Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

До Подільського районного суду м.Києва надійшла заява психіатричного закладу, в якому ставиться питання про надання дозволу на примусову госпіталізацію до Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Прихіатрія» у місті Києві [PERSON] , [INFO] . Заява мотивна тим що, 27.12.2022 р. о 11 год. 25 хв. за направленням швидкої медичної допомоги госпіталізовано [PERSON] , [INFO] у зв`язку з погіршенням стану, агресивною поведінкою, обумовленою галюцинаторно-параноїдною симптоматикою. Психічні розлад почалися 2 роки тому, оскільки останній вживав психостимулятори, виникла параноїдна симптоматика, ховався, завішував вікна, усього боявся, здавалось, що за ним «стежать монстри», сам із собою розмовляв, виліз у вікно з 3-го поверху та говорив батькам, щ охоче вистрибнути. На прикінці липня 2022 року проходив стаціонарне лікування у Херсонській психіатричні лікарні. Був виписаний з покращенням. У квітні 2022 року після евакуації з м. Херсон посав змінюватись, став дещо тривожним. Після переїзду до м. Одеси був пригніченим, мало говорив, переважно лежав, спав та нічого не хотів робити. Відомо, Що тоді в нього трапився епілептичний напад, з приводу чого лікувався в КНП «Міська клінічна лікарня № 10» Одеської міської Ради з 27.05.2022 року по 31.05.2022 року з діагнозом: «Енцефалопатія змішаного генезу (судинного, токсичного та травматичного) генезу (ЧМТ у 2007р.). Поренцефалічна кістка правої гемісфери головного мозку. Судомний синдром по амнезу. Гіпертонічна хвороба ІІ ст, 2 ст., ризик 3». Стан нормалізувався після виписки, приймав альпроком - хроно, волібен, магнікум антістрес - протягом місяця. 25.12.2022 року після приїзду батька стан різко змінився, став дратівливим, виникла агресія, почав сваритися з братом. 26.12.2022 року конфліктував на роботі, сварився з керівництвом, в результаті чого був звільнений. Повернувшись додому був збуджений, голосно кричав, звинувчував керівника в некомпетентності, вночі практично не спав, викликав поліцію, плакав, майже не говорив, потім почав кричати, кудись жбирався, поводив себе агресивно. [PERSON] був оглянутий ЛКК в складі голови ЛКК Ігнатов М.Ю., в.о. зав. відділення № 6 Лихач В.О. , лікаря-психіатра Очерет М.О. у зв`язку з відмовою від стаціонарного лікування. У зв`язку з відмовою пацієнта від лікування на добровільних підставах, КНП «Клінічна лікарня «Прихіатрія» у місті Києві звернулось до суду з даною заявою. В судовому засіданні представник психіатричного закладу - лікар-психіатр Очерет М.О. підтримала заяву та надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що пацієнт був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, за висновками яких особа страждає тяжким психічним захворюванням. Також комісією були встановлені всі передбачені законом підстави для примусової госпіталізації, в зв`язку з чим лікарня звернулася до районного суду з відповідною заявою. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , підтримала заяву та просила надати дозвіл на госпіталізацію її сина. Особа, стосовно якою вирішується питання [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо його лікування, вважає себе здоровим. Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі, просив задовольнити та ухвалити відповідне рішення. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Конституція України у ст. 49 гарантує право кожного на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Ст. 12 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права передбачає право кожної людини на найвищий досяжний рівень фізичного і психічного здоров`я. З огляду на викладене, серед заходів, яких повинна вжити держава для повного здійснення цього права, є створення умов, які б забезпечували всім медичну допомогу і медичний догляд у разі хвороби. Зважаючи на викладене, з метою максимального повного забезпечення реалізації цього права, суд, вбачає підстави для розгляду даної заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] .. Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2022 р. о 11 год. 25 за направленням спеціалізованої психіатричної бригади до КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» у м. Києві був доставлений [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з тим, що через хворобливий стан вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. 27.12.2022 р. був оглянутий [PERSON] , в.о. зав. відділення № 6 Лихач В.О. , лікаря-психіатра Очерет М.О., згідно висновку якого [PERSON] , [INFO] , страждає психічним розладом у вигляді: «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії. Галюцинаторно-параноїдний синдром. F-23.1» Небезпечна поведінка особи та її небезпека для оточуючих підтверджується наданими суду документами. На підставі ст.284 ч.6 ЦК України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України „Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону. Порядок примусової госпіталізації визначено ст.16 цього ж Закону, в якій зазначено, що особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. Згідно вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В зв`язку з чим, суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а зібрані у справі докази вказують на необхідність такої примусової госпіталізації останнього. Таким чином, враховуючи принципи надання психіатричної допомоги (законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності) та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями, встановлені ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу», заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, доводи підтверджені в судовому засіданні, судом встановлені правові підстави для госпіталізації хворого в примусовому порядку, а відтак заява підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, психіатричний заклад звернувся до суду після огляду хворого у встановлений ч. 4 ст.340 ЦПК України строк. Відповідно до ч. 2 ст.342 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного, ст.ст.14-16 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved