Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що до служби у справах дітей Бородінської селищної ради звернувся [PERSON] , [INFO] , щодо вирішення питання утримання та виховання неповнолітньої племінниці [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що її мати, [PERSON] померла [INFO] , а батько, [PERSON] , [INFO] , з дитиною не спілкується вже тривалий час та не виконує своїх батьківських обов`язків. Дитина на даний час проживає в родині дядька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, з метою захисту прав дитини представник позивача звернулась до суду з зазначеним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила судове засідання провести за її відсутністю. На позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. З позовом згоден. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 14 травня 2007 року Надрічненською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с. 7). Мати дитини, [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , актовий запис №79 від 19.02.2022 року, видане Тарутинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеській області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 8). 08 серпня 2022 року батько дитини, відповідач у справі, [PERSON] у присутності старости Надрічненського старостинського округу написав заяву в який повідомив про те, що на даний час не в змозі утримувати своїх дітей у зв`язку із втратою роботи та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав (а.с. 10). Згідно характеристики Надрічненського старостинського округу від 08.08.2022 №544 [PERSON] за місцем мешкання характеризується посередньо (а.с. 5). Згідно повідомлення Тарутинського відділу Державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області від 09.08.2022 № 21.8-15/8003 встановлено, що у відділі перебувало виконавче впровадження №43040542 про примусове виконання виконавчого листа № 514/1891/13 від 20.02.2014 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей в розмірі 300,00 грн. щомісячно на кожну дитину. За період з 09.11.2013 року по 07.01.2020 року боржником було сплачено аліменти в сумі 4688,50 грн., тому на боржника було накладено заборони. 08.01.2020 року до відділу надійшла заява стягувачки про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, тому 09.01.2020 року виконавче впровадження було завершене та знято всі заборони та арешти (а.с. 11). Також судом встановлено, що дитина на даний час проживає в родині дядька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 19 жовтня 2022 року службою у справах дітей Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідачі не виконують, з дитиною не проживають, станом здоров`я, успіхами сина, його долею не цікавляться, участі у вихованні не приймають, вихованням не займаються, самоусунулись від виконання батьківських обов`язків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач в даному конкретному випадку є суб`єктами звернення до суду з питань позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , як орган опіки та піклування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначений позов слід задовольнити, так як позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідає найвищим інтересам останньої. Статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Крім того, пунктом 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Представник позивача звернулась до суду з зазначеним позовом 28.11.2022 року (а.с.1). Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року позивача було звільнено від сплати судового збору. Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою справляється судовий збір в розмірі 1(одного) розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року в розмірі 2481 гривня 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає - 2481 гривня 00 копійок. Тож, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2481 гривня 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved