Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

У травні 2021 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Гостєва Є.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1605315 від 07 грудня 2020 року в розмірі 43 152,00 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 480,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 24 672,00 грн. - сума заборгованості за пенею. В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 1605315 від 07 грудня 2019 року в розмірі 43152,00 грн., представник позивача зазначив, що 07 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1605315. 23 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 23042020, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймав належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «АВЕНТУС УКРАЇНА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників від 23 квітня 2020 року до Договору факторингу № 23042020 від 23 квітня 2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 43 152,00 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 480,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 24 672,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2021 року розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 03 лютого 2022 року представником відповідача через канцелярію суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання відповідачем кредитних коштів за договорами № 1605315 від 07 грудня 2019 року, надані позивачем доказ не підтверджують факту здійснення саме Товариством коштів на будь-які рахунки відповідача. Просив суд прийняти відзив до розгляду та відмовити у задоволенні позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості у повному обсязі. 11 лютого 2022 року представником позивача до суду надана відповідь на відзив, в якому він вказав, що відповідно до вступної частини Договору № 1605315 від 07.12.2019 року, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, які розміщені на офіційному сайті creditplus.ua/assets/uploads/public/pravila 18/03/2019.pdf. Представник позивача зазначив, що приймаючи правила цього Договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язовується неухильно їх дотримуватися. Зазначив, що, згідно п. 5.21. Правил надання коштів у позику Товариство протягом 15 хвилин після одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції відправляє Клієнту його примірник Договору у формі електронного документу за вказаною адресою електронної пошти та розміщує у Особистому кабінеті Клієнта, що є підтвердженням. Так, відповідно до 5.22. Правил надання коштів у позику Товариство зобов`язане перерахувати кошти на банківський рахунок зареєстрований Клієнтом не пізніше 3 (трьох) календарних днів від дня укладення Договору. З поданих до позовної заяви копій договору, графіку платежів, а також паспорту кредиту, дані документи були підписані електронним підписом 07.12.2019 року о 11:14:19. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на письмовий запит ТОВ «ФК «ЄАПБ», щодо підтвердження видачі на платіжні карти клієнтів он-лайн кредитів, надало також оригінал листа від ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», який згідно укладеної угоди №ВП-200417-1 від 20.04.2017 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» безпосередньо здійснював переказ коштів на банківські картки позичальників. З даного листа №7978-ВП від 30.04.2020 року, вбачається, що ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» було здійснено за дорученням ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» наступні успішні перекази коштів на картки клієнтів, в тому числі відбулося перерахування 07.12.2019 року коштів на суму 12 000,00 грн., за маскою катки [NUMBER] , номер транзакції в системі WayForPay - creditplus - 4349605. Представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився у судове засідання та надіслав клопотання про розгляд цивільної справи в його відсутності, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат - Коноваленко О.А. не з`явився у судове засідання та надіслав заяву про розгляд цивільної справи в його відсутності за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви, виходячи з наступного. Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення з нього заборгованості згідно кредитного договору № 1605315 від 07 грудня 2019 року щодо надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «АВЕНТУС УКРАЇНА» грошових коштів [PERSON] у розмірі 12 000,00 грн. 23 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 23042020, у відповідності до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймав належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансовою компанією «Аветус Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників від 23 квітня 2020 року до Договору факторингу № 23042020 від 23 квітня 2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 43 152,00 грн., з яких: 12 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 480,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 24 672,00 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно п.1.1. Договору № 1605315 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 07 грудня 2019 року, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в загальній сумі 12 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути Позику та сплатити проценти за користування Позикою. Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. На виконання умов договору на адресу відповідача від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості Фактору. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 1055 ЦК України регламентовано лише письмову форму укладення кредитного договору. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: - його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; - воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; - він підписаний його стороною (сторонами). Електронний правочин в розумінні Закону України «Про електронну комерцію» - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Порядок вчинення електронних правочинів на момент виникнення спірних відносин, а саме щодо укладення 07 грудня 2019 року кредитного договору між сторонами, регламентується Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронні довірчі послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру. Електронний договір визначений як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація - процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. За положеннями п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Статтею 8 цього Закону визначено, що юридична сила електронного документа та його допустимість як доказу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Стороною позивача на підтвердження позовних вимог надано копію Договору № 1605315 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 07 грудня 2019 року, графік платежів за договором про надання коштів у позику та паспорт споживчого кредиту із зазначенням підписання вказаних документів електронним підписом [PERSON] 07 грудня 2019 року о 11:14:19. Представником позивача не надано суду письмових доказів, з яких би вбачалося, що між ТОВ «АВЕНТУС УЕРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, укладення наданого позивачем Договору № 1605315 від 07 грудня 2019 року [PERSON] не визнається. Так, інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів, а саме інформація про банківський рахунок або номер картки, на яку він просить здійснити перерахунок коштів, не міститься в самому тексті кредитного договору, який, як стверджує сторона позивача, був укладений між сторонами. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту укладення між [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» договору № 1605315 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 07 грудня 2019 року, за яким позивач просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. Правовою підставою позову є саме надання відповідачу кредиту на умовах договору, укладеного відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в той час як позивачем не доведено факту укладення кредитного договору та факту користування [PERSON] кредитними коштами. Відповідно до листа від ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», за вих. № 7978-ВП від 30.04.2020 року, ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», згідно укладеної угоди №ВП-200417-1 від 20.04.2017 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», безпосередньо здійснював переказ коштів на банківські картки позичальників. З даного листа вбачається, що ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» було здійснено за дорученням ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перекази коштів на картки клієнтів, в тому числі відбулося перерахування 07.12.2019 року коштів на суму 12 000,00 грн., за маскою катки [NUMBER] , номер транзакції в системі WayForPay - creditplus -4349605. Відповідно до листа ТОВ «АВЕНТУС УКАЇНА» наданого ТОВ «ФІНАНСОВ КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за вих. № 1197/20 від 27.04.2020 року, вбачається, що з метою надання вичерпної інформації щодо даних, які підтверджують видачу на платіжні карти клієнтів он-лайн кредитів, право вимоги, по яким було передано ТОВ «ФІНАНСОВ КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», згідно Договору факторингу № 23042020 від 23 квітня 2020 року, повідомлено про переказ коштів на картку клієнта [PERSON] за номером транзакції в системі WayForPay - creditplus - 4349605. Враховуючи викладене, суд вважає, що надані позивачем листи ТОВ «АВЕНТУС УКАЇНА»на підтвердження перерахування кредитних коштів у сумі 12 000 грн. на картку [NUMBER] , не містять даних отримувача коштів та підтвердження того, що такий банківський рахунок зареєстрований саме [PERSON] . Тобто, не вбачається за можливе встановити, що кредитні кошти за договором № 1605315 від 07 грудня 2019 року в сумі 12 000 грн. перераховані саме на картковий рахунок, що належить відповідачу, та отримані ним. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За положеннями ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно положень ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази укладення між [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредитного договору № 16005315 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 07 грудня 2019 року, та отримання відповідачем кредитних коштів за цим договором. Таким чином, сторона позивача не виконала обов`язок щодо доведення своїх вимог і не надала доказів на підтвердження передачі коштів відповідачу шляхом перерахування їх на картковий рахунок останнього або видачі іншим способом, а тому у суду відсутні підстави вважати, що між сторонами укладений договір позики, так як порушені вимоги закону. Суд наголошує, що процесуальним законом закріплено принципи змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, сторони мають обов`язок доказування і подання доказів (ст. ст. 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України). Доказування не може ґрунтуватися на догадках і припущеннях суду чи учасників процесу. За таких обставин та міркувань позов не є обґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed