Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

В травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Комунального підприємства «Жилсервіс2» Дніпровської міської ради про стягнення переплати за послуги опалення, неустойку за прострочку наданих послуг та відшкодування моральної шкоди. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 01 червня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Ткаченко Н.В. ( а.с. 1). 02 червня 2021 року ухвалою судді Ткаченко Н.В. позовну заяву позивача залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с. 5). Ухвалою судді від 06 липня 2021 року у зв`язку з не усуненням позивачем виявлених судом недоліків позовну заяву було повернуто позивачу (а.с. 9). 16 листопада 2021 року постановою Дніпровського апеляційного суду ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 21-24). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено проведення підготовчого провадження (а.с. 28). 23 грудня 2021 року ухвалою судді Ткаченко Н.В. відвід заявлений [PERSON] визнано необґрунтованим. По цивільній справі № 201/5420/21 заявлено самовідвід. Справу № 201/5420/21 передано до канцелярії суду для визначення складу суду в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України для розгляду справи (а.с.33). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 23 грудня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. ( а.с. 34-35). 28 грудня 2021 року ухвалою судді Демидової С.О. цивільну справу № 201/5420/21 прийнято до свого провадження. Розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження. Почати підготовче провадження (а.с. 36-37). Ухвалою суду від 12 липня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 58-59). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем надаються житлово комунальні послуги на підставі укладеного договору № 8 «Про надання послуг з управління багатоквартирним будинком» від 29 грудня 2017 року. В перелік зазначених послуг з управління багатоповерховим будинком входить обслуговування системи опалення. На початку опалювального сезону 2019 року в його квартирі не працювало опалення в санвузлі. Причиною відсутності опалення по стояку стало його завоздушення. У зв`язку з чим він звернувся в комунальне підприємство «Жилсервіс-2» зі скаргою від 04 листопада 2019 року № 395 на яку 17 листопада 2019 року отримав відповідь за вих № 395 що нібито проведено налаштування централізованої системи опалення. Після неодноразових телефонних звернень 09 січня 2020 року за вих № 9 він повторно подав скаргу на відсутність опалення з проханням направити представника для складання акту - претензія про відсутність опалення з початку опалювального сезону . після чого 10 січня 2020 року представники відповідача провели розвоздушення системи та 10 січня 2020 року опалення з`явилася , на підтвердження чого 10 січня 2020 року було складено акт ,. 11 листопада 2020 року за вих № 9 було надано відповідь на скаргу . отже з 04 листопада 2019 року по 10 січня 1020 року було зафіксовано відсутність опалення, що порушує Правила надання послуг центрального опалення , подачі холодної та гарячої води та водовідведення» Вважає, що відповідач повинен провести перерахунок сплачених ним коштів, та просив суд стягнути з відповідача 1\~615 грн. цієї переплати в зв`язку з перервою в наданні послуг теплопостачання, та стягнути неустойку за прострочку в надання послуг в розмірі 1\~485 грн. Також діями відповідача йому завдано моральна шкода яку він оцінює в 570\~000 грн та просить суд стягнути на його користь. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про день та час повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду. Фактичні обставини встановленні судом [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 41). Позивачем 29 грудня 2017 року укладено договір № 8 з відповідачем КП «Жилсервіс-2» ДМР «Про надання послуг на управління багатоквартирним будинком» до переліку складових послуг з управління багатоквартирним будинком входить технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання. З початку опалювального сезону 2019 року в його квартирі не працювало теплопостачання санвузла (не працював висушувач рушників) через скупчення повітря, з цього приводу позивач звернувся зі скаргою від 04 листопада 2019 року до КП «Жилсервіс-2». 17 листопада 2019 року відповідачем надано відповідь на звернення та повідомлено, що 13 листопада 2019 року було проведено наладку центрального опалення та на даний час система центрального опалення знаходиться в робочому стані, та подається згідно температурного графіку. 09 січня 2020 року позивачем було повторно направлено скаргу відповідачу стосовно відсутності опалення в його санвузлі (не працював висушувач рушників) через скупчення повітря. 10 січня 2020 року було складено акт про те, що 10 січня 2020 року по вул. Жуковського 39/41 було отримано доступ до кв. [ADDRESS] , оскільки це сама висока точка для видалення повітряних пробок з систем труб центрального опалення, після чого в квартирі в тому числі й позивача в висушувачі рушників з`явилося тепло. 11 січня 2020 року відповідачем надано відповідь на звернення позивача від 09 січня 2020 року до якого долучено акт від 10 січня 2020 року. 10 грудня 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок оплати за опалювальний сезон 2019 року, оскільки в період з 04 листопада 2019 року по 10 січня 2020 року в нього було відсутнє тепло в санвузлі , що підтверджується актом від 10 січня 2020 року. З посиланням на п. 5 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п. 1.9 Правил і ч. 3 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач стверджував, що має право на зменшення розміру плати за тепло постачання через його зменшення або надання в меншому об`ємі. Однак відповіді на дану заяву так і не отримав. Мотивована оцінка\~кожного аргументу,\~наведеного позивачем,\~щодо наявності\~чи відсутності\~підстав для\~задоволення позову.\~Норми права,\~які застосував\~суд,\~та мотиви\~їх застосування. \~ Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Надання послуг з централізованого опалення здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 якими визначено порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання. Щодо послуги «централізоване опалення» встановлені вимоги: своєчасний початок і закінчення опалювального сезону; безперебійність надання послуги протягом опалювального сезону; відповідність температури повітря в житлових приміщеннях санітарній нормі. Відповідно до п. 5 «Правил надання послуг з централізованого опалення...» рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчими органами відповідних сільських, селищних та міських рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації, нормами санітарного законодавства та іншими нормативними документами. Судом встановлено, що позивач дійсно мешкає в кв. [ADDRESS] , керування обслуговування будинку проводить відповідач в тому числі і в сезон опалення через послуги теплопостачання до цього будинку КП «Теплоенерго» ДМР шляхом подачі тепла через котельну цього ж будинку його мешканцям. Договір між позивачем і відповідачем про обслуговування багатоквартирного будинку [ADDRESS] в 29 грудня 2017 року. У позовній заяві йде мова про стягнення переплати на підставі того, що позивачем, як споживачем послуг із централізованого теплопостачання, послуги отримано у неповному обсязі з підстави начебто неналежного утримання внутрішньо будинкової системи централізованого теплопостачання балансоутримувачем КП «Жилсервіс-2» ДМР. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території. Услуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до Договору № 8 та договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, укладеного між відповідачем, як постачальником послуг із централізованого опалення, та позивачем, як споживачем вказаних послуг, точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг споживачу, є межах експлуатаційної відповідальності виконавця. Взаємовідносини між відповідачем, як теплопостачальною організацією, та позивачем, споживачем теплової енергії, регулюються Правилами користування тепловою енергією, затверджених постановою № 1198 від 03 жовтня 2007 року Кабінету міністрів України та як визначено п. З межа експлуатаційної відповідальності - межа розподілу теплової мережі за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації та утримання тих чи інших її ділянок або елементів, яка встановлюється за згодою сторін між теплопостачальною організацією та теплоспоживачем. Будинок [ADDRESS] обладнано приладом реєстраційного обліку теплової енергії нарахування за послуги централізованого опалення для будинку позивача виконуються виключно на підставі показників вузла обліку теплової енергії, відповідно межею експлуатаційної відповідальності є вузол обліку. Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження своїх вимог про стягнення моральної шкоди позивач зазначив лише перелік обставин, які, на його думку, свідчать про заподіяння йому моральної шкоди, однак позивачем не надано будь-яких доказів у розумінні ст. 79, 81 ЦПК України на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру саме внаслідок неправомірних дій відповідача та з яких міркувань виходив позивач при визначенні розміру моральної шкоди. Вказані позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, відповідач правом на надання відзиву не скористався, а тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно аб. 2 п. 6 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою № 630 від 21 липня 2005 року Кабінету Міністрів України, послуги з централізованого опалення повинні відповідати нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку. Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою № 630 від 21 липня 2005 року Кабінету Міністрів України, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Оскільки будинок мешкання позивача обладнано приладом обліку теплової енергії нарахування за послуги централізованого опалення для будинку позивача виконуються на підставі показників вузла обліку теплової енергії. Це контролюється і виконується відповідачем. Перерахунок оплати за послуги з теплопостачання здійснюється згідно\~постанови Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року № 151 «Про затвердження Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості». Відповідно до п. 5\~постанови Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року № 151, у разі невідповідності фактичної температури в житлових приміщеннях нормативний перерахунок за надання послуг з централізованого опалення проводиться за відсутності квартирних та будинкових засобів обліку теплової енергії. Підставою для здійснення перерахунку згідно «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, є факт не належного надання послуг з теплопостачання, який фіксуються представником теплопостачальної організації та споживачем у відповідному акті (акт-претензія). Відповідно до п. 33 Правил у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. Відповідно до п. 37 Правил за результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем та представником виконавця. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. Позивач звертався до КП «Жилсервіс-2» ДМР з повідомлення про неналежне надання послуг із теплопостачання, у зв`язку з чим є підстави для здійснення перерахунку за послуги із централізованого теплопостачання. Відповідачем твердження позивача спростовані не були. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково стягнувши з Комунального підприємства «Жилсервіс2» Дніпровської міської ради на користь [PERSON] суму переплати за послуги опалення в розмірі 1\~615 грн та неустойку за прострочку наданих послуг в розмір 1\~485 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів. Тобто, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що позивачем всупереч вищевказаним нормам цивільного процесуального права, належним чином не доведені факт заподіяння відповідачами моральних чи фізичних страждань, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial