Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 02.06.2021 року позивачка - [PERSON] , звернулась до суду з вищезазначеним, в якому просить суд: - стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" (АТ "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ)) ідентифікаційний код юридичної особи 30115243 на користь [PERSON] (РНОКПП - [NUMBER] ): 14169,00 гривень (чотирнадцять тисяч сто шістдесят дев`ять гривень) страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду. Свої позовні вимоги позивачка - [PERSON] , обґрунтовує зокрема тим, що 23.07.2020 року близько 05 год. 30 хв. в Вінницькій області, на 345 км. автошляху М-12 "Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка" відбулась дорожньо-транспортна пригода, де водій, [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем марки «MAN», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , від отриманих тілесних ушкоджень померла. [PERSON] - є сином по відношенні до загиблої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 07.08.2001 року. На момент ДТП єдиними членами сім`ї загиблої [PERSON] , першого ступеня спорідненості були, син [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] . У зв`язку із смертю матері, позивачу спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у спричиненій моральній шкоді. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії AP7353071, який діяв на момент настання ДТП станом на 23.07.2020 року. 23.07.2020 року за фактом настання даної ДТП відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020020000000252 з кваліфікацією за ч.3 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Станом на момент подачі позовної заяви, в провадженні Літинського районного суду Вінницької області, на розгляді перебуває справа №137/1377/20 стосовно [PERSON] який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України. 03.11.2020 року відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року (далі - Закон "Про ОСЦПВВНТЗ") представником за довіреністю Мелех Д.О. було надіслано на поштову адресу Відповідача повідомлення про ДТП, та 20.11.2020 року заяву на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Заява на виплату страхового відшкодування містила в собі вимогу про сплату страхового відшкодування, пов`язаного із спричиненою моральною шкодою Позивачу в сумі 14169,00 грн. (1/4 частки). 22.12.2020 року за вхідним №5074 надійшов лист відповідача вих. 1850 від 08.12.2020 року, згідно якого розгляд справи призупинено, тому що на даний час не може прийняти рішення по справі, оскільки на даний час немає документального підтвердження того, що по справі завершене кримінальне провадження, а також Страховику невідомо щодо набрання рішенням у такій справі законної сили. 22.12.2020 року за вхідним №5077 надійшов лист відповідача вих. 1858 від 10.12.2020 року, згідно якого Страховик просить надати паспорт, ІПН [PERSON] та документи, що підтверджують право [PERSON] представляти інтереси [PERSON] 12.04.2021 року за вих. №30780 в ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" (надалі АТ "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ) було скеровано заяву на долучення документів на виплату страхового відшкодування від 12.04.2021 року, якою долучено запитувані страховиком документи. 27.11.2020 року за вих. №9510 в АТ "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ) було скеровано заяву на долучення документів на виплату страхового відшкодування від 26.11.2020 року, якою долучено завірену СУ ГУНП у Вінницькій області копію обвинувального акту у кримінальному провадженні №12020020000000252 відносно [PERSON] від 29.09.2020 року. 14.01.2021 року за вих. №10425 в АТ "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ) було скеровано заяву на долучення документів на виплату страхового відшкодування від 12.01.2021 року, якою долучено оригінал листа відповіді з Залізничного ВДРАЦС з інформацією про наявність акту цивільного стану відносно [PERSON] (Бесчасної) ( [PERSON] ). На момент звернення до суду відповідач не виплатив страхове відшкодування та прийняв необґрунтоване рішення про зупинення врегулювання страхового випадку. Після цього Сторонами більше не вживалося жодних дій, що були спрямовані на досудове врегулювання спору. Таким чином, представником Позивача було надано Відповідачу всі наявні документи по вищевказаному страховому випадку у встановлені строки та передбачені умови законодавством України. Проте, ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" (надалі АТ "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ)) не здійснило відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, то Позивач звертається до суду з метою захисту порушеного права на відшкодування шкоди. Загибла [PERSON] була матір`ю [PERSON] у зв`язку з чим оцінити у грошовому виразі моральні страждання людини у зв`язку із загибеллю її матері об`єктивно дуже складно. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №242528 від 26.06.2019 року [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства 1 групи "Б" безстроково та потребує постійного стороннього догляду Згідно довідки №684 від 10.07.2019 року [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради та є особою з інвалідністю з дитинства 1 групи "Б" з 05.07.2019 довічно. Відповідно до путівки №110 від 27.09.2010 року [PERSON] направляється на державне забезпечення як інвалід з дитинства до Білгород-Дністровського дитячого будинку-інтернату. Згідно довідки №167 [PERSON] дійсно перебуває та знаходиться на повному державному забезпеченні в Білгород-Дністровському дитячому будинку-інтернаті. Згідно рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №682 від 21.09.2006 року Директор Білгород-Дністровського дитячого будинку-інтернату Звягінцева Н.О. призначена державним опікуном над вихованцями закладу. Відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи відповідно до п 27.3. ст.27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ». Пунктом 27.3. Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на момент ДТП до складу сім`ї загиблої [PERSON] входили: - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 13.09.1986 року; - донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 08.06.1989 року; - донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 26.10.1999 року; - син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 07.08.2001 року; Отже, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю [PERSON] , є 1.син [PERSON] , [INFO] ; 2.донька [PERSON] [INFO] ; 3.донька [PERSON] [INFO] ; 4.син [PERSON] [INFO] . На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 56676.00 грн. (4723*12), що виплачується рівними частинами між дочками та сином загиблої. Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування складає 1/4, в порядку пункту 27.3. Закону, дорівнює 14169,00 грн. (56676/4). Процесуальні дії. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.06.2021 року було відкрито провадження по вищезазначеній справі у порядку спрощеного позовного провадження. 04.02.2022 року від представника відповідача - Приватного акціонерного товариства «ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" (АТ "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ)), надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого сторона просить суд відмовити у задоволені вищезазначеного позову. Відзив відповідач обґрунтовує зокрема тим, що 23.07.2020 року за фактом настання даної ДТП відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020020000000252 з кваліфікацією за ч.3 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Станом на момент подачі позовної заяви, в провадженні Літинського районного суду Вінницької області, на розгляді перебуває справа №137/1377/20 стосовно [PERSON] який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України. Оскільки кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, не завершене по даній справі відсутній вирок суду, який набрав законної сили, що унеможливлює встановлення факту настання цивільно-правової відповідальності внаслідок ДТП, обставини ДТП, в порядку п. 36.2, ст. 36 ЗУ "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " АТ «СГ «ТАС» (приватне) було зупинено строк на прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, а отже з боку АТ «СГ «ТАС» (приватне) відсутній факт порушення строків на виплату страхового відшкодування у зв?язку з чим вимога Позивача є передчасними та необгрунтованими, які грубо порушують норми матеріального права. У судове засідання призначене на 11.01.2023 року учасники процесу не з`явились. Представник позивача - адвокат Ієговська А.О., надала до суду заяву, відповідно до якої просила суд розглянути справу без участі сторони. На задоволені позовних вимог наполягає. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "СТРАХОВА ГРУПА "ТАС" (АТ "СГ "ТАС" (ПРИВАТНЕ)), в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ч. 2ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Судом встановлено, що 23.07.2020 року близько 05 год. 30 хв. в Вінницькій області, на 345 км. автошляху М-12 "Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка" відбулась дорожньо-транспортна пригода, де водій, [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем марки «MAN», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , від отриманих тілесних ушкоджень померла. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] - є сином по відношенні до загиблої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 07.08.2001 року. На момент ДТП єдиними членами сім`ї загиблої [PERSON] , першого ступеня спорідненості були, син [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] . Як зазначає позивач у зв`язку із смертю матері, йому спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у спричиненій моральній шкоді. Судом встановлено, що станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у Відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії AP7353071, який діяв на момент настання ДТП станом на 23.07.2020 року. 23.07.2020 року за фактом настання даної ДТП відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020020000000252 з кваліфікацією за ч.3 ст. 286 КК України та розпочато досудове розслідування. Станом на момент подачі позовної заяви, в провадженні Літинського районного суду Вінницької області, на розгляді перебуває справа №137/1377/20 стосовно [PERSON] який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України. Позивач зазначає, що загибла [PERSON] була його матір`ю у зв`язку з чим оцінити у грошовому виразі моральні страждання людини у зв`язку із загибеллю її матері об`єктивно дуже складно. Відповідно до п 27.3. ст.27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Тобто зазначеною нормою Закону №1961-IV, встановлений мінімально гарантований розмір страхового відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №242528 від 26.06.2019 року [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства 1 групи "Б" безстроково та потребує постійного стороннього догляду Згідно довідки №684 від 10.07.2019 року [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні соціальної політики Білгород-Дністровської міської ради та є особою з інвалідністю з дитинства 1 групи "Б" з 05.07.2019 довічно. Відповідно до путівки №110 від 27.09.2010 року [PERSON] направляється на державне забезпечення як інвалід з дитинства до Білгород-Дністровського дитячого будинку-інтернату. Згідно довідки №167 [PERSON] дійсно перебуває та знаходиться на повному державному забезпеченні в Білгород-Дністровському дитячому будинку-інтернаті. Згідно рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №682 від 21.09.2006 року Директор Білгород-Дністровського дитячого будинку-інтернату Звягінцева Н.О. призначена державним опікуном над вихованцями закладу. Відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи відповідно до п 27.3. ст.27 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ». Пунктом 27.3. Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ" встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на момент ДТП до складу сім`ї загиблої [PERSON] входили: - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 13.09.1986 року; - донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 08.06.1989 року; - донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 26.10.1999 року; - син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 07.08.2001 року; Отже, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю [PERSON] , є 5.син [PERSON] , [INFO] ; 6.донька [PERSON] [INFO] ; 7.донька [PERSON] [INFO] ; 8.син [PERSON] [INFO] . На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 56676.00 грн. (4723*12), що виплачується рівними частинами між дочками та сином загиблої. Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування складає 1/4, в порядку пункту 27.3. Закону, дорівнює 14169,00 грн. (56676/4). Нормативно правове обґрунтування. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до положень ст. 55 Конституції України та чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, а також замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (частина друга статті 1186 ЦК України). Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. «Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини» (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Так суд приходить до висновку, що в ході проведення розслідування страхового випадку Відповідачем не здобуто, і відповідно не надано Позивачу жодних доказів, які б підтверджували той факт, що Позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Також підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження розслідується за статтею 286 КК України, як дорожньо-транспортна пригода, і жодних підстав для перекваліфікації немає. Викладене вище свідчить, що Позивач має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену йому шкоду. Оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам є застрахована, Позивач вирішив відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді страхового відшкодування саме від Відповідача. І таке право вибору, як відновити своє порушене право, це виключне право Позивача, і ніхто не може йому вказувати, як його відновлювати, оскільки таке гарантоване законом. Висновки за результатами розгляду справи Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позовні вимоги [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, підлягають задоволенню.

Outcome: approved