Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що 21 вересня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис за № 1456. Від даного шлюбу народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не бере належної участі у веденні спільного господарства, у зв`язку з чим між ними постійно виникають непорозуміння. В результаті тривалих конфліктів між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, відсутнє почуття довіри. Вони неодноразово намагались налагодити їхнє сімейне життя, проте досягнення порозуміння між ними є неможливим, а тому просить розірвати між ними шлюб. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. На адресу суду 06.10.2022 року надійшов відзив на позовну заяву від відповідача про надання часу на примирення, відзив мотивований тим, що відповідач має намір зберегти шлюб та відновити подружні відносини з позивачем, у зв`язку з цим, відповідач просив надати час для примирення сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.11.2022 року відзив відповідача задоволено, надано подружжю час для примирення до 28.12.2022 року. Розгляд справи призначено на 28 грудня 2022 року В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, просила шлюб розірвати . Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Після закінчення строку на примирення будь-яких заяв не подав. Представник відповідача в судове засідання з`явився та заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані сторонами заяви щодо підтримки та не визнання позовних вимог в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 21 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1456. Свідоцтво про шлюб видане 21 вересня 2012 року, серія [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Судом надавався час для примирення подружжя, однак, як з`ясовано та підтверджено заявою позивача про підтримку позовних вимог, примирення між подружжям не відбулось, позивач зазначила, що примирення не можливе. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~ проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами\~Сімейного Кодексу України\~передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно\~ст. 24 СК України\~- шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та зазначає про не можливість примирення. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 СК України. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватися на примушуванні сторони до формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. З урахуванням того, що позивач на примирення категорично не згодна, час наданий для примирення позитивного результату не дав, наміру відновити сімейні стосунки позивач не має, зазначила, що примирення не можливе, сторони не ведуть спільного господарства, не проживають разом, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя та визначення місця проживання дитини під час розгляду справи заявлено не було.

Outcome: approved