Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

в провадженні суду перебувала справа № 752/8088/22 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди. У грудні 2022 року від представника позивача до суду надійшла заява про ухвалення у справі додаткового рішення та стягнення із відповідача на користь позивача судового збору та витрат на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню та у справі слід ухвалити додаткове рішення за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 28.11.2022 року, позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, було задоволено частково. Зобов`язано відповідача надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» інформацію про помилкове утворення заборгованості за кредитним договором № 32.2-13/44-7 від 06.09.2007 року, позичальником за яким є позивач. В іншій частині позовних вимог було відмовлено. З мотивувальної частини зазначеного рішення суду вбачається, що судом було зазначено, що питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України. Однак, в резолютивній частині судового рішення відсутні дані про розподіл судових витрат та стягнення судового збору та витрат на правову допомогу в порядку ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заява про ухвалення додаткового рішення була подана в строки, визначені статтею 141 ЦПК України. Згідно зі статтею 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Нормою частини 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно ч. 2 ст. 182 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що при подачі позову позивачем було сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 992,40 грн., а також за вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 992,40 грн. Судом було задоволено позовну вимогу немайнового характеру, та в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди було відмовлено, а відтак з огляду на те, що судом було задоволено позов частково із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за позовну вимогу, яка була задоволена судом, а саме сума в розмірі 992,40 грн. Крім того, стороною позивача було заявлено про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 13500,00 грн. У матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги № від 20.06.2022 року, додаткова угода № 1 від 20.06.2022 року до договору про надання правової допомоги 20.06.2022 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2022 року, які підтверджують факт отримання позивачем правової допомоги, детальний опис робіт та їх вартість на загальну суму 13500,00 грн. У постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 вказано, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Позивачем доведено реальність судових витрат; дійсна необхідність вбачається із загальної ситуації, в якій позивач опинився, був вимушений вчиняти заходів щодо свого захисту в судовому порядку. Враховуючи надані стороною позивача письмові докази, суд враховує понесенні позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13500,00 грн. Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено частково, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відповідно положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України, зважаючи співмірність витрат на правову допомогу, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов до висновку про те, що заява про стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 13500,00 грн. підлягає частковому задоволенню, та стягненню із відповідача на користь позивача підлягає сума судових витрат, пов`язаних із отриманням правничої допомоги, в розмірі 6750,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved