Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» протягом 2019 -2021 років здійснював постачання теплової енергії на будинок [ADDRESS] , в тому числі і на нежитлове приміщення [ADDRESS], яке є невід`ємною частиною будинку, власниками якого є відповідачі по справі. Позивач зазначає, що відповідачі весь час отримували теплову енергію без укладення відповідного договору. Власної ініціативи на його укладання не проявили, листи від позивача з пропозицією укласти договір купівлі-продажу теплової енергії були повернуті без вручення адресатам. Свої зобов`язання щодо здійснення оплати за отримані послуги з теплопостачання належного їм приміщення відповідачі не виконують, мають заборгованість за період з 23.03.2020 року по 14.04.2021 року в розмірі 8436,68 грн. Дані обставини є підставою для стягнення боргу у повному обсязі з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, як власників нежитлового приміщення, на свою користь заборгованість за спожиту теплову енергію за вказаний період, що з врахуванням інфляційних втрат та 3% річних становить загальну суму 8596,43 грн. Також просить стягнути сплачений судовий збір 2481,00 грн. Процесуальні дії у справі. 01.11.2022 позовна заява надійшла до суду. 15.11.2022 судом отримана інформація щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідачів. 16.11.2022 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, зокрема - відповідачів шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади. Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі відзив на позов не подали, будь-яких клопотань від них не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 ЦПК України, та оголосив про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст.280-282 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. АТ «Криворізька теплоцентраль» надає послуги з постачання теплової енергії до будинку [ADDRESS] /а.с.14/. Згідно з інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідачам на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.2020 року на праві приватної спільної часткової власності належить нежитлове приміщення [ADDRESS] у вказаному будинку /а.с.11/. Відповідно до Акту № 470 від 08.08.2022 року, опалення в приміщенні, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і належить ФО [PERSON] , ФО [PERSON] , є невід`ємною частиною внутрішньобудинкової системи центрального опалення житлового будинку /а.с.9/. Згідно з Актом представника АТ «Криворізька теплоцентраль» від 08.12.2020 року № 566, при обстеженні приміщення за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що приміщення зачинене, діяльність в ньому не ведеться /а.с.10/. 20.01.2021 року Позивач направляв кожному відповідачеві окремо листа з проханням підписати обидва екземпляри Договору купівлі-продажу теплової енергії, як власнику приміщення за адресою: [ADDRESS] , і повернути один примірник позивачу, однак обидва листа повернутися на адресу позивача без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній» /а.с.5-8/. Оскільки відповідачі є власниками нежитлового приміщення [ADDRESS] , вони є споживачами послуг, які надає позивач, але оплату за надані послуги не здійснюють, що видно зокрема із рахунків постачальника. Сума заборгованості за період з 23.03.2020 по 14.04.2021 становить 8436,68 грн. Правильність нарахування підтверджується відповідним розрахунком /а.с.15/. Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат з червня 2020 року по березень 2021 року у розмірі 113,63 грн., 3% річних за період з 21.05.2020 по 21.03.2021 року у розмірі 46,11 грн. Правильність нарахування підтверджується відповідними розрахунками /а.с.16/. Розмір наданих позивачем розрахунків відповідачами не спростовано. Позивач просить стягнути борг з відповідачів солідарно. Зміст спірних правовідносин. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 1, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з нормою, визначеною в ч.1 ст.9 вказаного Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абз.2 ч.1). Відповідно до ч.4 ст.13 вказаного Закону, з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Нормою ч.5 цієї статті передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Частина 5 пункту 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, передбачає обов`язок споживача теплової енергії своєчасно проводити розрахунки за використану теплову енергію. Відповідно п.18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим...». Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідний висновок викладено Верховним Судом України в Постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що відповідачі не виконують покладені законом обов`язки з утримання належного їм на праві власності нежитлового приміщення, оплату за надані житлово-комунальні послуги не здійснюють. Ту обставину, що саме вони є власниками нежитлового приміщення, де нараховано борг, відповідачі не спростували, доказів некористування послугами позивача, не надали, а отже суд вважає, що своїми неправомірними діями відповідачі завдали позивачеві збитків, тому право позивача є порушеним і підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідачів на його користь суми заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, відповідно наданих розрахунків. При цьому суд приходить до висновку, що борг слід стягнути з кожного відповідача окремо, в розмірі, пропорційному розміру частки кожного з них в нежитловому приміщенні, тобто по 4284,71 грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в сумі 2481,00 грн., у розмірі, пропорційному розміру заборгованості кожного відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial