Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому, просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з липня 2019 року по 31.08.2020 року у сумі 26\~792,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що батьками [PERSON] є позивач та відповідач. Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 04.08.2015 року з [PERSON] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 05.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте аліменти позивачем були отримані лише за вересень - листопад 2015 року, з грудня 2015 року аліменти на утримання не сплачуються взагалі.\~Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2019 року змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 04.08.2015 року по справі №528/374/15-ц з 500,00 грн. на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Рішення суду набрало законної сили 25.11.2019 року. Крім того, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2019 року стягнуто з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) в розмірі 22 841,23 грн. за прострочення виплати аліментів на утримання сина за період липень 2015 року - серпень 2015 року та з 01 грудня 2015 року по 01 липня 2019 року. Станом на 14.09.2020 року борг відповідача по аліментах становить 26\~792,00 грн. Ухвалою суду від 12.11.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Отже, у встановлений судом в ухвалі від 12.11.2020 року строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзиву на позов не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 04.08.2015 року у справі № 528/374/15-ц з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 05.05.2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7-8). Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2019 року у справі №381/2810/19 змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 04.08.2015 року по справі №528/374/15-ц з 500,00 грн. на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Рішення суду набрало законної сили 25.11.2019 року (а.с. 13-15). 09.01.2020 року заступником начальника відділу Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кузнєцовою К.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60947844 з приводу виконання виконавчого листа у справі №381/2810/19 виданого 27.11.2019 року (а.с. 16-17). Станом на 14.09.2020 року борг відповідача по аліментах становить 26\~792,00 грн., що підтверджується довідками від 14.09.2020 року (а.с. 18, 19). Крім того, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2019 року у справі №381/2816/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) в розмірі 22 841,23 грн. за прострочення виплати аліментів на утримання сина за період липень 2015 року - серпень 2015 року та з 01 грудня 2015 року по 01 липня 2019 року (а.с. 20-22). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків,\~\~ опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~ст. 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою\~статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою\~статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Верховний Суд у складі Великої Палати у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц зазначив, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачу було відомо про рішення суду щодо стягнення з нього аліментів та про наявну заборгованість, разом з тим, він не вчинив всіх дій, щоб погасити заборгованість та виконувати рішення суду в добровільному порядку. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем проведено розрахунок відповідно до формули, яка була визначена Великою Палатою Верховного Суду. Відповідно до наведеного розрахунку загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з липня 2019 року по 31.08.2020 року складає 47\~798,62 грн. З урахуванням викладеного, позовні вимоги щодо стягнення пені у сумі 26\~792,00 грн., тобто не більше 100 відсотків заборгованості, підлягають задоволенню. У порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: \~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; \~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про\~надання правничої допомоги на підставі відповідних\~доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: \~1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; \~2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; \~3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; \~4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України,\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оскільки представником позивача було надано підтвердження фактичної оплати витрат на правничу допомогу, а також надано детальний опис наданих послуг, суд приходить до висновку, що такі витрати в сумі 1\~000,00\~грн. підлягають стягненню з відповідача. На думку суду, такий розмір витрат є обґрунтованим, враховуючи поведінку сторони позивача під час розгляду справи та значення даної справи для позивача.

Outcome: approved