Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що між нею та Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» (далі ПАТ «ПУМБ») було укладено кредитний договір № 2001136114001 від 25.09.2018 року. 22 квітня 2020 року, приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександром Васильовичем на підставі виконавчого напису № 11186 від 27.03.2020 року було відкрито виконавче провадження № 61887632. Позивач стверджує, що про дане провадження вона дізналася із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. 27 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис № 11186 про звернення стягнення із [PERSON] , яка є Боржником за Кредитним договором № 2001136114001 від 25.09.2018 року, укладеним із ПАТ «ПУМБ», на суму 38215, 75 гривень в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 665,46 гривень, прострочена заборгованість за комісією 400 гривень, прострочена заборгованість за процентами - 9138, 41 гривень, строкова заборгованість за сумою кредиту - 21621,37 гривень, строкова заборгованість за комісією та процентами - 1390,51 гривень. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Зокрема, на переконання позивача заборгованість за кредитним договором не є безспірною, тому, як на її адресу не надходило вимоги-повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу. У зв`язку з наведеним у позові позивач просить суд визнати виконавчий напис, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. зареєстрованим № 11186 від 27.03.2020 року про стягнення [PERSON] на користь АТ «ПУМБ», на суму 38215, 75 гривень таким, що не підлягає виконанню; стягнути судові витрати з відповідача. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 26.12.2022 року від відповідача АТ «ПУМБ» через канцелярію суду надійшла заява про визнання позовних вимог, зокрема просить задовольнити позовні вимоги, стягнути з АТ «ПУМБ» 50 відсотків від суми судового збору сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Проте, 26.12.2022 року подав заяву про розгляд справи без участі представника Банку за наявними в справі матеріалами. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3\~ст. 200 ЦПК України, за результатом підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що 27.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис зареєстрований реєстрі за № 11186, згідно якого з [PERSON] , [INFO] , на користь АТ «Перший український міжнародний банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2001136114001 від 25.09.2018 року, укладеним з ПАТ «Перший український міжнародний банк», за період з 30.06.2019 року по 21.01.2020 року, у сумі 38215,75 грн., з яких: 5665,46 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 400,00 грн. прострочена заборгованість за комісією, 9138,41 грн. прострочена заборгованість за процентами, 21624,37 грн. строкова заборгованість за сумою кредиту, 0,00 грн. строкова заборгованість за комісією, 1390,51 грн. - строкова заборгованість за процентами, 250,00 грн. за вчинення цього виконавчого напису. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4\~ст.\~254\~КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 27.03.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Окрім цього, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 27.03.2020 року була обумовлена й іншими обставинами. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Верховний Суд в ухвалі від 15.04.2020 року у справі № 554/6777/17 зазначив, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої\~статті 35 Закону України «Про іпотеку»\~за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, з огляду на те, що судом не встановлено факту отримання позивачем вимоги (претензії) про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Зазначені порушення процедури вчинення виконавчого напису нотаріуса, а також відсутність ознак безспірності у кредитних правовідносинах сторін є підставою для задоволення позову та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням наведеного, а також з огляду на вищевикладені фактичні обставини справи за яких відповідачем визнаються заявлені позивачем позовні вимоги і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що заявлений [PERSON] позов підлягає до задоволенню, а виконавчий напис від 27.03.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., зареєстрований в реєстрі за номером 11186, яким запропоновано стягнути з\~\~ [PERSON] \~\~на користь АТ «ПУМБ», заборгованість за кредитним договором 2001136114001 від 25.09.2018 року на суму 38215,75 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Що стосується стягнення судового збору, то суд вважає наступне. Відповідно до ч.1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, суд виходячи з вимог\~ст. 141 ЦПК України\~вважає, що слід стягнути з АТ «ПУМБ» на користь\~\~ [PERSON] \~\~судовий збір у розмірі 496,20 грн., а також\~за подання\~до суду\~заяви про\~забезпечення позову\~судовий збір\~у розмірі\~496,20\~грн., та відповідно, в порядку ч.1\~ст. 142 ЦПК України, повернути\~\~ [PERSON] з державного бюджету, п`ятдесят відсотків сплаченого, згідно квитанції №74 від 24.11.2022 року, судового збору, що становить - 496,20 грн.

Outcome: approved