Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом 15.02.2022, в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач вказує, що з травня 2017 року по 09.10.2021 року знаходився у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою, проживали разом за адресою реєстрації відповідачки: [ADDRESS] . Від даних відносин у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . У жовтні 2021 року у зв`язку із важким матеріальним становищем позивач вирішив поїхати на заробітки за кордон, а саме до Республіки Польща. Малолітня донька залишилася проживати з матір`ю. 06.11.2021 [PERSON] позивачу повідомила, що вона забрала у відповідачки малолітню [PERSON] у присутності поліції, оскільки відповідачка часто знаходиться в стані, що викликано вживанням наркотичних засобів, уходить з дому, могла не з`являтися за місцем проживання декілька днів, залишаючи малолітню дитину саму вдома. На час приїзду поліції дитина була голодною, а коли починала кричати від голоду, [PERSON] накривала обличчя дитини подушкою або ковдрою. Дізнавшись про таку ситуацію, позивач відразу повернувся з Польщі та забрав до себе доньку, з якою проживає у своєї сестри [PERSON] . З жовтня 2021 року і по теперішній час відповідачка будь-якої турботи про доньку не проявляє, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає, при цьому ніде не працює та веде аморальний спосіб життя, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу 15.02.2022 матеріали позову передано в провадження судді Хомініч С.В. Ухвалою суду від 14.06.2022 відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, задоволено клопотання позивача про виклик свідків, зобов`язано третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Відповідно до Розпорядження №504 від 19.07.2022 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням судді Хомініч С.В. у декретній відпустці. На підставі протоколу від 19.07.2022 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Сіденка С.І., який ухвалою від 21.07.2022 прийняв справу до свого провадження. Ухвалою від 03.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони, треті особи та їх представник не прибули. Представником позивача адвокатом Калашніковою В.С. подано заяву, в якій вона просить провести судовий розгляд за її та позивача відсутності, на задоволенні вимог наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, до суду заяв про розгляд справи за її відсутності або клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, відзиву не подано. Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах неповнолітніх виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради Бондуровською М. подано заяву про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду, з урахуванням інтересів малолітньої дитини. Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах неповнолітніх виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради Івановою О.В. надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав та подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, важливість предмета розгляду, який стосується захисту інтересів малолітньої дитини, з метою дотримання строків розгляду справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідачки [PERSON] про дату, час та місце проведення судового засідання, її повторну неявку до суду, не подання відзиву, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача та його представника проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено відповідний актовий запис №160. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками малолітньої [PERSON] є: [PERSON] - мати, [PERSON] - батько (а.с. 10). За відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, зареєстроване місце проживання позивача за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Мешканцями [ADDRESS] 21.01.2022 складено акт, що [PERSON] разом із донькою [PERSON] з 01.12.2021 мешкають за адресою: [ADDRESS] , про що також надано довідку головою вуличного комітету №17 від 20.01.2022. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, скарг від сусідів не надходило, конфліктів не мав, у зловживанні алкогольними напоями не був помічений (а.с. 12, 14, 15). Як зазначає у позові [PERSON] та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить його сестрі [PERSON] (а.с. 16, 17). За вказаною адресою фактичного проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , комісією Служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради проведено обстеження житлово-побутових умов, про що складено відповідний акт від 10.11.2021, в якому відображено, що разом з малолітньою проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 2016 року народження. Для проживання та розвитку дитини створено всі необхідні умови. Малолітня [PERSON] проживає у даній рожині на підставі заяви [PERSON] , так як мати дитини зловживає алкоголем (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 та рішенні у справі «Олссон проти Швеції» від 27.02.1992 зазначив, що «…між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частинами 1-3 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини , піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст.ст. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 4ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, у випадку ухилення матері, батька дитини від виконання своїх обов'язків по її вихованню, вони можуть бути позбавленні судом батьківських прав. В розумінні п. 16Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, який узгоджується з нормами ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування обов`язками. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, про що зазначено в п. 15 вказаної постанови. Таким чином, з аналізу зазначених вище положень закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України слідує, що позбавлення батьківських прав можливе лише у разі винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, при цьому докази, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання обов'язків щодо виховання дитини мають бути безспірними. При вирішенні справи суд також приймає до уваги положення принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй від 20.11.1959, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні №39948/06 від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначив, що «… розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, у зв`язку з чим рішення національних органів має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання…». Відповідно до ч. 5ст. 19 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, при розгляді спорів, що виникають із сімейних відносин та стосуються, зокрема, позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування надає письмовий висновок. Так, відповідно до висновку від 23.11.2022 №10/39-3795, виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . При розгляді матеріалів, комісією з питань захисту прав дитини встановлено, що за інформацією ВП №4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області [PERSON] за місцем мешкання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, постійно створює конфлікти із сусідами, підтримує спілкування із компаніями сумнівного характеру. Спеціалістами служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради спільно з фахівцями із соціальної роботи криворізького міського центру соціальних служб з [PERSON] неодноразово проводилася профілактично-виховна робота, яка не дала позитивних результатів. Таким чином, у ході судового розгляду знайшов підтвердження факт неналежного виконання [PERSON] батьківських обов`язків, яке виражається у її пасивній поведінці по відношенню до доньки, відсутності з її боку піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, не прийняття участі в житті та вихованні дитини. При цьому така поведінка [PERSON] , на переконання суду, є винною та свідомою, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Поміж іншим, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідачки на передбачене ст. 169 СК України її право на поновлення батьківських прав в судовому порядку після зміни її поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав з переосмисленням її ставлення до доньки. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн, сплачений позивачем за подання позову до суду.

Outcome: approved