Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувсь до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500 доларів, посилаючись на те, що 03.03.2018 року відповідач взяв у нього в борг 5000 доларів США, які зобов`язався повернути 31.07.2018 року та не повернуся до цього часу. Позивач вважає, що йому спричинені матеріальна шкода, оскільки він не міг зміг отримати дохід, який би отримав, якби відповідач виконав свої зобов`язання, та яка складає 1500 доларів США. Також спричинена моральна шкода випливає з протиправної дії відповідача, яка принизила його, позивача честь, гідність та нанесла невідворотну шкоду його діловій репутації. Неповернення відповідачем коштів призвело до погіршення його здоров`я (зокрема до підвищення тиску), що змусило витрачати кошти на купівлю ліків Моральна шкода складає 1500 доларів США. Ухвалою суду від 10.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] отримав копію ухвали суду від 10.11.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення №0815000153528.\~\~ Поштовий конверт на ім`я відповідача [PERSON] повернувся\~ з відміткою працівника пошти про те, що адресат за вказано. адресою відсутній. Надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Такий висновок КЦС ВС зроблено у рішенні (постанові) від 11.05.2021 року у справі 216/3765/16-ц. Суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Позивачем [PERSON] до позовної заяви додана копія під назвою «договір позики», в якому вказано, що\~ 03.03.18 [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 5000 доларів США під 10 відсотків, які зобов`язався повернути 31.07.2018 року. Суд\~ дослідивши матеріали справи дійшов до такого висновку. Відповідно до вимог ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 2 ст.22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина даної особи. Матеріальний збиток - це витрати, які особа повинна здійснити на відновлення свого порушеного права. Визначення розміру заподіяної шкоди може відбуватися різними способами, але для відшкодування завданої матеріальної шкоди в судовому порядку, як правило готується висновок судового експерта. З огляду на встановлені судом факти, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої пожежею, оскільки не доведено площу на якій потрібно проводити відновлювальні роботи, не обґрунтовано належними доказами розмір спричиненої шкоди в наслідок пожежі, кількість будівельних матеріалів необхідних для проведення відновлювального ремонту поверхонь, а також витрати на проведення ремонтних робіт. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно вимог ст.23 ЦК України, якою передбачено, що\~ особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. \~\~\~\~\~\~\~\~ Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,\~ під моральною\~ шкодою\~ слід\~ розуміти\~ втрати\~ немайнового характеру\~ внаслідок\~ моральних\~ чи фізичних страждань,\~ або інших\~ негативних\~ явищ,\~\~ заподіяних\~\~ фізичній\~\~ чи\~\~ юридичній\~\~ особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.\~ Відповідно до\~ чинного\~ законодавства\~ моральна\~ шкода\~\~ може\~ полягати, зокрема:\~ у\~ приниженні\~ честі,\~ гідності,\~ престижу або ділової репутації,\~ моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я,\~\~\~ у\~\~ порушенні\~\~ права\~\~ власності\~\~ (в\~\~ тому\~\~ числі інтелектуальної),\~ прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у\~ зв`язку\~ з\~ незаконним\~ перебуванням\~ під слідством і судом,\~ у порушенні\~ нормальних\~\~ життєвих\~\~ зв`язків\~\~ через\~\~ неможливість продовження\~ активного\~ громадського життя,\~ порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За приписами ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Юридичною підставою позадоговорної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. \~ Положеннями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір\~ відшкодування\~ моральної\~ (немайнової)\~ шкоди\~ суд визначає\~ залежно\~ від\~ характеру\~ та\~ обсягу страждань (фізичних,\~ душевних,\~ психічних\~ тощо),\~ яких\~\~ зазнав\~\~ позивач,\~\~ характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.\~ Зокрема,\~ враховуються стан\~ здоров`я потерпілого,\~ тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимогами ст.263 ЦПК України регламентовано, що судове рішення повинного гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно вимог ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно із статями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях суду та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони\~ гуртуються. Хоча пункт 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його\~ не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, ;4909/04, параграф 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). \~\~\~\~\~ Оцінюючи надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння з боку відповідача моральних страждань або втрат немайнового характеру. Позивачем не виконані вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства, щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він посилався, як на підставу своїх вимог.

Outcome: dismissed