про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесе становить 7 000 грн. 00 коп., з яких витрати на правничу допомогу розміром 7 000 грн. Також зазначила, що докази понесення судових витрат будуть надані протягом п`яти днів з дня винесення рішення. 06 січня 2023 року представником позивача було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. До заяви представник позивача додала копію Акту № 1 здачі-приймання робіт (надання послуг) за договором № LE-10 про надання правничої допомоги від 21 жовтня 2022 року, від 05 січня 2023 року та копію квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.2804500298.1. Відповідно до умов п. 1.1. Договору № LE-10 про надання правничої допомоги від 21 жовтня 2022 року, [PERSON] доручає, а адвокат Грушко Ж.В. приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. За умовами п. 3.1.4. цього Договору, клієнт зобов`язується оплачувати правничу допомогу у відповідності до умов розділу 4 даного Договору. Згідно п. 4.4. Договору, сторони погодились, що вартість однієї години роботи виконавця в робочий день складає 2 000 грн. З Акту № 1 здачі-приймання робіт (надання послуг) за договором № LE-10 про надання правничої допомоги від 21 жовтня 2022 року, від 05 січня 2023 року вбачається, що загальна вартість робіт (послуг) наданих адвокатом Грушко Ж.В. клієнту [PERSON] становить 7 000 грн. 00 коп. (а.с. 57). Факт здійснення позивачем оплати за наданні послуги, відповідно до Договору № LE-10 про надання правничої допомоги від 21 жовтня 2022 року та Акту № 1 здачі-приймання робіт (надання послуг) за договором № LE-10 про надання правничої допомоги від 21 жовтня 2022 року, від 05 січня 2023 року, підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.2804500298.1 від 05 січня 2023 року на суму 7 000 грн. 00 коп. (а.с. 56). Відповідно до постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суд Верховного Суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19 за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ, ухваленому в справі «Бєлоусов проти України», констатовано, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Враховуючи вищевикладене та встановлений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності сторін, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким вирішити питання про судові витрати на професійну правничу допомогу та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 грн. 00 коп., оскільки позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, було задоволено частково, а саме на 50 %, тому відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу необхідно покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Решту витрат слід залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial