Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

23.09.2022 [PERSON] в особі представника адвоката Скрими В.А. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначала, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями після її смерті є позивач та відповідач [PERSON] , син померлої, який із заявою про прийняття спадщини не звертався. Позивач 10.12.2019 звернулась до приватного нотаріуса Кияниці Н.В. із заявою про прийняття спадщини, однак постановою цього нотаріуса від 12.12.2019 у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, відмовлено через неможливість встановлення факту прийняття спадщини у встановлений законом спосіб з поданих позивачем документів. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2020 у цивільній справі № 335/2366/20 встановлено факт, що позивач постійно проживала зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , станом на час відкриття спадщини. Отже, позивач фактично є такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Звернувшись до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.06.2022, оскільки не надано документів, що підтверджують реєстрацію права власності на нерухоме майно, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Посилаючись на положення ст.ст. 1261, 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом як спадкоємицею першої черги після смерті [PERSON] (а.с. 26). Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечував, про що подав суду відповідну заяву (а.с. 65). Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою від 26.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначене підготовче судове засідання на 17.10.2022 на 11:30 год., встановлені строки для подання заяв по суті справи (а.с. 51). Ухвалою від 28.11.2022 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В. копію спадкової справи № 67/2019, яка зареєстрована в спадковому реєстрі за № 65203890, щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Також, цією ухвалою закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.12.2022 на 11:00 год. Копія спадкової справи надійшла до суду 23.01.2023. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, що викладені у ньому. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. [INFO] у м. Берліні (Німеччина) померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть реєстраційний № S 1181/2019, виданим відділом ЗАЦС Шарлоттенбург-Вільмерсдорф в Берліні 20.05.2019, копія та офіційний переклад якого містяться в матеріалах справи (а.с. 3234). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , недоотримана пенсія та внески до АТ «МЕТАБАНК». Вказана квартира відповідно до наявної в матеріалах спадкової справи копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] р від 29.07.1998, виданим Орджонікідзевською районною адміністрацією, із висновком ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності від 17.09.1998, та копії договору дарування з встановленням особистого сервітуту від 01.08.2009, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею Н.В., зареєстрованим в реєстрі за № 3113, належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] по 1/3 частині кожному. Згідно зі звітом про оцінку майна, складеним ТОВ «ЦЕНТР ОЦІНКИ МЕТРСКВЕЙР», станом на 14.07.2022 ринкова вартість вищезазначеної квартири складає 667\~190,00 грн., а 1/3 її частини 222\~396,67 грн. (а.с. 7). Позивач [PERSON] , яка на даний час є громадянкою Німеччини (а.с. 2223), є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 11.12.2019, актовий запис № 3004 від 24.10.1968, в якому її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18.01.2011, актовий запис № 563 від 31.10.1995, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб та після розірвання шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] , повторним свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 11.12.2019, актовий запис № 96 від 29.11.1995, згідно з яким [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00024956095 від 16.12.2019, відповідно до якого 24.10.1968 за № 3004 зроблено актовий запис про народження [PERSON] , яка народилась [INFO] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] , копії яких наявні в матеріалах спадкової справи № 67/2019. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права, відомості про які підлягають внесенню до державних реєстрів, визначаються правом держави, у якій це майно зареєстровано. На підставі ч. 3 ст. 42 цього Закону захист права власності та інших речових прав, які підлягають державній реєстрації в Україні, здійснюється відповідно до права України. Отже, у даному випадку до правовідносин, що виникли між сторонами, які є громадянами іноземних держав, застосовуються норми права України, оскільки спірне нерухоме майно, з приводу права власності на яке виник спір, зареєстроване в Україні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . Крім позивача, спадкоємцем першої черги є відповідач [PERSON] , громадянин Держави Ізраїль, син померлої [PERSON] , який із заявою про прийняття спадщини не звертався. З метою оформлення спадщини [PERSON] 10.12.2019 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кияниці Н.В. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою приватного нотаріуса від 12.12.2019 № 759/02-31 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки позивач і [PERSON] на час відкриття спадщини були зареєстровані за різними адресами, у той же час позивач [PERSON] не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (а.с. 35). Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.08.2020 у справі № 335/2366/20, провадження № 2/335/1318/2020, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кияниця Н.В., про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме встановлено факт, що [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , станом на час відкриття спадщини [INFO] (а.с. 3638). Рішення суду набрало законної сили 03.09.2020. За вимогами частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За правилами\~ст. 1272 ЦК України, \~якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивач [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У встановленому законом порядку позивач через свого представника звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Інший спадкоємець [PERSON] із такою заявою не звертався та проти позовних вимог [PERSON] у цій справі не заперечував. Однак, звернувшись до приватного нотаріуса Кияниці Н.В. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, представник позивача отримала відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії в зв`язку із відсутністю документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно та документа, що підтверджує реєстрацію права власності померлої [PERSON] (постанова від 08.06.2022 № 163/02-31 а.с. 3940). Дійсно, як випливає з наявної в матеріалах спадкової справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 302307732 від 08.06.2022, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно містяться лише відомості про право власності [PERSON] на 1/3 частину спірної квартири. Інформація про право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири відсутня. Оригінали правовстановлюючих документів на 1/3 частину квартири, що належала [PERSON] , також у позивача відсутні. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1)\~\~\~\~якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2)\~\~у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. За роз`ясненнями, наданими у пункті 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.04.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Суд встановив, що позивач [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , та звернулась до приватного нотаріуса з метою її оформлення. Однак, за відсутності умов для одержання в приватного нотаріуса свідоцтва про право на спадщину (відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, право власності спадкодавця не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та інших Реєстрах), вона позбавлена можливості належним чином оформити свої спадкові права. Отже, в даному випадку наявні підстави для застосування статті 392 ЦК України у спірних відносинах. З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , внаслідок чого за нею слід визнати право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Позивачем не порушується питання про розподіл судових витрат, а тому підстави для їх стягнення відсутні.

Outcome: approved