Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в період з 2003 року до дня смерті [PERSON] , а саме до [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що вона у травні 2001 року познайомилася з [PERSON] , [INFO] , який на той час був вдівцем. Протягом певного періоду у них виникли взаємні почуття і вони вирішили проживати однією сім`єю, тому з 04.10.2003 року місце реєстрації заявника та місце постійного проживання є [ADDRESS] . Протягом спільного проживання у заявниці та [PERSON] були лише порозуміння, взаємна повага та любов. Вони піклувалися один про одного, разом відвідували сімейного лікаря, дбали про добробут сім`ї, обоє працювали, отримували дохід, мали спільний сімейний бюджет, разом платили за комунальні послуги, утримували домашнє господарство, обробляли городи, допомагали своїм батькам по господарству, разом були на святах у друзів, їздили на відпочинок. За період спільного проживання облаштували будинок, а саме добудували веранду, замінили газовий котел, вікна, двері, всередині та ззовні проводили ремонтні роботи, купували нові меблі та побутову техніку, побудували гараж. Також, за спільні кошти у 2008 році придбали автомобіль, в тому числі оформляли кредит у якому заявник була поручителем у [PERSON] , в подальшому даний автомобіль продали та у 2012 році придбали інший. 15.01.2022 року [PERSON] потрапив до Першої Черкаської міської лікарні, куди заявник приїздила, але [INFO] останній помер у лікарні. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] та автомобіль «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] . В подальшому, 07.02.2022 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Бедратої-Скляр Н.М. та подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Крім того, із заявою про відмову від прийняття спадщини звернулася його дочка [PERSON] , [INFO] . Однак, оскільки [PERSON] не перебувала в офіційному зареєстрованому шлюбі з [PERSON] виникла потреба звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у заяві. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2022 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д. І. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 28.12.2022 року було відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - [PERSON] , а також витребувано у приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бедратої-Скляр Наталії Миколаївни копію спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В судовому засіданні 17.01.2023 були допитані свідки за клопотанням заявниці. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Звенигородської міської ради Козлова Г.П. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Заяву [PERSON] підтримує та просить суд її задоволити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] з 04.10.2003 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією будинкової книги та копією паспорту з відміткою про реєстрацію (а.с.10, 15-18). Згідно копії договору купівлі - продажу від 28.10.1996 року власником будинку за адресою [ADDRESS] являється [PERSON] (а.с.37). Рішенням виконавчого комітету Звенигородської міської ради Черкаської області від 20.04.2005 року №134 дозволено [PERSON] оформити документацію на раніше побудовані на території його садиби гараж та веранду (а.с.40). Відповідно до акту складеного депутатом Звенигородської міської ради Ткаченком В.М. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] від 07.02.2022 року вбачається, що [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] з 2003 року по даний час, остання проживала з [PERSON] однією сім`єю, вели спільний побут, мали спільне господарство (а.с.19). Вказане, також підтверджується довідкою від 08.02.2022 року №306/12-2-04 виданою виконавчим комітетом Звенигородської міської ради Черкаської області (.с.20). Згідно наданих копій квитанцій, вбачається, що [PERSON] сплачувала комунальні послуги за адресою [ADDRESS] (а.с.21-31). Відповідно до копії договору поруки №8/02-08 від 06.02.2008 року вбачається, що [PERSON] отримував кредит у ВАТ «Державний ощадний банк України», а [PERSON] виступила поручителем у вказаному договорі (а.с.34). Згідно свідоцтва серії [NUMBER] від 01.02.2022 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). З довідки від 30.11.2022 року №790/02-14 виданої приватним нотаріусом Звенигородського РНО Бедратою-Скляр Н.М. вбачається, що після смерті [PERSON] заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] , із заявою про відмову від спадщини звернулася його дочка [PERSON] (а.с.61). З фотокарток, які наявні в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проводили разом свята, подорожували та відпочивали протягом тривалого часу, що також підтвердили свідки в судовому засіданні. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (частини перша, третя статті 1277 ЦК України). Отже, за умови відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення спадкоємців від спадщини, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття спадщина може перейти до територіальної громади на підставі рішення суду. Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Судом встановлено, що єдиний спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] . [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті останнього. Також з заявою про прийняття спадщини звернулась заявниця [PERSON] . Територіальна громада за місцем знаходження спадкового майна залучена до участі у справі, яка належним чином булла повідомлена про розгляд справи, і жодного разу не заявила про наявність у неї претензій до спадкового майна. Відтак особи, які би оспорювали право заявниці на прийняття спадщини, між якими може у неї існувати спір відсутні, а отже суд доходить висновку, що дана справа може бути розглянута в порядку окремого провадження, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Подібні висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладенимиу постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18 провадження№ 61-39374 св 18, від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц, провадження № 61-872 св 21 від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19, провадження № 61-13709 св 20. Щодо встановлення факту про який просить заявниця суд виходить з наступного. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Як пояснила заявниця, вони з [PERSON] спільно проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу спільно будували гараж, здійснювали інші будівельні, ремонтні роботи у будинку, спільно відпочивали, мали спільний бюджет, разом накопичували грошові кошти на потреби їхньої сім`ї - то на її навчання, то на придбання автомобіля у родину, вели спільне господарство - доглядали курей, обробляли город. Даний факт підтвердили в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка пояснила, що є сусідкою заявниці та померлого [PERSON] і знає їх з 2003 року. Перебуває з ними у дружніх відносинах, завжди приходила до них у гості, вважала їх чоловіком та дружиною, оскільки вони постійно проживали разом, вели спільне господарство- доглядали курей, мали спільний бюджет, піклувались один про одного, піклувалися про батьків один одного, купували все разом, разом робили ремонт у будинку. Також даний факт підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] , який пояснив, що померлий [PERSON] був його товаришем та з 2000 року працював з ним разом, заявницю знає з 2001 року як дружину померлого [PERSON] , неодноразово бував у них в гостях, в тому числі на родинних святах, вважав їх чоловіком та дружиною, оскільки вони постійно проживали разом, вели спільне господарство, здійснювали спільно будівництво прибудов та ремонтні роботи у будинку, мали спільний бюджет, піклувались один про одного, разом ходили по магазинах, померлий завжди підвозив заявницю на роботу. Крім того, факт проживання [PERSON] та [PERSON] з заявницею підтверджується фактом її реєстрації у належному йому будинковолодінні з 04.10.2003 року та актом депутата з яого вбачається, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю, вела з ним спільний побут, мала спільне господарство. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Разом з тим, інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК України, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України. КпШС Української РСР, який діяв до 01 січня 2004 року, таких положень не містив. Тому вказаний факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року. Встановлення даного факту необхідно заявниці для прийняття спадщини, як спадкоємиці четвертої черги, що залишилась після померлого [PERSON] , тобто має юридичне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та обґрунтованою, оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає частковому задоволенню з урахуванням часу початку спільного проживання. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст.509,526,626,628,638,759-763 ЦК України,

Outcome: partial