Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

07.10.2022 року з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочок [PERSON] , 2018 р.н. та [PERSON] , 2019 р.н. у розмірі 1/3 частини всіх доходів ( заробітку) , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, до суду звернулась [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час батьки дітей подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо. Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 04.05.2022 року шлюб між ним розірвано. Оскільки між батьками не досягнуто угоди щодо утримання дітей, а в добровільному порядку відповідач не приймає участі в їх утриманні, позивач звернулась до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 31.10.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами\~спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. У визначені строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було, копія ухвали про відкриття провадження з копією позову та додатками до нього відповідачу надсилались, відомості про що містяться в матеріалах справи. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому 08.12.2015 року м відділом ДРАЦС у Малиновському районі ОМУЮ шлюбі, від якого мають двох дочок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 04.05.2022 за №947/25083/21-Е шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Після розірвання шлюбу малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] ,2019 р.н. проживають разом з матір`ю та з находяться на її утриманні. \~Причиною звернення до суду з дійсним позовом став факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дітей, відповідач не надає повноцінної матеріальної допомоги на їх утримання. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом встановлено, що малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] ,2019 р.н. виховуються позивачем і потребують матеріальної допомоги, відповідач працездатний та має змогу сплачувати аліменти. Надані позивачем докази з боку відповідача не спростовані. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст.\~ст. 180-185 СК України. Відповідно до ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до\~\~ч.2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 5 статті 183 Сімейного кодексу України наголошує на те, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а саме з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей [PERSON] ,\~ [INFO] та\~ [PERSON] ,\~ [INFO] у частці від заробітку (доходу) відповідача яка становить 1/3 частину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення [PERSON] з відповідним позовом до суду та до досягнення найстаршої з дочок повноліття, а надалі стягувати 1/4 частину доходів (заробітку) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття молодшої з дочок. Суд роз`яснює, що відповідно до положення ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved