Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

В квітні 2022 р. [PERSON] (позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (враховуючи уточнену позовну заяву) до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (відповідач 1), Шевченківської районної в м Києві державної адміністрації (відповідач 2), Київської міської ради (відповідач 3), ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» (відповідач 4), ТОВ «Імпульс Газ» (відповідач 5), про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів збитки в сумі 87864,43 грн, з яких 84340,03 грн - реальна вартість втраченого майна, 2500,00 грн - незалежна оцінка визначення вартості матеріального збитку, 254,40 грн - довідка про стан погодних умов, 770,00 грн - послуги евакуатора. Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , за утримання якої сплачує відповідачу 1 послуги з утримання будинку та прибудинкової території. 19.07.2021 р. о 12:00 год. на автомобіль «Subaru», д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу на праві власності, впало дерево, яке росло вздовж будинку за адресою: [ADDRESS] . Факт пошкодження автомобіля зафіксовано працівниками поліції. За замовленням позивача було проведено незалежну оцінку визначення вартості матеріального збитку та встановлено, що вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу складає 84340,03 грн. За звіт про оцінку було сплачено 2500,00 грн. За інформацією ГУ ДСНС у м. Києві впродовж липня 2021 р. у Шевченківському районі м. Києва класифікованих надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру не зафіксовано. За виготовлення довідки про стан погодних умов було сплачено 254,40 грн. Позивач зазначає, що відповідач 1 є балансоутримувачем будинку та відповідає за догляд за зеленими насадженнями на прибудинковій території будинку, відповідач 2 здійснює контроль за благоустроєм територій, відповідач 3 є відповідальним за належним доглядом за зеленими насадженнями на безхазяйних територіях, пустирях. Звертає увагу, що дерево, яке впало, було розташоване біля трансформаторної підстанції в порушення мінімально допустимих відстаней від електричних мереж. Відповідач 4, на думку позивача, повинен був забезпечити контроль за дотриманням вказаних відстаней, та видалити вказане аварійне дерево. Вказаними спільними діями відповідачів позивачу заподіяно матеріальну шкоду, внаслідок падіння дерева, яке було розташоване на прибудинковій території за адресою: [ADDRESS] . У відзиві на позов представник відповідача 1 заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що з 10.06.2018 р. не здійснює балансового утримання багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , не надає послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, а замовляє їх надання. Вважає, що відповідальність за ненадання чи неналежне надання послуг з утримання будинків і споруд за адресою: [ADDRESS] покладено на ТОВ «Імпульс Газ», з яким укладено відповідний договір, вина відповідача 1 у падінні дерева відсутня. Звертає увагу, що автомобіль позивача не був розміщений на спеціально облаштованому місці для паркування, а відповідач 1 не зобов`язаний забезпечувати схоронність транспортних засобів, які припарковані не у відведених місцях. Звіт про оцінку вартості матеріального збитку вважає неналежним доказом. У відповіді на відзив відповідача 1 позивач зазначає, що будинок за адресою: [ADDRESS] передано на баланс відповідачу 1 та закріплено за ними на праві господарського відання. Вважає, що виконавцем послуг, незважаючи на укладений з ТОВ «Імпульс Газ» договір, є саме відповідач 1, який як балансоутримувач неналежно утримує прибудинкову територію. У довідці працівників поліції відображено місце, час, характер пошкоджень транспортного засобу, до відповідальності за порушення правил стоянки позивач не притягувався, звіт про оцінку вважає належним доказом. Падіння дерева не було наслідком форс-мажорних обставин. У відзиві на позов представник відповідача 2 заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що ана земельна ділянка, ані зелені насадження за адресою: [ADDRESS] до сфери управління відповідача 2 та в господарське відання відповідача 1 не передавались. Звертає увагу на наявність договору про надання послуг з ТОВ «Імпульс Газ». Звертає увагу, що площадка біля будинку за адресою: [ADDRESS] не відведена для стоянки автомобілів, в тому числі позивача. Звіт про оцінку вартості матеріального збитку вважає неналежним доказом. У відзиві на позов представник відповідача 4 заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що не надавало погодження на посадку зелених насаджень біля будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів. Дерево, яке впало на автомобіль позивача, було розташовано на землях комунальної власності, відповідач 4 не відповідає за утримання та збереження зелених насаджень, порушень прав позивача з боку відповідача 4 не доведено. У відповіді на відзиви відповідачів 2, 4 представник позивача звертає увагу на обставини, викладені у відповіді на відзив відповідача 1. Крім цього, вважає, що відповідач 4 не забезпечив контроль щодо належного догляду лінії ТП-2842 до вводу в будинок за адресою: [ADDRESS] та дотримання режиму охоронної зони електромережі.. Ухвалою судді від 13.01.2022 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 01.07.2022 р. залучено ТОВ «Імпульс Газ» до участі в справі в якості співвідповідача. Ухвалою суду від 28.10.2022 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення, в яких просив позовну заяву задовольнити. Представники відповідачів 1,2,4 заперечили щодо задоволення позову. Відповідачі 3, 5 в судове засіданні своїх представників не направили, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлялись належним чином, причини неявки суд не повідомили. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вислухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе частково позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля «Subaru», д.н.з. [NUMBER] . З довідки Шевченківського УП ГУНП у м. Києві від 20.07.2021 р. вбачається, що 19.07.2021 р. до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява [PERSON] про те, що за адресою: м. Київ, вул. Академіка Щусєва, 44 він виявив пошкодження автомобіля «Subaru», д.н.з. [NUMBER] . Вказану подію зареєстровано в ЖЄО №48206 від 19.07.2021 р. Встановлено, що 19.07.2021 р. о 12:00 год. [PERSON] , вийшовши до автомобіля Subaru», д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований за адресою: м. Київ, вул. Академіка Щусєва, виявив пошкодження останнього, а саме: передній бампер, капот, дах, переднє праве та ліве крило, права стійка лобового скла та лобове скло. В подальшому було встановлено, що 19.07.2021 р. під час погіршення погодних умов, внаслідок сильного вітру на автомобіль впало дерево. Балансоутримувачем будинку є Керуюча компанія Шевченківського району м. Київ, мікрорайон «Сирець». Факт пошкодження належного позивачу транспортного засобу в результаті падіння дерева за вказаною вище адресою підтверджується вказаною довідкою, актом огляду від 21.07.2021 р., фотознімками, які є в матеріалах справи. Вказаний факт відповідачами належними та допустимими доказами не спростовано. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №365/07-21 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 84340,03 грн, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ - 38926,47 грн. За змістом ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) Згідно ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, обов`язок щодо спростування якої покладається на відповідача. Тому доводи відповідача про недоведеності позивачами вини відповідача у заподіянні шкоди не відповідають нормам цивільного законодавства. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Загальними підставами, наявність яких є необхідною для всіх випадків відшкодування шкоди, є: а) наявність шкоди;б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина заподіювача шкоди. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. У деліктних (не договірних) правовідносинах тягар доказування покладено не на позивача, а на відповідача. Таким чином, відповідач для звільнення його від відповідальності має довести, що шкода заподіяна не з його вини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства, установи, організації забезпечують благоустрій земельних ділянок, наданих їм на праві власності чи праві користування відповідно до закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть передавати об`єкти благоустрою на баланс підприємствам, установам, організаціям відповідно до частини першої статті 15 цього Закону. Так, органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону (ч. 5 ст. 24). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону елементами (частинами) об`єктів благоустрою є, зокрема, зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] входить до переліку майна, яке передане до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та закріплений на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», що підтверджується розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.02.2011 р. №80, рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради від 29.02.2007 р. №187, рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 р. №270/270 01 травня 2019 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги», який не містить поняття «балансоутримувача», натомість визначає лише «управителя» - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (п.14 ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до п.6 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у багатоквартирних будинках, у яких станом на 1 січня 2021 року не створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, співвласниками не прийнято рішення про форму управління багатоквартирним будинком та не оголошено конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», виконавчий орган місцевої ради (або інший орган - суб`єкт владних повноважень, якому делеговані функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг) зобов`язаний оголосити і провести такий конкурс до 1 травня 2021 року. Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників багатоквартирного будинку підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. З матеріалів справи вбачається, що співвласниками будинку за адресою: [ADDRESS] рішення про форму управління багатоквартирним будинком не приймалось, конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку не оголошувався та договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою виконавчого органу відповідної місцевої ради не укладався. Відповідачем 1 не надано до суду акту приймання-передачі чи розпорядчого документа, що підтверджує списання з балансу чи передачу з балансу КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва на баланс іншої юридичної особи будинку за адресою: м. Київ, вул. Академіка Щусєва, 44. За таких обставин, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» продовжує управління будинком за адресою: [ADDRESS] на праві господарського відання як його балансоутримувач. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які є чинними, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207 балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Згідно з п.3.1.4 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №1051/1051, утримання та благоустрій територій підприємств, установ, організацій та присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій. Правила утримання зелених насаджень у населених пунктах України (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105, визначають правові та організаційні засади озеленення населених пунктів, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини. Правилами визначено, що балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства. Пунктом 3.2 Правил, передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Згідно з пунктом 5.2. Правил балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта. Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів (пункт 5.5. Правил). Аналогічні норми містяться у підпункті 9.2 пункту 9 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051. Як зазначалось вище, 19.07.2021 р. на прибудинковій території будинку за адресою: [ADDRESS] внаслідок падіння дерева було пошкоджено належний на праві власності позивачу автомобіль. Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача будинку за адресою: [ADDRESS] - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Відтак, відсутні підстави для солідарного стягнення шкоди з усіх відповідачів, оскільки відповідальність за завдану позивачу шкоду покладається на балансоутримувача будинку - відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Доводи відповідача 1 про те, що відповідальність у даному випадку несе виконавець послуг з утримання будинків і споруд і прибудинкових територій багатоквартирного будинку а саме - ТОВ «Імпульс Газ» в межах дії договору №339 від 27.10.2020 р., суд не приймає до уваги, з огляду на те, що вказаний договір регулює правовідносини виключно між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» та ТОВ «Імпульс Газ», в тому числі і відповідальність за його не виконання або неналежне виконання.. Крім цього, відповідно до п.п.4.2.4 вказаного договору від 27.10.2020 №339 ТОВ «Імпульс Газ», взяло на себе зобов`язання відшкодовувати збитки, завдані майну, житловому приміщенню, та шкоду, заподіяну життю чи здоров`ю споживачів (мешканців будинків), які виникли внаслідок надання неякісних послуг, що доведено в установленому законом порядку, у розмірі встановленому згідно з чинним законодавством. Між тим, вини ТОВ «Імпульс Газ» в установленому законом порядку в даному випадку не доведено. Також вказаним договором не передбачено відповідальність ТОВ «Імпульс Газ» за падіння дерев, які розташовані на прибудинковій території. Надані сторонами довідки щодо погодних умов не підтверджують настання надзвичайних погодних умов (грози, шквального вітру) 19.07.2021 року близько 12:00 год. у Шевченківському районі м. Києва. Доводи відповідача 1 щодо неналежного паркування автомобіля «Subaru», д.н.з. [NUMBER] , поряд з будинком за адресою: м. Київ, вул. Академіка Щусєва, 44, як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, суд не приймає до уваги, оскільки жодних обмежень щодо перебування на вказаній території транспортних засобів не було та судом не встановлено, відповідачами не доведено, що автомобіль на момент пошкодження знаходився у місцях, заборонених для паркування. З огляду на вищезазначене, вина Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва у пошкодженні автомобіля позивача та завданні матеріальної шкоди встановлена та відповідачем не спростована. Завдана матеріальна шкода підтверджена належними доказами та складає 84340,03 грн. Відповідач 1 не погоджуючись зі звітом клопотань про призначення експертизи не заявляв, жодними доказами не спростував розмір шкоди, а тому немає підстав для не врахування цього письмового доказу при ухваленні рішення у справі. Щодо стягнення витрат на евакуацію автомобіля в розмірі 770,00 грн Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17) вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Між тим, позивачем не доведено, що вказані витрати на евакуацію автомобіля безпосередньо пов`язані з виною Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва у пошкодженні автомобіля позивача, не доведено необхідності евакуації вказаного автомобіля позивачем. Щодо стягнення витрат за висновок щодо матеріального збитку в розмірі 2500,00 грн, то суд приймає до уваги висновок Верховного Суду в постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19-а, де зазначив, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку за ініціативою позивача до звернення до суду не дають підстав для подальшого відшкодування витрат на його підготовку. Щодо стягнення витрат на виготовлення довідки про стан погодних умов в розмірі 254,40 грн, варто зазначити наступне. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Термін «інших процесуальних дій» стосується вчинення учасниками справи, або особами, які не є учасником судового процесу, дій пов`язаних саме з процесом доказування (збір доказів, їх огляд та забезпечення) у справі. Встановлення законом вичерпного переліку судових витрат означає, що на присудження судом саме цих витрат у разі настання відповідних обставин (задоволення позову, залишення його без розгляду, чи закриття провадження у справі), а не будь-яких інших може розраховувати особа, що звернулася до суду з позовом. Разом з цим, вказані витрати не відносяться до судових витрат, передбачених зазначеним вище переліком, а тому такі витрати не можуть бути предметом відшкодування за наслідками розгляду судової справи, оскільки ЦПК України не передбачає їх відшкодування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору, в розмірі 908,00 грн. Крім цього, позивач просив стягнути витрати на правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. (справа №640/4013/17-ц) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Крім цього, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №56/22ц від 11.02.2022 р., додаткову угоду від 01.09.2022 р. про продовження строку дії договору, додаток №1 до договору, за яким за участь адвоката в судовому засідання встановлюється винагорода в розмірі 2500,00 грн за кожне судове засідання, акт прийому-передачі документів від 11.02.2022 р., квитанції від 30.06.2022 р., 15.09.2022 р., 26.10.2022 р. про оплату в загальному розмірі 7500,00 грн. за договором №56/22ц від 11.02.2022 р. Згідно ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачами не подано. В постанові Верховного Суду від 22.11.2019 р. у справі №910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Таким чином, оскільки стороною позивача підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, а клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачами не подано, суд приходить до висновку, що такі витрати в сумі 7500,00 грн. підлягають стягненню з відповідача 1.

Outcome: partial