Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувсь до суду з позовом до відповідача Товариства з\~обмеженою\~відповідальністю\~«Фінансова компанія\~« Кредит-капітал», приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалька Олександра Олександровича, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса № 186388 від 17.06.2021, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованість в сумі 24948, 00 грн. \~ \~ \~ \~Крім того, просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» безпідставно отримані кошти в розмірі 24948, 00 грн. та стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалька Олександра Олександровича безпідставно отримані кошти в розмірі 3494, 80 грн. на його користь. В обґрунтування вимог зазначив, що 10 серпня 2022 приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком О.О. відкрите виконавче провадження № 69607630 з виконання виконавчого напису № 186388, вчиненого 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з нього заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» в сумі 24948, 00 грн. Вважає вищевказаний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. протиправним, оскільки він вчинений з порушенням вимог законодавства. Зазначив, що він не укладав жодних угод з відповідачем, та вимог від нього на свою адресу про сплату будь-якого боргу не отримував. Таким чином, заборгованість не є безспірною тому виконавчий напис не підлягає виконанню. Але, 05.09.2022 з карткового рахунку [PERSON] в примусовому порядку було списано 28442, 80 грн., а 07.09.2022 вказане виконавче провадження було завершено на підставі п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». На адвокатський запит приватним виконавцем не надано інформацію про розподіл коштів по виконавчому провадженню № 69607630 та копії платіжних доручень про перерахування коштів ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал». Ухвалою судді від 06 грудня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу для розгляду по суті. Позивач та його представник адвокат Назаренко В.В. в судове засідання не з`явились, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечують. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав. Відповідач приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що за період з дати відкриття виконавчого провадження 10.08.2022 до його фактичного завершення 07.09.2022 на адресу приватного виконавця не надходило жодних документів та ухвал суду про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження». З огляду на ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності. Зважаючи на правову природу основної винагороди, як плати приватному виконавцю за вчинення виконавчих дій, неможливим є застосування до спірних правовідносин ч. 7 ст. 27 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», оскільки матеріали виконавчих\~проваджень та\~архів приватного\~виконавця є\~власністю держави\~і перебувають\~у володінні\~та користуванні\~приватного виконавця\~у зв`язку\~із здійсненням\~ним діяльності\~з виконання\~рішень. З огляду на викладене, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 17 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 186388, яким стягнуто з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Кредит-капітал», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 72-МЛ від 11.06.2021 за кредитним договором № 3126822 від 02 березня 2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 02 березня 2021 року по 11 червня 2021 року. Сума заборгованості складається з: заборгованості за тілом кредиту 6000, 00 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 18018, 00 грн. За вчинення нотаріусом виконавчого напису стягнуто плати зі стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню, становить 24948, 00 грн. /а.с. 5/. 10 серпня 2022 приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком О.О. відкрито виконавче провадження № 69607630 з виконання виконавчого напису № 186388, вчиненого 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 24948, 00 грн. за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Мілоан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення прав вимоги є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал». У п. 5 постанови зазначено про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 2494, 80 грн. /а.с. 4/. 07 вересня 2022 року вищевказане виконавче провадження закінчене в зв`язку з повним виконанням рішення, про що свідчить постанова приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалька О.О. /а.с. 8/. Згідно зі\~ст. 87 ЗУ\~\~«Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172\~з послідуючими змінами затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Наведеним Переліком такими документами визнано кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями та передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису. Зокрема, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису досліджене Верховним Судом України, яким, зокрема, у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-887 цс17 викладено висновок, за яким суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 ЗУ «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості та її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Враховуючи, що позивач [PERSON] наголошує на тому, що він не отримував жодних вимог від відповідача про сплату будь-якого боргу, жодних угод з ним не укладав, і цей факт не спростовується ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал», позов в цій частині підлягає задоволенню. Стосовно вимоги про повернення коштів, стягнутих за спірним виконавчим написом, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до частин першої, другоїстатті 1212 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК Українидає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставістатті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно достатті 1212 ЦК Україниу такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 у справі №910/16664/18. Факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21). Так, в якості доказу сплачених на користь відповідача за виконавчим написом коштів позивачем надано копію виконавчого напису про стягнення з нього коштів в сумі 24948 грн. та постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника основної винагороди на користь приватного виконавця в сумі 2494, 80 і розпорядження / а.с. 4, 5/. Тому суд вважає, що безпідставно набуті кошти підлягають поверненню позивачу, враховуючи факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для повернення коштів. Відповідно до ч. 1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК Українивизначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню частково, оскільки на рахунок приватного виконавця з позивача було стягнуто 2494, 8 гривень та 250 гривень, всього 2744, 80 гривень, згідно розпорядження № 69607630 /а.с. 38/. До матеріалів позовної заяви представником позивача адвокатом Назаренком В.В. додано витяг з договору про надання правової допомоги № 27 від 21 липня 2022 року, детальний опис виконаних робіт від 29.11.2022 та квитанція № 57 від 18.11.2022 про прийняття адвокатом Назаренком В.В. від [PERSON] оплати за договором про надання правової допомоги № 27 від 21.07.2022 в розмірі 5000 грн. /а.с. 11, 12, 34-35/. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 2, 3, 8\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. \~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представництво інтересів позивача [PERSON] у суді адвокат Назаренко В.В. здійснював на підставі договору № 27 про надання правової допомоги від 21.07.2022. Згідно детального опису робіт від 29.11.2022, виконаних за договором № 27 від 21.07.2022 про надання правової допомоги [PERSON] щодо визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. № 186388 від 17.06.2021 таким, що не підлягає виконанню, проведена наступна робота: отримання документів виконавчого провадження № 69607630 за адвокатським запитом 2 години х 500 грн. = 1000 грн., складання та подача позовної заяви 8 годин х 500 грн. = 4000 грн., всього 5000 грн. Згідно квитанції № 57 від 18.11.2022 [PERSON] за надання юридичних послуг сплачено адвокату Назаренку В.В. суму в розмірі 5000 грн. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Виходячи з принципу розумності, враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідачів в рівних частинах витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, так як вважає, що розмір заявлених представником позивача витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Разом з\~тим,\~у відповідності\~до ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи викладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь позивача в розмірі 992, 40 грн., та на користь держави 992, 40 гривень. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial