Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем [PERSON] шлюб розірвано, що стверджується рішенням Чортківського районного суду № 608/343/20 від 25.05.2020. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів у розмірі однієї третьої частини всіх видів доходів [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про що свідчить поштове повідомлення про отримання повістки та оголошення на веб-порталі судової влади України, що відповідає вимогам частин 11, 12 ст.128 Цивільного процесуального кодексу України. В ході проведення розгляду справи представником [PERSON] - адвокатом Кривою І. І. було подано відзив на позовну заяву, згідно з яким [PERSON] позов визнає частково, а саме: на ј частину всіх видів його доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину. Зазначила, що відповідач не відмовляється від обов`язку утримання дітей. Однак, зараз він служить в Збройних Силах України і йому також необхідно забезпечити себе. Крім того, до подання позову він неодноразово здійснював платежі на великі суми на утримання дітей, шляхом переказу на картку позивачки. Позивачкою [PERSON] було подано відповідь на відзив, згідно якого вона вважає, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, офіційно працевлаштованим, а тому зобов`язаний надавати кошти на утримання дітей у встановленому законом розмірі. На адресу суду поступила заява адвоката Кривої І. І., яка, в зв`язку з відсутністю зв`язку з [PERSON] , відмовляється від повноважень представника відповідача та просить подальший розгляд справи проводити у її відсутності. Згідно попередньої узгодженої правової позиції з клієнтом, [PERSON] визнає позов частково, а саме: на ј частину всіх видів його доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину. В зв`язку з неявкою учасників процесу в судове засідання, суд ухвалює рішення без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 09 вересня 2015 року, який 25 травня 2020 року рішенням Чортківського районного суду № 608/343/20 було розірвано. У сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.10.2015 та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18.07.2018. Діти, згідно рішення суду про розірвання шлюбу № 608/343/20 від 25.05.2020, проживають разом з матір`ю. Згідно п. п. 1, 2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-Х1І від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] в період з березня по червень 2022 року, шляхом переказу на картку, перерахував позивачці кошти в загальній сумі 149 999 гривень, що стверджується платіжними дорученнями АТ КБ «ПриватБанк». Тобто, [PERSON] не ухиляється від виконання батьківського обов`язку по утриманню дітей, однак, позивачка має право звернутися в суд з позовом про стягнення аліментів в частці від доходу платника. Згідно ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд зазначає, що аліменти в розмірі 1/3 частки від доходу відповідача на двох дітей не суперечать закону та згідно вимог Сімейного кодексу України зможуть забезпечити виховання та утримання дітей на належному рівні. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до частин 1, 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, інші особи, які б понесли судові витрати відсутні, стягнення судового збору підлягає з відповідача в користь держави.

Outcome: approved