Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 06 грудня по 30 липня 2012 року. В подружніх стосунках [INFO] в них народився спільний син [PERSON] . Майже одразу після народження дитини відносини між нею та відповідачем були припинені. Рішенням Знам`янського міскрайонного суду від 09 березня 2010 року у справі №2-437/10 з відповідача [PERSON] на її користь стягнуті аліменти на утримання їх сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Але з часу присудження аліменти відповідач сплачував нерегулярно і недостатньо, через що виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2022 року становить 86023,54 гривні. З моменту припинення стосунків з відповідачем і по теперішній час, маючи можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає. Син проживає разом з нею, вона самостійно несе витрати по його утриманню. Відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляє ніякого бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у вихованні та утриманні, не цікавиться станом здоров`я сина, лікарів не відвідує. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає по цей час. Також не надає хлопчику доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не створює умов для отримання [PERSON] освіти, тощо. Тривалість в часі такої поведінки відповідача призвела до втрати психологічно-емоційного зв`язку між ним та сином, який вже навіть не згадує про його існування, не сумує за ним та не має потреби у стосунках з біологічним батьком. Проживає син разом з нею та її чоловіком, при цьому чоловіча складова виховання повністю забезпечена завдяки вітчиму. Всі вищезазначені фактори свідчать про ухилення батька неповнолітнього [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина та є наслідком винної поведінки з його боку внаслідок свідомого нехтування ним своїми зобов`язаннями, покладеними на нього нормами ст.150 та ч.1 ст.157 Сімейного кодекса України На підставі викладеного позивачка просить суд: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] та позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явились, представником позивача надана суду заява, в якій вона просила про розгляд справи без її участі та участі її довірителя, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Представник третьої особи - орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутністю не надав. Про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому приймає до уваги такі обставини. У судовому засіданні встановлено наступне. Свідоцтвом про народження [PERSON] , який народився [INFO] підтверджується той факт, що його батьком є [PERSON] . Реєстрація актового запису про народження [PERSON] , [INFO] вчинена Знам`янської Другої селищної ради Кіровоградської області, актовий запис № 23 від 06.04.2009 року (ар.с.7). Відповідно до довідки виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області від 09.05.2022 №01-19/992/7 [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Батько [PERSON] не приймає участі у вихованні малолітньої дитини (ар.с.10). Даний факт також підтверджується актом обстеження умов проживання від 11 травня 2022 року, складеним службою у справах дітей (ар.с.14). Рішенням Знам`янського міскрайонного суду від 09 березня 2010 року у справі №2-437/10 з відповідача [PERSON] на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача (ар.с.8-9). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Південним відділом державної виконавчої служби у м. Кам`янське від 31.03.2022 року, заборгованість [PERSON] по аліментам становить 86023 грн. 54 коп., штраф 20% 27477 грн 59 коп (ар.с.18). Відповідно до характеристики наданої директором Знам`янської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №6 Знам`янської Міської ради Кіровоградської області Бриковою Світланою, [PERSON] , [INFO] , є учнем у Знам`янській ЗШ 1-3 ст. №6, хлопець має все необхідне для начання, завжди охайний, в нього гарний розумовий та емоційний розвиток, толерантний, привітний до оточуючих. З товаришами з класу не конфліктує. Вихованням дитини займається мати, біологічний батько участі у його вихованні та розвитку не приймає, з дитиною ніколи не спілкується, участі у підготовці сина до дорослого житьтя не приймає. Ні в школі, ні за місцем проживання дитини біологічний батько жодного разу не з`являвся. В поведінці [PERSON] видно прояви любові та прихильності до своєї матері та вітчима. Про рідного батька хлопець ніколи не згадує (ар.с.11). Відповідно до висновку №8вих-20/595 від 15.12.2022 року виконавчого комітету Кам`янської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , зазначено, що ураховуючи інтереси малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кам`янської міської ради від 14.12.2022 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради вважає за доцільне та таким, що відповідає інтересам дитини позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (ар.с.52-53). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» зазначається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Іншими словами, батьки несуть аліментний обов`язок перед дітьми. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 березня 2007 року №7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення про те, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п.16). Всіма вищезазначеними доказами підтверджується факт того, що відповідач нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про дитину, не створив належних умов для її виховання та розвитку, не забезпечує її матеріально. Таким чином, в судовому засіданні досліджено достатньо доказів, які у повному обсязі підтверджують факт того, що відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї малолітньої дитини, оскільки не піклується про її фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для їх виховання. Відповідач у справі ні відзиву, ні заперечень проти позову не надав, за таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved