Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

До Кузнецовського міського суду Рівненської області звернувся [PERSON] до [PERSON] з вимогами визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання, стягнути з відповідачки в користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2/9 (дві дев`ятих) частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття та припинити стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2/9 частини заробітку (доходу) батька, яке здійснюється на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15.05.2017 року в справі №565/659/17. [PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що він та відповідач [PERSON] (в період шлюбу - [PERSON] ) є батьками трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2017 року шлюб між подружжям було розірвано, визначено місце проживання дітей з матір`ю. Постановою апеляційного суду Львівської області від 30.05.2018 року залишено без змін указане рішення суду першої інстанції. Водночас починаючи з початку травня 2022 року сини [PERSON] та [PERSON] постійно проживають з батьком за адресою його фактичного місця проживання: [ADDRESS] . Всі речі синів знаходяться у батька. Молодший син [PERSON] проживає зі своєю матір`ю, а батька часто відвідує. Всі обов`язки щодо старших синів позивач виконує самостійно. Зокрема він займається вихованням дітей, утримує їх, надає матеріальну допомогу, турбується їх здоров`ям, приймає активну участь в житті дітей, допомагає в навчанні та цікавиться їх успіхами в школі, піклується про фізичний і духовний розвиток синів, забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, виявляє інтерес до їх внутрішнього світу. Також батько забезпечує всі умови для гармонійного та здорового розвитку синів, створив належні умови для їх проживання. Сини [PERSON] та [PERSON] прихильні до батька та бажають з ним проживати. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо матеріального забезпечення дітей. Коштів на їх утримання не надає. Проте батько не має обов`язку самостійно утримувати дітей та забезпечувати для них належний матеріальний рівень проживання. Позивачу відомо, що відповідач має постійне місце роботи, працює в одному з магазинів місцевого торгового центру «Орендж Плаза». Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не укладено. Тому, з урахуванням викладених обставин, позивач вважає, що відповідач зобов`язана утримувати дітей [PERSON] та [PERSON] належним чином, зокрема в розмірі 2/9 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позову до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку з тим, що позивач просить суд визначити місце проживання синів [PERSON] та [PERSON] з ним та вирішити питання про стягнення аліментів з відповідача в його користь на утримання двох дітей, то обов`язок сплачувати ним аліменти на утримання старших дітей в розмірі 2/9 частки від заробітку в користь відповідача просить припинити на підставі ч.4 ст.273 ЦПК України. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив в якому вона позовні вимоги не визнає повністю, заперечує щодо наведених позивачем обставин та вважає, що проживання малолітніх синів [PERSON] і [PERSON] разом із батьком є недоцільним і таким, що не забезпечить належні умови виховання, а навпаки негативно вплине на їх психічний розвиток, оскільки діти для позивача є лише інструментом для досягнення своїх особистих інтересів, що є нічим іншим, як ознакою аморальності. Стверджує, що позови про визначення місця проживання дітей за змістом, обґрунтуванням та доказами, як і попередній, подаються з метою уникнення сплати заборгованості по аліментах, які позивач не сплачує за рішенням Кузнецовського міського суду від 15.05.2017 року. У такий спосіб позивач намагається примусити відповідачку подавати заяви до виконавчої служби, що заборгованість погашена, взамін на подання [PERSON] заяви до суду про залишення його позовної заяви без розгляду, як це й було 23.09.2021 року. Потім, як зараз, знову появляється заборгованість по сплаті аліментів за розрахунком ДВС у Стрийському районі Львівської області Західного МРУМО (м.Львів), оскільки позивач, не виконуючи свого прямого обов`язку по утримуванню дітей, знову подає такий самий позов з такими самими доказами, за виключенням лише характеристик на дітей, які він взяв у школі. [PERSON] не займається вихованням дітей, не утримує їх, не надає матеріальної допомоги, не турбується їх здоров`ям, не приймає ніякої участі у житті дітей, не допомагає в навчанні, не цікавиться їхніми успіхами в школі, не піклується про фізичний і духовний розвиток синів, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не забезпечує жодних умов для гармонійного та здорового розвитку синів, не створив належних умов для їх проживання. Від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій просить не брати до уваги заперечення відповідача, що викладені у відзиві та задовольнити його позовні вимоги повністю. Мотивує тим, що відповідач в своєму відзиві фактично визнає обставину того, що двоє старших дітей дійсно з нею не проживають з початку травня 2022 року і по даний час. Проте, в той час, відповідач вказує, що діти не перебувають на його утриманні та він не займається їх вихованням, утриманням, тощо. Водночас [PERSON] посилається на те, що, нібито, вона бере участь у навчанні дітей та їх вихованні, одноособово несе витрати на придбання зошитів для навчання та на лікування. [PERSON] повідомляє суду, що він не визнає повністю доводи відповідача, наведені нею у поданому відзиві, окрім визнання нею обставини того, що діти дійсно з нею не проживають. Витрати позивача на утримання дітей, які підтверджені належними доказами, складають суму в розмірі до 100000, 00 грн. у вказаний період. До витрат у вказаній сумі не належать витрати на придбання одягу та взуття для дітей та витрат на їх харчування, так як весь одяг та взуття позивач купує для дітей через власний магазин, оскільки займається реалізацією такої продукції, а чеки на придбання продуктів харчування позивач не зберігав. Також позивач поніс витрати на лікування дітей [PERSON] та [PERSON] у стоматолога, у педіатра [PERSON] лікував від запалення, у окуліста Матвію лікував зір. В частині нарахування боргу по сплаті аліментів на утримання дітей вказує на те, що такий борг штучно створений відповідачем. Як зазначено вище позивач утримував та утримує своїх дітей, усіх трьох. Вказаний борг по аліментах виник не з його вини, а був нарахований державним виконавцем на підставі заяви відповідача, яку вона подала до відділу ДВС лише 11.08.2022 року, тобто після подання ним позову до суду у даній справі, з метою вчинення тиску на нього. У такій заява вона просила нарахувати борг за період з 03.02.2021 року, тобто за попередній період часу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, у своїх поясненнях послався на обставини, які виклав у позові та у відповіді на відзив. Пояснив, що до цього часу діти проживають з ним, в окремій кімнаті від інших членів сім`ї, мають окремі спальні місця та місця для навчання. Витрати на їх утримання значно перевищують розмір аліментів, які йому нараховують. Діти прийняли рішення і прийшли жити до нього самостійно у зв`язку із зловживанням [PERSON] спиртними напоями. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Свою позицію обґрунтувала тим, що у 2017 році суд вже визначив місце проживання дітей разом з нею. У 2020 році [PERSON] вже подавав подібний позов, проте за їхньою домовленістю, після того як вона забрала виконавчий лист з виконавчої служби щодо стягнення з нього аліментів він написав заяву до суду про залишення позову без розгляду і повернув їй дітей, які на час розгляду справи проживали з ним. Визнала, що діти [PERSON] , та [PERSON] з кінця травня 2022 року з нею не проживають. У цей період вони до кінця серпня проживали у бабусі у м. Моршин, після чого переїхали проживати до позивача [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] не відповідають на її дзвінки. 19.08.2022 року вона знову подала виконавчий лист щодо стягнення аліментів з [PERSON] до виконання, після чого виконавча нарахувала заборгованість за весь період, протягом якого лист не виконувався. 17.10.2022 року [PERSON] сплатив частину заборгованості за аліментами у сумі 45 тис грн, які вона витратила на погашення боргів, що утворились за період коли з нею проживали діти. Вона була змушена брати в борг, щоб утримувати дітей, оскільки коштів не вистачало. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначив, що [PERSON] , подавши цей позов до суду зловживає своїми правами з метою ухилення від сплати аліментів. Вказав, що [PERSON] висловив думку про бажання проживати з батьком під авторитарним впливом позивача. У позивача відсутні доходи у розмірі необхідному для утримання дітей. Висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання [PERSON] є недостатньо обґрунтованим. Представник Виконавчого комітету Вараської міської ради Ільїна А.В. пояснила, що орган опіки та піклування підтримує позовні вимоги [PERSON] та визначає, що в якнайкращих інтересах [PERSON] буде рішення про визначення місця проживання разом з батьком [PERSON] . Орган опіки та піклування не робив висновок щодо визначення місця проживання [PERSON] , оскільки на час вирішення цього питання він уже досяг 14-річного віку, а отже відповідно до вимог Сімейного кодексу України має право самостійно визначати місце свого проживання. Малолітній [PERSON] як свідок показав, що з матір`ю він проживав разом зі своїми братами приблизно п`ять років після розірвання шлюбу між батьками. Протягом цього періоду матір часто приходила додому після роботи у стані сп`яніння та пізно ввечері о 22-23 годині. Це відбувалось раз у 2-3 дні. Він з братами часто телефонували до матері після її роботи, через це вона інколи блокувала їхні номери. Він з братами робили їй зауваження, але вона не брала їх до уваги. У зв`язку з цим у 2019 році він та [PERSON] пішли жити до батька та жили у нього декілька місяців, приблизно півроку. До цього вони відвідували батька і побачили, що там їм комфортніше і краще до них ставляться. Батько ніколи не наговорював на маму. Проте, мама говорила погано про батька та бабусю. Через деякий час батько попросив їх йти жити знову до матері, казав, що все буде добре. Він та [PERSON] повернулись жити до матері. Однак, вона продовжувала приходити у стані сп`яніння. Інколи приводила подруг додому та вживала з ними алкогольні напої. Била його шнуром для зарядки. Бувало, що не вистачало їжі. Через таку поведінку матері він та [PERSON] у травні 2022 року пішли жити до батька, де проживають до цього часу. Батько [PERSON] одружився у грудні 2021 року. Він його жінку називає [PERSON] . Разом з ними також живуть дочка [PERSON] та бабуся. Квартира де вони проживають є чотирикімнатною. Він з [PERSON] проживають в окремій кімнаті, де у них є ліжка та місця для навчання. У них добрі відносини з усіма мешканцями. [PERSON] готує [PERSON] . Висловив думку, що хоче жити з батьком та не хоче жити з матір`ю. Мама у 2022 році гроші на картку йому не перераховувала. До школи у цьому році готував їх батько. Батько постійно купує одяг. Матір інколи купує речі і то переважно «секондхенд». Лікуванням більше займається батько. Коли жили з матір`ю, то батько телефонував до нього і казав коли і які ліки приймати. Малолітній [PERSON] також висловив думку про бажання проживати разом з батьком. Відповідаючи на поставлені питання показав, що вирішив з братом [PERSON] піти жити до батька, оскільки матір приходила часто додому п`яна, не годувала їх, давала макарони, які не можливо було їсти. Ще коли жили у [PERSON] , мама часто гуляла по клубах. Вважає, що така поведінка є неправильною. Два-три роки назад проживали у квартирі з татом, проте оскільки тато подумав, що мама змінилась, то відправив їх жити назад до мами. Коли вони проживали разом з мамою, вона іноді несла спиртні напої додому і розпивала їх з подругами. Мама била його шнуром від зарядки за те, що не прибирали у квартирі. Також била цим шнуром [PERSON] , можливо і [PERSON] . Завжди одяг купував тато. Пам`ятає, що мама купила йому футболку із «секондхенда». Коли хворів, то лікуванням завжди займався батько, купував ліки. Не пам`ятає, щоб мама водила до лікаря. Наразі він з [PERSON] проживають з батьком. Їм готує їсти [PERSON] та бабуся. Мама рідко телефонує до нього. Він не відповідає на її дзвінки, оскільки ображений за те, що вона не відповідала на їх дзвінки, щоб їх погодувала, коли вони проживали разом. Заслухавши позивача, відповідача, представника відповідача, думку дітей, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини. Батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] , та відповідач [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , а також копією рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.11.2017 року у справі № 456/840/17, відповідно до якого після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] залишено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Також, вказаним рішенням та копією постанови Апеляційного суду Львівської області від 30.05.2018 року, підтверджується розірвання шлюбу між сторонами та визначено місце проживання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю. Відповідно до показань малолітніх свідків [PERSON] та [PERSON] , вони у травні 2022 року самостійно та добровільно пішли проживати до батька позивача у справі [PERSON] . У зв`язку з цим між сторонами виник спір щодо місця проживання їх дітей, а також стягнення аліментів на їх утримання. Вирішуючи вимогу щодо визначення місця проживання [PERSON] , суд встановив наступні обставини. Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання\~дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При цьому, за змістом ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, а малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Таким чином, після досягнення дитиною 14 років, у разі відсутності між батьками, що проживають окремо, згоди щодо того, з ким буде проживати дитина, спір між ними не може вирішуватися органом опіки та піклування або судом, натомість місце проживання дитини у такому разі визначається нею самою. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] показав, що він переїхав проживати до батька добровільно, бажає проживати разом з батьком та не хоче проживати разом з матір`ю. Оскільки дитина [PERSON] про визначення місця проживання якої заявлено вимогу, досяг віку, з якого самостійно визначає місце свого проживання з кимось з батьків, що проживають окремо, та вільно скористався своїм правом на зміну місця проживання, позов [PERSON] про визначення місця його проживання задоволений бути не може, а тому у задоволенні позову у цій частині необхідно відмовити. Вирішуючи вимогу про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , суд бере до уваги наступні обставини. Згідно з приписами\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), наголосив, що в справах, які стосуються дітей, основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Таку ж позицію висловив Верховний суд 18.03.2019 року в справі №\~215/4452/16-ц. Визначаючи найкращі інтереси [PERSON] , суд бере до уваги наступні обставини. Зі змісту показань малолітніх свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем у цій справі, вони постійно проживали з матір`ю [PERSON] . Проте, оскільки [PERSON] почала зловживати спиртними напоями та залишати їх без нагляду до пізньої години, а також неналежним годуванням, вони добровільно з власної ініціативи пішли проживати до батька [PERSON] . Копією довідки Вараського ВП від 16.11.2018 року (а.с. 12 т.1) підтверджується, що 04.11.2018 року [PERSON] залишала дітей у період з 20 до 22 години. Та її попереджено про притягнення до адміністративної відповідальності у разі повторення подібних інцидентів. Згідно з копією листа Служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради (а.с. 13 т.1), [PERSON] повідомлено про те, що наказом начальника служби у справах дітей від 21.01.2019 року № 11 його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах, як дитина, яка зазнала психологічного насильства (на підставі письмового повідомлення Вараського відділу поліції про вчинення матір`ю [PERSON] психологічного насильства відносно своєї малолітньої дитини [PERSON] ) Зі змісту копій довідок Вараського ВП від 15.05.2019 року (а.с. 14 т.1) та від 17.05.2019 року (а.с. 15 т.1), розглянуто звернення [PERSON] , який повідомив, що йому невідоме місце знаходження сина [PERSON] , а колишня дружина відсутня за місцем проживання, а також повідомлення щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] . За результатами розглядів яких, не встановлено ознак адміністративного чи кримінального правопорушення. Копіями характеристик на дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21-22 т.1), підтверджується, що діти мають добрий загальний розвиток. Батьки приділяють увагу навчанню дітей, цікавляться шкільними справами та спілкуються з класним керівником. Копія постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 13.05.2016 року (а.с. 62 т.1) про притягнення до відповідальності [PERSON] та копія витягу з кримінального провадження, яке зареєстроване 12.03.2017 року (а.с. 63 т.1), які подані відповідачем, стосуються характеристики позивача до 30.05.2018 року, тобто до дня набрання рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області, яким визначено місце проживання дітей, а також відображають відносини між позивачем та відповідачем, а не з дітьми, спір щодо місця проживання яких вирішується. Отже, викладене дає підстави суду про те, що досліджені докази є неналежними. Відповідно до характеристики від 16.09.2022 року № 168, відповідач [PERSON] позитивно характеризується за місцем роботи. Копіями актів обстеження умов проживання від 31.08.2022 року та від 01.09.2022 року, підтверджується, що умови проживання за місцем проживання як позивача так відповідача, задовільні, для дітей є власна кімната, окремі спальні місця, охайно чисто прибрано. Актом оцінки потреб сім`ї [PERSON] за період з 31.08.22 до 08.09.22, копія якого досліджена у судовому засіданні, зафіксовано думку дітей. Зокрема, [PERSON] висловився, що любить батька та братів і хоче проживати з ними. З матір`ю стосунки напружені, лоскільки вона мало уваги приділяє дітям і вживає спиртні напої. Зі слів [PERSON] , вбачається, що він любить батьків та братів, але бажає проживати з татом, так як вважає, що мама мало уваги приділяє дітям та вживає спиртні напої. Рішенням Виконавчого комітету Вараської міської ради від 29.12.2022 року № 487-РВ-22 затверджений висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце його проживання за місцем проживання його батька [PERSON] . Дослідивши вищевказані письмові докази, вислухавши пояснення сторін та представника органу опіки та піклування,

Outcome: approved