Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

Позивач \~ [PERSON] пред`явила\~до суду\~позов до\~відповідача [PERSON] у\~якому,\~просила змінити\~спосіб стягнення\~аліментів,\~які стягуються\~з відповідача\~на її\~користь на\~утримання малолітніх\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] у твердій грошовій сумі у сумі 1500 гривень та стягувати із відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 листопада 2020 року із відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у сумі 1500 гривень. Однак, з часу прийняття судового рішення про стягнення аліментів, значно збільшився законодавство визначений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, крім того інфляційні процеси, які відбулися в державі за останні роки, не дозволяють позивачу забезпечити належне матеріальне утримання дітей, а також їх нормальний фізіологічний розвиток на раніше визначену судом суму аліментів. Окрім того, за останні два роки значно зросли витрати на комунальні послуги, продукти харчування, медикаменти, одяг, проїзд тощо. Поряд з цим, старший син сторін - [PERSON] почав навчатися у школі, а тому позивачка змушена нести додаткові витрати на проїзд сина, його харчування та шкільне приладдя. Крім цього, погіршився стан здоров`я старшого сина сторін [PERSON] , у зв`язку із чим йому були проведено оперативне втручання. З огляду на вказане, позивачка вважає, що розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення суду у розмірі 1500 гривень щомісячно, є недостатнім для належного утримання малолітніх дітей, а тому, із відповідача надалі слід стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу). За вказаних обставин просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 листопада 2022 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відзиву на позов відповідач [PERSON] до суду не подавав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, її представник адвокат Череватий П.М. подав до суду заяв від 04 січня 2023 року про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивачки не заперечив проти заочного вирішення справи. Судом установлено: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30 вересня 2016 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №2303. Також, [INFO] у сторін народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №289 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 07 лютого 2018 року видане Свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 листопада 2020 року, ухваленим у цивільній справі №607/16898/20 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та ухвалено: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дочку, позивач обґрунтовує погіршенням її матеріального становища, а також зростанням витрат на утримання старшого сина [PERSON] , який пішов у школу, погіршенням стану його здоров`я та значним зростанням цін впродовж двох останніх років. Як убачається із довідки №60, виданої 25 жовтня 2022 року Тернопільською початковою школою №5 Управління освіти і науки Тернопільської міської ради, [PERSON] , [INFO] навчається у 1-Б класі Тернопільської початкової школи №5. Відповідно до Виписного епікризу №7061, виданого хірургічним відділом КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня «ТОР», [PERSON] перебував у стаціонарі КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня «ТОР» з 31 серпня 2022 року по 09 вересня 2022 року. Поступив у стаціонар хірургічного відділення для проведення планового оперативного втручання з приводу утвору сім`яного канатика лівого яєчка. Операція під загальним знечуленням. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно із вимогами ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже, можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для зміни способу стягнення визначених раніше судом аліментів. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем [PERSON] не надано суду жодних доказів на спростування позовних вимог та викладених у позові обставин. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили та до досягнення старшою дитиною повноліття. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved