Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 20.10.2020 між ним та відповідачкою укладений шлюб. За час шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] . 02.08.2022 відповідачка покинула будинок, в якому проживала спільно з чоловіком та сином. З цього часу вихованням та утриманням дитини займається позивач, при цьому відповідачка жодного разу не відвідала дитину, не цікавилась його життям та не надавала сину матеріальної допомоги, має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини. На підставі викладеного, позивач змушений звернутись до суду та просить позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 02.11.2022 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 14.12.2022 підготовче провадження закрито, вирішено питання про виклик свідків та призначено судовий розгляд цивільної справи. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю, пояснивши, що приблизно на початку серпня 2022 року його дружина [PERSON] пішла з дому в невідомому напрямку, не повідомивши коли повернеться та покинувши півторарічного сина. З цього часу позивач як батько повністю піклується про хлопчика, самостійно забезпечує його виховання, лікування, розвиток та матеріальне забезпечення. Разом з тим, матір малолітнього без поважних причин жодного разу за вказаний період не відвідала [PERSON] , не спілкувалась з ним та не передавала кошти на його утримання. При цьому позивач не чинив перешкод у спілкуванні матері з дитиною. Основною причиною звернення до суду [PERSON] назвав бажання в подальшому убезпечити сина від психологічної травми через спілкування з матір`ю у разі повернення відповідачки. Позивач також відмовився від заяви про виклик свідка [PERSON] , яка була задоволена судом в підготовчому провадженні. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважала можливим позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідачці у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання направлено копію позовної заяви з доданими документами, судову повістку про виклик до суду та копію ухвали про відкриття провадження Вказана поштова кореспонденція та судова повістка про виклик до суду повернулась на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». В подальшому з огляду на те, що за заявою власниці житлового будинку, де було зареєстровано місце проживання [PERSON] , останню знято з реєстрації, виклик до суду здійснювався шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному веб-порталі суду. З огляду на викладене, відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, однак, в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала, тому зі згоди позивача та на підставі ст.\~280\~ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення учасників справи та показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить таких висновків. Встановлено, що 20 жовтня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області 20.10.2020. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 21). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.02.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Дніпро), за час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син, [PERSON] , [INFO] (а.с. 22). За інформацією виконкому Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області та відомостями з домової книги місце проживання [PERSON] до 02.11.2022 було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою відповідачка разом з чоловіком та сином фактично мешкала до початку серпня 2022 року, однак покинула житло та малолітню дитину, що підтвердили мешканці будинку (а.с. 18, 35, 56-57). Судовим наказом Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2022 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в розмірі ј частини її заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.08.2022 та до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка має заборгованість зі сплати аліментів за два місяці (а.с. 19-20). В принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20\~листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За нормами статей 11, 12 та 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає\~батькам або\~особам,\~які їх\~замінюють,\~допомогу у\~виконанні ними\~своїх обов`язків\~щодо виховання\~дітей,\~захищає права\~сім`ї. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до сімейного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Виходячи зі змісту вказаних норм права, позивач, звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, повинен довести, що батьки або один з них свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків без поважних причин протягом відносно тривалого часу. Статтею 12, 13 та частиною 1\~статті 81 ЦПК\~України передбачено здійснення судочинства на засадах змагальності сторін, в межах заявлених особою вимог і на підставі поданих доказів, а також обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінюючи подані позивачем докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд вважає, що в ході судового розгляду не знайшов достатньо переконливого підтвердження той факт, що позивачка протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Так, не дивлячись на те, що за поясненнями позивача мати дит [PERSON] Д.М., в серпні 2022 зникла в невідомому напрямку, станом на день прийняття рішення він як батько дитини та чоловік відповідачки не вживав жодних заходів з її розшуку через органи поліції. Посилання позивача на те, що під час проживання з дитиною відповідачка майже з моменту народження сина та до дати зникнення, тобто впродовж 1,5 року застосовувала до сина фізичне насильство, не підтверджені відповідними доказами (наприклад, звернення до правоохоронних органів або соціальних служб та результати розгляду заяв). В матеріалах справи відсутні докази ведення відповідачкою аморального способу життя, створення загроз життю або здоров`ю малолітньої дитини, систематичного зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами та притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Аналізуючи висновок органу опіки та піклування Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 22.11.2022, згідно з яким орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських [PERSON] Д.М. відносно малолітн [PERSON] С [INFO] ження, суд вважає його недостатньо об`єктивним, поверхневим та передчасним, адже висновок ґрунтується лише на підставі одноразового обстеження умов проживання за адресою реєстрації батька та дитини, до того ж виключно на поясненнях позивача та осіб, які спільно з ним проживають (його родичів), а також наданих ним довідках з медичного закладу та органу державної виконавчої служби (а.с. 22). Крім того, як виходить з матеріалів справи, малолі [PERSON] С.В. ніколи не перебував на обліку відповідних соціальних служб як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, а соціальний супровід сім`ї не здійснювався. За таких обставин висновок органу опіки та піклування до уваги не приймається. Показання одного свідка, [PERSON] В.П. просив допитати в судовому засідан [PERSON] \~Н.П. (проживає в одному будинку з сім`єю позивача), про те, що починаючи з народження сина відповід [PERSON] Д.М. увесь час недбало доглядала за сином, іноді могла вдарити його, об`єктивно не підтверджуються іншими доказами у справі. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого сімейного життя. Органи державної\~влади не\~можуть втручатись\~у здійснення\~цього права,\~за винятком\~випадків,\~коли втручання\~здійснюється згідно\~із законом\~і є\~необхідним у\~демократичному суспільстві\~в інтересах\~національної та\~громадської безпеки\~чи економічного\~добробуту країни,\~для запобігання\~заворушенням чи\~злочинам,\~для захисту\~здоров`я чи\~моралі або\~для захисту\~прав і\~свобод інших\~осіб. У пункті 47 справи "Савіни проти України" (заява N 39948/06) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. The United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8 Конвенції, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). В пункті 49 зазначеного рішення Суд також повторює, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Далі в приведеному вище рішенні в п.52 Суд зазначив, що позитивним обов`язком держави за статтею 8 Конвенції є вжиття виважених і послідовних заходів щодо сприяння воз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою (див. рішення у справі "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99, ЄСПЛ 2002-I, п. 76-77). На думку суду, всупереч Закону України «Про охорону дитинства», Декларації прав дитини та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод відповідні державні органи не виконали свій обов`язок зі збереження єдності сім`ї, не забезпечили в достатньому обсязі соціальну допомогу та над [PERSON] В.П. ефективних конкретних рекомендацій щодо можливого розв`язання проблеми. Посилання на те, що дитина впродовж п`яти місяців проживає разом з батьком та з матір`ю не бачиться не є підставою для позбавлення її батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого та відповідність такого заходу інтересам дитини на думку суду не була доведена. Разом з тим, позбавлення батьківських прав відповідачки лише з метою усунення на майбутнє можливого негативного впливу на психіку дитини не може бути ціллю, яку повинен переслідувати позивач, вдаючись до такого способу захисту прав дитини. Таким чином, позовні ви [PERSON] В.П. не підлягають задоволенню, оскільки\~станом на день прийняття рішення відсутні підстави для позбавлення батьківських [PERSON] Д.М. відносно малолітн [PERSON] и С.В.

Outcome: dismissed