Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

22.09.2021 позивачка звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з вищевказаною позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до її повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 17.08.2012 з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбу, який було розірвано відповідно до рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.10.2018. У шлюбі народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо та, як батько дитини, свого обов`язку по утриманню дочки не виконує. Також позивач вказує, що відповідач працездатний, інших осіб на утриманні не має,його стан здоров`я дозволяє працювати. Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Строк воєнного стану продовжено згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022 № 573/2022 від 12.08.2022 та востаннє Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду міста Харкова, Комінтернівського районного суду міста Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом міста Полтави. На виконання розпорядженням Голови Верховного Суду № 65 від 17.11.2022 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» Ленінському районному суду м. Полтави необхідно забезпечити розгляд справ (проваджень), які до 22 листопада 2022 року включно надійшли на розгляд суду. Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Полтави Грошової Н.М. від 24.10.2022 вказану цивільну справу прийнято до провадження, визначено здійснювати розгляд в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причина неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення справи та відзив на позов до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів та за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст.ст.280-281 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено,\~що сторони\~перебували в\~зареєстрованому шлюбі\~з17.08.2012. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.10.2018 шлюб, зареєстрований 17.08.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 967, між [PERSON] до [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 13.11.2018. Відповідно до актового запису про народження № 5 від 06.01.2015, місце реєстрації: Червонозаводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06.01.2015) Сторони проживають\~окремо,\~дочка проживає\~разом із\~матір`ю [PERSON] . Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача. При цьому, відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати неповнолітню доньку чи будь-яких доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами статті 141 СК України визначено, що мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто, встановлено принцип рівності обох батьків у питаннях виховання та утримання дітей. При вирішенні\~питання про\~розмір аліментів,\~що підлягають\~стягненню з\~відповідача на\~утримання дочки [PERSON] , [INFO] , суд перевіривши обставини, обумовлені статтею 182 СК України, бере до уваги те, що обов`язок утримувати неповнолітню дитину мають нести однаково як батько, так і мати дитини та з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини, вважає, що розмір частки аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки має становити 1/4 частину від заробітку (доходу) відповідача. Згідно з ч.1\~ст.191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. Позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, позивачку звільнено від сплати судового збору за пред`явлення позову про стягнення аліментів, судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів за ставкою станом на день пред`явлення позову 22.09.2021, що становить 908,00 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладено 141, 180-184, 191 СК України, та

Outcome: approved