Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названим позовом (а.с.1-3, який згодом уточнила 20.12.2022 року (а.с.51-54), та просить постановити рішення, яким визнати за нею, [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим,\~що [INFO] помер її батько [PERSON] . Вона, позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька. Домоволодіння належне батьку відноситься до суспільної групи «робочий двір», а тому належало йому за час його життя, хоча належним чином право власності не було зареєстровано. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При зверненні до нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів у спадкодавця на спадковий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначене стало приводом для звернення до суду. Ухвалою від 22.11.2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 05.12.2022 року о 09:00 годині (а.с.24), про що повідомлено сторін по справі (а.с.25). 30.11.2022 року судом отримано копію спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б. щодо майна померлого [PERSON] (а.с.27-44). В підготовче засідання 05.12 2022 року сторони не прибули, причини неявки не повідомили, в зв`язку з чим ухвалою суду відкладено підготовче засідання на 09:00 годину 26.12.2022 року (а.с.45), та повідомлено сторін по справі (а.с.46). 20.12.2022 року на адресу від позивача надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача Виноградівську сільську раду Болградського району Одеської області на належного відповідача Болградську міську раду Одеської області (а.с.51). В зв`язку з цим, позивачем подано уточнену позовну заяву (а.с.52-55).Також позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с.51). Ухвалою від 26.12.2022 року клопотання позивача задоволено, замінено неналежного відповідача Виноградівську сільську раду Болградського району Одеської області на належного відповідача Болградську міську раду Одеської області (а.с.58), та повідомлено сторін по справі про призначення підготовчого засідання на 10:00 годину 16.01.2023 року (а.с.59). В підготовче засідання 16.01.2023 року: -позивач не прибула, раніше нею було подано клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с.51); -представник відповідач подав до суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутність, заперечень щодо задоволення позовних вимог не мають (а.с.60-61). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення\~уточнених позовних\~вимог за наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією\~ з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину\~ на\~ нерухоме\~ майно.\~\~ Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що\~ право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. При зверненні до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Станєвої В.Б. позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Разом з цим, судом\~ встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року відповідно до запису в погосподарській книзі за 1991 1995 роки с. Виноградівка Болградського району Одеської області, житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS] на праві власності належав до суспільної групи робочий двір. В даному домоволодінні проживала та були зареєстровані: голова двору [PERSON] , його дружина [PERSON] , діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою №92/02-76 від 17.03.2022 року, виданою Болградською міською радою Одеської області (а.с.15). Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженої з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Вказана Інструкція передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. В свою чергу, погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до положень нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Господарства «пенсіонерів», які не мають працюючих членів сім`ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по цивільній справі №6-145цс13 Порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади. З огляду на викладене, власником житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , як голова робочого двору. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 22.09.2021 року Болградським відділом реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого майна входить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . На вказаний будинок замовником [PERSON] виготовлено технічний паспорт [INFO] (а.с.10-14). Згідно звіту про незалежну експертну оцінку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ринкова вартість становить 89\~792.00 гривень (а.с.16-18). Спадкоємцем за законом першої черги є донька померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження на серії [NUMBER] , виданого 22.04.1987 року, де батьками значаться: [PERSON] , [PERSON] (а.с.9). На момент смерті [PERSON] [INFO] в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] разом зі спадкодавцем були зареєстровані і проживали: дружина [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] , що підтверджується довідкою Болградської міської ради Одеської області про склад сім`ї та зареєстрованих осіб №92/02-76 від 17.03.2022 року (а.с.15). З матеріалів спадкової справи №40/2022 (а.с.28044)), заведеної приватним нотаріусом Станєвою В.Б. Болградського районного нотаріального округу Одеської області вбачається, що: - з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась [INFO] його донька [PERSON] (а.с.31), однак свідоцтво про право на спадщину за законом видано не було. - з заявами про відмову від прийняття спадщини звернулись: 11.02.2022 року дружина [PERSON] (а.с.30); - [INFO] син [PERSON] (а.с.32-33); - [INFO] донька [PERSON] (а.с.34); - [INFO] донька [PERSON] (а.с.35-37). У відповідності до?статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до?ст.1217 ЦК України. До складу спадщини, відповідно до?статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України). Статтею 1261?ЦК України?визначено коло?спадкоємців за?законом першої?черги,?а саме: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1, ч.3, ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого?статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] є такою, що фактом звернення з заявою до нотаріуса прийняла спадщину, що відкрилася після смерті батька і успадкувала за законом вказане домоволодіння. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із подальшими змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу першого частини другої статті 18 названого Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. Згідно п.9 Порядку … разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства. У відповідності з п.п.23, 24 Порядку … за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування. За результатом розгляду заяви державний реєстратор, уповноважена особа невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації (крім заяви, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, інших заяв, що подавалися суб`єкту державної реєстрації прав або нотаріусу, та документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав), видає витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав у паперовій формі (у разі його формування у паперовій формі) чи у разі відмови у проведенні державної реєстрації прав - рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі (за бажанням заявника). На заяві, що долучається до документів, поданих для державної реєстрації прав, заявником у довільній формі зазначаються відомості про отримання документів у повному обсязі та проставляється власний підпис. Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком … (п.40). Так, згідно п.42 Порядку ... для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Разом з цим, п.43 Порядку … визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Враховуючи наявність рішення нотаріуса, як державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що є підставою для здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень, то суд вважає, що позивач реалізував своє право на захист в позасудовому порядку, внаслідок чого звернувся з даним позовом до суду. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Даний підхід, закріплено також в п. 37 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», де вказано, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України?суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього?Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно?зі ст.82 ч.1 ЦПК України?обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно?ст.229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно?ст.2 ЦПК України. При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved