Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

У грудні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про уточнення просить: 1) визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] , яка народилась у місті Біла Церква Київської області; 2) зобов`язати Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, залишивши прізвище « [PERSON] »; 3) стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку чи доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня звернення до суду і до досягнення повноліття. Вказана заява обґрунтована тим, що 04.02.2018 року сторони познайомилась, близько дев`яти місяців зустрічались і підтримували стосунки як сімейна пара, проживали у квартирі батьків відповідача разом з його батьками. Вагітність позивача стала приводом для припинення їх стосунків. [INFO] у позивача народилась донька [PERSON] . Відповідач кілька разів приїжджав та відвідував доньку, в той же час не бажав реєструвати її на себе. Оскільки [PERSON] не перебувала в шлюбі, запис про батька дитини проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за її вказівкою, батьком дитини зазначено [PERSON] . Вказує, що відповідач відмовляється в позасудовому порядку подавати заяву про реєстрацію його як батька дівчинки, тому позивач звернулась до суду. 30.12.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 24.01.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у відкритому судовому засіданні. 18.05.2022 року ухвалою суду задоволено клопотання [PERSON] та призначено у справі судово-біологічну (генетичну) експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи наявне кровне споріднення між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] ? Якщо так, чи являється [PERSON] , [INFO] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Провадження у справі зупинено. 11.10.2022 року на адресу суду надійшов висновок експерта. 13.10.2022 року ухвалою суду поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 10.01.2023 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, в частині зобов`язання Білоцерківського відділу ДРАЦС просить залишити без розгляду. 10.01.2023 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. В матеріалах справи міститься лист третьої особи Білоцерківського відділу ДРАЦС про розгляд справи без їх представника. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про народження Білоцерківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області серії [NUMBER] від 13.06.2019 року та актового запису про народження № 678 від 13.06.2019 року. Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00035147820 від 19.02.2022 року, реєстрація актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Київська область, м. Біла Церква, зареєстровано в реєстрі 13.06.2020 року за № 00139696578, актовий запис № 678. Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 14.12.2021 року позивач звернулась до відповідача з листом щодо позасудового вирішення спору шляхом узгодження питання про батьківство та сплати аліментів на спільну дитину, однак відповідь у матеріалах справи відсутня. Відповідно до висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-67-2022 від 30.09.2022 року, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] \~ практично доведено. Матеріали справи містять спільні фотографії сторін під час спільного проживання та відпочинку. Відповідно до копії витягу Центру надання адміністративних послуг Фурсівської сільської ради № 1628/02/02-21 від 14.12.2021 року, [PERSON] , [INFO] разом з [PERSON] , [INFO] , а також іншими трьома особами зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов в частині вимог про визнання батьківства знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставини щодо біологічного батьківства відповідача, побажання позивача відносно прізвища дитини та визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. За правилом п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Отже вимогу позивача в частині зобов`язання Білоцерківського відділу ДРАЦС вчинити певні дії слід залишити без розгляду. Крім того, відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу (СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України) . Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи наявність визначеного законом обов`язку обох батьків утримувати власних дітей та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення заяви про збільшення позовних вимог (стягнення аліментів) і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача: в дохід держави - 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви в частині вимог про стягнення аліментів, тобто в розмірі 454 грн., іншу частину сплаченого судового збору в розмірі 454 грн. слід повернути позивачу з державного бюджету. Позивач також понесла судові витрати по оплаті судово-медичного дослідження у розмірі 16 302 грн., що підтверджується оригіналом рахунку-фактури Київського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 93/10/2022 від 09.09.2022 року та оригіналом квитанції АТ "ПриватБанк" № 0.0.2671573169.1 від 13.09.2022 року. Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на судово-медичне дослідження у справі в розмірі 16 302 грн., які документально підтверджені наданими позивачем доказами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved