Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просить видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , та покладення на нього обов`язків строком на 6 місяців, а саме: заборонити\~\~ [PERSON] перебувати в місці її проживання за адресою [ADDRESS] ; наближатися на відстань менше 500 м\~до місця її проживання (перебування) за адресою [ADDRESS] ; заборонити вести телефонні переговори з нею та контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; заборонити [PERSON] особисто або через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, та особисто спілкуватися з нею. Свої вимоги обґрунтовує тим, що до 13.09.2022 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які, після розірвання шлюбу, проживають разом з нею. [PERSON] має постійне місце проживання та реєстрації у своєї матері по [ADDRESS] . Всупереч цьому, постійно приходить до місця проживання заявниці, вчиняє сварки, погрожує фізичною розправою, знищенням та пошкодженням її майна, що негативно впливає на її психологічний стан та стан дітей. З приводу неправомірної поведінки [PERSON] та вчинення ним домашнього насильства більше 10 разів зверталася до працівників поліції для відповідного реагування. Так, 04.07.2022 відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки останній вчинив сварку в неї вдома, ображав її нецензурною лайкою, погрожував пошкодити особисті речі та документи. 12.08.2022 у зв`язку з постійними сварками з боку [PERSON] , який застосовував до неї фізичну силу в присутності дітей, заявниця звернулася до працівників поліції. Було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, та винесено терміновий заборонний припис. 25.09.2022, за її заявою про вчинення [PERSON] домашнього насильства працівниками поліції було складено форму оцінки ризиків для притягнення останнього до адміністративної відповідальності. 04.11.2022 вона верталася із заявою до поліції в зв`язку з тим, що [PERSON] без дозволу відчинив двері її помешкання, закрився з середини, внаслідок чого вона не мала можливості потрапити до дому. 06.11.2022 звернулася до поліції з приводу неправомірних дій [PERSON] . Було складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за порушення термінового заборонного припису. Також 26.11.2022 повторно вчинив насильство в сім`ї, лаявся на неї погрожував фізичною розправою, перебував у її помешканні всупереч її волі. 05 грудня 2022 року у зв`язку із постійним фізичним насильством, яке вчиняє [PERSON] внесені відомості до ЄРДР за № 1202220045000099 за ч.1 ст. 126 КУпАП. Заявник є особою, яка постраждала від домашнього насильства з боку кривдника [PERSON] . Поведінка останнього свідчить про те, що він і надалі вчинятиме насильство відносно заявниці у присутності дітей. Тому заявник боїться за своє життя і життя своїх дітей. Вжиті стосовно [PERSON] термінові заборонні приписи та притягнення його до адміністративної відповідальності є неефективними. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії у справі. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заявлені вимоги підтримала і прохала їх задовольнити, з підстав викладених у заяві. Представник заявника [PERSON] вимоги заяви підтримала і прохала їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] до суду не з`явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.09.2022 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 червня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Конотоп Конотопського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 209. Доньку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до довідки виконавчого комітету Попівської сільської ради [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , [INFO] , дочкою [PERSON] , [INFO] , матір`ю [PERSON] , [INFO] . Постановою Конотопського міськрайонного суду від 05.07.2022 року [PERSON] притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, накладено стягнення у виді 170 грн. штрафу. Відповідно до постанов Конотопського міськрайонного суду від 19.08.2022 року та від 09 грудня 2022 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 510 грн. Відповідно до листа начальника Конотопського РВП від 15.12.2022 року, за заявою [PERSON] від 05.12.2022 року про вчинення систематичного насильства відносно неї [PERSON] до ЄРДР внесено відомості за № 12022200450000999 за ч.1 ст. 126 КК України (а.с. 18). ІV. Норми права. Відповідно до ст.4\~ЦПК України та ст.\~20\~ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4\~ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6\~ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Статтею 350-6\~ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. У відповідності до правової позиції постанови Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) зазначено наступне. У п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» є визначення поняття «домашнє насильство». До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1ст. 24 цього Закону). Верховний Суд, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника ч. 2ст. 26 зазначеного Закону, дійшов висновку про те, що вимоги заявника про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони кривднику перебувати у квартирі - місці проживання заявника, заборони кривднику наближатися на визначену відстань до 2 км до цього місця проживання підлягають задоволенню. У відповідності до ст.411 ЦПК України правові позиції Верховного Суду є обов`язковими для суду першої інстанції. Статтею 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89\~ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). V. Оцінка суду. Вислухавши думку сторін та їхніх представників, дослідивши зібрані в справі докази, допитавши свідків, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~\~суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог. Водночас постанови суду від 05 липня 2022 року, 19 серпня 2022 року та 09 грудня 2022 року є належними і допустимими доказами на підтвердження фактів домашнього насильства з боку [PERSON] . Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів, не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці. Проте, звернення заявника до органів поліції, внесення відомостей до ЄРДР не підтверджують факт вчинення домашнього насильства, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄКПЛ, а також права на життя згідно ст. 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄКПЛ. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявниці.Суд враховує, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо. При цьому [PERSON] проживає за місцем реєстрації у будинку, який на праві власності належить її матері [PERSON] , в [ADDRESS] . Суд вважає за необхідне видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис, яким заборонити\~\~йому перебувати в місці проживання (перебування) \~\~ [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; наближатися на відстань менше 500 м\~до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; особисто або через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, та особисто спілкуватися з нею. В іншій частині заявлені вимоги є такими, що можуть надмірно обмежувати батька в обговоренні з матір`ю з використанням засобів зв`язку питань виховання неповнолітньої дитини, а тому їх не можна визнати пропорційними меті застосування щодо заінтересованої особи обмежувального припису.

Outcome: partial