Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~27 грудня 2022 року ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначило, що 22 лютого 2021 року між ТОВ "Фінансова компанія "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем укладено договір позики № 1495499 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в сумі 8100 гривень строком на 3 дні зі сплатою 1,99% від суми позики за кожний день користування, починаючи з першого дня перерахування суми позики до закінчення строку її дії. 14 червня 2021 року між первісним кредитором та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за договором позики №1495499 від 22 лютого 2021 року, укладеним з відповідачем. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню позики та сплаті відсотків, тому має заборгованість перед позивачем на загальну суму 22880,07 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних\~вимог в\~повному обсязі та не заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив. Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22 лютого 2021 року між ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем укладено договір позики № 1495499 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в сумі 8100,00 гривень строком на 3 дні, зі сплатою 1,99 % від суми позики за кожний день користування, починаючи з першого дня перерахування суми позики до закінчення строку її дії (а.с.7). Підписавши вказаний договір позики відповідач ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" (а.с.8-12). ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" виконало зобов`язання за договором, надавши відповідачу грошові кошти у позику, однак останній не виконав\~взятих на\~себе за\~договором зобов`язань,\~грошові кошти\~та відсотки\~за їх\~користування не\~повернув,\~у зв`язку\~з чим\~йому нараховано\~заборгованість,\~в розмірі\~22880,07\~грн.,\~яку за\~договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року було передано ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" (а.с.13-18). Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідачу нараховано заборгованість за даним договором позики, у розмірі 22880,07 грн., з яких: 8100,00 грн. заборгованість за основною сумою позики та 14780,07 грн. заборгованість за відсотками, однак за якою процентною ставкою вказані відсотки обраховані і за який період, вказаний розрахунок заборгованості не містить (а.с.19). Суму заборгованості перед позивачем відповідач в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по договору позики та кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1046 вказаного Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1050 цього Кодексу якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови договору позики, не в повному обсязі розраховувався за отримані в борг грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за позикою, стосовно заборгованості за основним боргом за договором № 1495499 від 22 лютого 2021 року, в розмірі 8100,00 грн., підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача щомісячних процентів за договором позики від 22\~лютого 2021 року, то частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Крім того, ч.2 вказаної статті передбачає, що у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З цього слідує, що відсотки за користування грошовими коштами виплачуються лише в межах дії договору позики. Аналогічний висновок було викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 444/9519/12. Так за\~умовами договору\~позики,\~укладеного 22\~лютого 2021\~року,\~відповідач зобов`язалася\~сплачувати 1,99\~%\~від суми\~позики за\~1\~день в\~період користування\~грошовими коштами,\~тобто за\~3\~дні,\~а тому\~його заборгованість\~за відсотками\~складає 483,57 грн. (8100,00 грн. сума позики х 1,99 % х 3 дні). За такого вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за договором позики від 22\~лютого 2021 року, в розмірі 14780,07 грн. за період 3 дні, станом на 30 листопада 2022 року, підлягають частковому задоволенню,\~в розмірі\~483,57 грн. Стягнення заборгованості за процентами по договору позики, в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, позивач не заявляв. З огляду\~на викладене,\~враховуючи,\~що відповідач\~порушив умови\~договору позики\~та не\~в повному\~обсязі розраховувався\~з позивачем\~за кредитом,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги позивача\~щодо стягнення\~з відповідача\~заборгованості за\~позикою,\~в розмірі\~8100,00 грн. та заборгованості за відсотками, в розмірі 483,57 грн., є обґрунтованими i підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial