Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

[PERSON] 14 вересня 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 25.04.2002 вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.10.2018. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. 04 вересня 2018 року між сторонами укладено договір про розмір аліментів на дитину та умови здійснення батьком права на особисте виховання, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І.Ю. під реєстровим номером 3152. Відповідно до п.2.16 Договору, Батько зобов`язується утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2.17 Договору, Батьки зобов`язуються утримувати дитину до досягнення нею 23 років якщо дитина навчатиметься у вищому навчальному закладі. Відповідно до п.2.21 Договору батько зобов`язується щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 10000 (Десять тисяч гривень 00 копійок), але не менше 50% прожиткового віку на дитину відповідного віку. Аліменти повинні сплачуватися батьком не пізніше 20-го числа місяця, шляхом перерахування цієї суми на особистий рахунок Матері, чи надання їй коштів під розписку. Позивач зазначає, що після укладання договору вона не отримувала від відповідача грошових коштів на утримання сина. Наразі син навчається у Черкаському державному технологічному університеті м. Черкаси та відповідно до Договору батько зобов`язується сплачувати кошти на утримання сина до досягнення ним 23 років, у разі навчання. На підставі викладеного, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти за Договором про розмір аліментів на дитину та умови здійснення батьком права на особисте виховання від 04.09.2018 в розмірі 340000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2022 року вирішено перейти від розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду не відомі. Відповідач у встановлений судом строк не надіслав відзив на позов. В судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 25.04.2002 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.10.2018. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . 04 вересня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про розмір аліментів на дитину та умови здійснення батьком права на особисте виховання, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І.Ю. під реєстровим номером 3152. Відповідно до п.1 договору за попередньою домовленістю, цим Договором сторони визначили проживання дитини сина [PERSON] , [INFO] , розмір, порядок і строки виплати аліментів та додаткових витрат на її утримання та виховання. Батько зобов`язується утримувати дитину до досягнення нею повноліття( п.2.16 Договору.) Згідно з п. 2.17 договору, батьки зобов`язуються утримувати дитину до досягнення нею 23 років якщо дитина навчатиметься у вищому навчальному закладі. Відповідно до п.2.21 Договору Батько зобов`язується щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 10000 (Десять тисяч гривень 00 копійок), але не менше 50% прожиткового віку на дитину відповідного віку. Аліменти повинні сплачуватися Батьком не пізніше 20-го числа місяця, шляхом перерахування цієї суми на особистий рахунок Матері, чи надання їй коштів під розписку. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання обома батьками та діє до досягнення дитиною повноліття ( п.3.4). За положеннями статті 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вимоги чинного сімейного законодавства передбачають два порядки надання батьками утримання дитини-добровільний та примусовий. При цьому, добровільне виконанняґ батьками обов"язку утримувати дитину юуває як фактичне так і договірне. Частинами першою та другою статті 181 Сімейного кодексу України визначено , що способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. \~За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Статтею 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, в якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі та нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов"язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Враховуючи положення ст.ст.8,9 СК України, та виходячи з правової природи, змісту, нормативних підходів до форми, порядку укладення, зміни і припинення договору про сплату аліментів на дитину, даний договір є різновидом цивільних договорів у сімейному праві України. Відповідно до статі 638 ЦК України договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою\~статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої\~статті 3 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 цього Кодексу). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до виґновку, що сторонами було досягнуто згоди щодо аліментних зобов"язань шляхом укладення договору в добровільному порядку та посвідчення у нотаріуса. Пунктами 3.1, 3.6 Договору сторони застережили, що всі суперечки з питань, що стосуються дитини, вирішуються мирним шляхом, в тому числі і шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку . За згодою сторін в період дії договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладення додаткової угоди , посвідченої нотаріально. Таким же шляхом договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання договору або одностороння зміна його умов- не допускається. При відсутності домовленості між сторонами питання зміни чи розірвання цього договору вирішується в судовому порядку. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 3 від 15.05.2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі невиконання батьком( матір"ю) свого обов"язку за договором, стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. Таким чином, стягнення аліментів за укладеним між сторонами договором відбувається у позасудовому порядку за виконавчим написом нотаріуса . Отже, доводи позивачки про те, що вона не зверталась до нотаріуса про видачу виконавчого напису про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, визначених договором, оскільки вважає, що заборгованість не є безспірною суд розцінює як такі, що не грунтуються на вимгах закону. Так, згідно п.3 ч.1 ст. 3 Закону України " Про виконавче провадження" до виконавчих документів, зокрема належить і виконавчий напис нотаріуса. При цьому, згідно положень ст. 71 Закону випливає, що обов"язок обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів покладається на державного виконавця, на примусовому виконанні у якого перебуває виконавчий документ ( виконавчий лист, судовий наказ, виконавчий напис нотаріуса, тощо. Позивач за виконавчим написом нотаріуса про примусове стягнення з відповідача на утримання дитини згідно укладеного договору, не зверталась, не отримувала, та надалі на примусове виконання до органів державної виконавчої служби не пред"являла загалом розрахунок наявної за відповідачем заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем не здійснювався. Зазначаючи, що заборгованість не є безспірною, а тому вона позбавлена можливості її отримати виконавчий напис нотаріуса, позивач проводить її розрахунок з часу укладення договору і до 20.06.2021 року, не надаючи суду доказів , що підтверджують таку заборгованість. Більше того, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд не лише стягнути суму заборгованості по аліментам за укладеним договором в розмірі 340 000 грн., але зазначає, не менше 50 відсотків прожитвкового мінінмуму для дитини відповідного віку, омісячно, починаючи з дати подання позову і до повноліття дитини. Дана вимога є такою, що створює для відповідача виникнення подвійного зобов"язання подвійного обов"язку сплата аліментів за договором та за рішенням суду. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed