Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

У червні 2021 р. позивач звернувся до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта банк» Матвієнка А.А., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО), згідно з яким просить суд: зобов'язати уповноважено особу ФГВФО на здійснення ліквідації АТ «Дельта банк» подати до ФГВФО додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладників за рахунок [PERSON]., якій необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладами АТ «Дельта банк»; зобов'язати ФГВФО та уповноважену особу ФГВФО на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта банк» включити [PERSON]. в Загальний реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в АТ «Дельта банк». Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона відкрила в ПАТ «Дельта банк» банківські рахунки: № [NUMBER] в євро (відкритий згідно договору № 010-13105-020315 від 02.03.2015 р.), в якому станом на дату 03.03.2015 р. обліковується сума грошових коштів у розмірі 6600,00 евро. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 684 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 р. № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедура ліквідації АТ «Дельта банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку Кадирова В.В. строком на весь термін ліквідації Банку. До сьогоднішнього дня вона не отримала гарантовану виплату відшкодування, тому що її, яка має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за його вкладами - рахунками, уповноваженою особою на ліквідацію ПАТ «Дельта-Банк», з порушенням всіх строків, передбачених законом, не включено до переліку вкладників на відшкодування коштів. На підставі вищенаведеного та посилаючись на протиправність бездіяльності Уповноваженої особи Фонду щодо не включення її вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 14.06.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.11.2021 року від представника позивача до суду надійшла уточнена позовна заява. У відзивах, які надійшли на адресу суду відповідачі зазначають, що не визнають заявлених вимог та просять відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що Фонд не має повноважень визнавати нікчемними транзакції щодо перерахування коштів з одного рахунку на інший у порядку статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідач-2 просив застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин. Від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача в судовому засіданні, яке відбулось 11.01.2023 року, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, з невідомих суду причин, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання здійснювалося технічним засобом. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивачко в ПАТ «Дельта банк» було відкрито банківські рахунки: № [NUMBER] в євро (відкритий згідно договору № 003-04997-030614 від 03.06.2014 р.), по якому станом на дату 02.10.2015 р. обліковується сум грошових коштів у розмірі 13,00 євро, № [NUMBER] в евро відкритий згідно договору № 010-13105-020315 від 02.03.2015 р., в якому станом на дату 03.03.2015 р. обліковується сума грошових коштів у розмірі 6600,00 евро. 30.10.2014 р. Національним банком України було прийнято Постанову № 62/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до категорії проблемних», відповідно до якої прийнято рішення про віднесення АТ «Дельта банк» до категорії неплатоспроможних на строк 180 днів та запроваджено обмеження в його діяльності, заборонено проведення будь-яких операцій за результатами яких буде збільшено гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02.03.2015 р. «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до категорії неплатоспроможних», виконуючою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 51 від 02.03.2015 р. «Про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженою особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта банк». Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( частини перша статті 2 ЦПК України) Відповідно до статті 55 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені в статті 16 ЦК України. Так, відповідно до положень ч.1, п.1 ч.5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та кредиторів банку. При цьому, п.1 ч.6 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що обмеження, встановлене п.1 ч.5 ст. 36 Закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснює покладені на нього законодавством владні повноваження щодо введення тимчасової адміністрації (ліквідації) банку та виплати відшкодування за вкладами в порядку встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та є самостійним суб`єктом господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань. Відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженій особі Фонду делегують всі повноваження ліквідатора АТ «Дельта банк». Положеннями ч.5 ст. 45 Закону передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонди про свої вимоги до банку. В свою чергу, положеннями ч.1 ст. 48 Закону визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно - правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії. Згідно положень ч.ч.1, 2 ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Таким чином, на першому етапі виведення неплатоспроможних банків з ринку, Фонд вводить тимчасову адміністрацію та призначає Уповноважену особу Фонду керувати такою адміністрацією, при цьому в цей період відшкодовуються кошти за вкладами шляхом включення в Загальний реєстр вкладників, яким здійснюються виплати в межах гарантованої суми у розмірі 200000,00 грн. Разом з тим, постановою Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015 р. № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ ««Дельта банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедура ліквідації АТ «Дельта банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку Кадирова В.В. строком на 2 роки з 05.10.2015 р. по 04.10.2017 р. включно. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 619 від 20.02.2017 р. продовжено строк здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта банк» на два роки до 04.10.2019 р. та продовжено повноваження уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку Кадирова В.В. строком на 2 роки до 04.10.2019 р. В свою чергу, рішенням виконавчої дирекції ФГВФО № 772 від 04.04.2019 р. продовжено строк здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта банк» на один рік до 04.10.2020 р. та продовжено повноваження уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку Кадирова В.В. строком на 1 роки до 04.10.2020 р. Положеннями ч.5 ст. 45 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відповідно до ч.ч.1-4, 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними. З матеріалів справи встановлено, що договір укладений між позивачем та ПАТ «Дельта-Банк» №010-13105-020315 від 02.03.2015 року, строк залучення вкладу за яким становить до 06.03.2016 року, є договором банківського рахунку вкладника, а отже позивач є вкладником банку. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування. В той же час, суд погоджується з доводами відповідача про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня. коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За ч. 3. ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд звертає увагу на те, що, як вбачається з матеріалів справи, на виконання п.1 ч.4 ст.38 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» 23 вересня 2015 року на адресу [PERSON]. за вих. № 8821/2299 було направлено повідомлення про нікчемність правочину, а саме спірного у справі Договору банківського вкладу (депозиту) № 010-13105-020315 від 02.03.2015р. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що з жовтня 2015 року позивач була обізнана (могла довідатись) про порушення свого права. Крім того, виходячи зі змісту позовної заяви, позивач не заперечує проти того факту, що їй достеменно було відомо про запровадження процедур тимчасової адміністрації та початок виплат гарантованої суми. Отже, починаючи з жовтня 2015 року позивач мала змогу звернутися до суду з даним позовом, проте, звернулась до Львівського окружного адміністративного суду та ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20.09.2016 року у справі №813/64/16 закрито, у зв'язку із тим, що спірні правовідносини не поширюються на юрисдикцію адміністративних судів. Верховний Суд у постанові від 15 травня 2020 р. у справі № 922/1467/19, дійшов висновку, що подання позову з недодержанням правил підвідомчості/підсудності (навіть у разі наступного закриття провадження у справі, а не відмови в позові або повернення позову), не перериває перебігу позовної давності. Так, з огляду на тривалість правовідносин між сторонами, судом встановлено, що строк позовної давності рахується за загальним правило у три роки до дня звернення до суду позивачем з даним позовом Суд дійшов висновку, що, наведені вище обставини свідчать про те, що позивачем під час звернення до Шевченківського районного суду міста Києва з даним позовними вимогами до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пропущені загальні строки позовної давності, встановлені ст. 257 ЦК України. Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Оскільки під час ухвалення даного рішення судом було встановлено пропущення строків позовної давності щодо відновлення порушених прав позивача, що вбачається з вищевикладеного, а позивачем, в свою чергу, не доведено переривання строків давності, тому суд дійшов висновку, що пропущення позивачем строку звернення до суду у строк, більш, ніж передбачений ст.257 ЦК України, - є підставою для відмови у задоволенні вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: dismissed