Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Черніцький Іван Романович, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на 2/5 частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , зокрема на 1/5 частку будинковолодіння що належить позивачу як члену колгоспного двору та на 1/5 частку, набуту в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що згідно свідоцтва на право особистої власності жилий будинок, виданого 31 липня 1991 року, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав колгоспному двору, який складається з 5 членів та, у відповідності до архівної довідки, станом на 1991 рік складався з голови двору - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Заповітного розпорядження на випадкок своєї смерті [PERSON] не залишив. Батько померлого [PERSON] від прийняття спадщин відмовився, діти померлого - спадщину не прийняли, оскільки проживали за межами України. [PERSON] спадщину прийняла , проте, звернувшись до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством та відсутністю правовстановлюючого документу на зазначене спадкове майно. Враховуючи те, що в позасудовому порядку позивач захистити свої права не має можливості, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 25 жовтня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 04 листопада 2022 року, яке відкладене на 22 листопада 2022 року. Ухвалою Підволочиського районного суду від 22 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 27 грудня 2022 року 12 год 30 хв. 21 листопада 2022 року від адвоката Братівника І.В., що діє в інтересах відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги з доводів, викладених у позові, відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнають в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. 27 грудня 2022 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити. Причини неявки відповідача [PERSON] суду невідомі. Відзив на позов не подано. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, вважає, що позов підлагає до задоволення з наступних підстав: Згідно довідки про технічний опис об`єкта нерухомого майна, виданого Бюро технічної інвентаризації Підволочиського району №200 від 22 липня 2022року, житловий будинок (квартира) з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 31 липня 1991 року Супранівською сільською радою.Самочинне будівництво відсутнє. У відповідності до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами , що розташований по [ADDRESS] , загальною площею 102, 8 кв.м, житловою площею 56,6 кв.м., замовник технічної інвентаризації - [PERSON] . Рік побудови житлового будинку 1962. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 31 липня 1991 року на підставі рішення виконкому Супранівської ради народних депутатів №9 від 30 липня 1991 року, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] належить колгоспному двору, що складається з 5 членів, головою якого є [PERSON] . З довідок, виданих архівним відділом Тернопільської області Тернопільської районної військової адміністрації №700 та №701 від 02 серпня 2022 року убачається, що по документах архівного фонду «Супранівська сільська рада» у господарських книгах села Росохуватець станом на 01 липня 1990 року та станом на 15 квітня 1991 року значиться господарство [PERSON] - 1929 р.н., голови господарства. Разом з ним проживали: [PERSON] - 1954 р.н., син, [PERSON] - 1955р.н., невістка, [PERSON] - 1976 р.н., онучка, [PERSON] - 1977 р.н., внучка. Суспільна група господарства - колгоспний двір. Підстава: фонд №65. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР ( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору оже бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в п.п.«г» своєї постанови №20, за правилами ст.563 ЦК України 1963 року, спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Таким чином, у відповідності до даних положень [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/5 частці житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] , як членам колгоспного двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 листопада 2017 року [PERSON] помер [INFO] у м. Тернопіль. Як вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 25 липня 2006 року, виданого повторно Відділом РАЦС Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області України, 20 листопада 1976 року [PERSON] , 1954р.н. та [PERSON] , 1955р.н., 05 вересня 1976 року зареєстрували шлюб у Росохуватецькій сільській раді Підволочиського району Тернопільської області, актовий запис №9, після реєстрації шлюбу - прізвище дружини - [PERSON] . [PERSON] 21 листопадла 2017 року подала до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу Матійчик А.В. заяву про прийняття спадщини, після смерті чоловіка - [PERSON] . Зазначила, що спадкоємцями, окрім неї є батько померлого - [PERSON] та дочки - [PERSON] та [PERSON] , котрі проживають в Італії. Заява зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за №47, заведено спадкову справу 22/2018. Як вбачається з заяви [PERSON] , від 23 лютого 2018 року, засвідченої старостою с. Супранівка, росохуватець, Коршилівка Підволочиської селищної ради - він відмовився від належної йому частки спадкового майна, яке залишилось після смерті сина [PERSON] . Заява зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за №46 та долучена до матеріалів спадкової справи №22/2018 02 березня 2018 року. 28 червня 2018 року на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії ННІ451442, у відповідності до якого [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8864га, розташованої на території Супранівської сілсьької ради Підволочиського району Тернопільської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власнсоті на земельну ділянку серії ЯА№715694, виданого Підволочиською РДА 12 грудня 2005 року, кадастровий номер земельної ділянки - 6124688000:01:008:0009. Як вбачається з рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №64610142 від 26 серпня 2022 року, держаним реєстратором прав на нерухоме майно Підволочиської селищної ради Тернопільської області розглянено заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, подану [PERSON] для проведення державної реєстрації права власнсоті на житловий будинок, що розташований за адресою - [ADDRESS] , проте у державній реєстрації відмовлено, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Свідоцтво проправо власнсоті на житловий будинок, що належить колгоспному двору видане на ім`я голови двору [PERSON] , зазначена адреса - [ADDRESS] , в той час як у технічному паспорті зазначено адресу - [ADDRESS] , в архівних довідках по господарських книг адреса не зазначена, документи щодо зміни адреси заявником не подані. Крім того, відповідно до закону України «Про внесеня змін до деяких законодавчих актів України» та прийняттям закону України «Про власність» поняття «колгоспний двір» втратило своє значення. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 17 вересня 2019 року Підволочиським рпйонним відідлом ДРАЦС ГТУЮ у Тернопільській області. У відповідності до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Супранівської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області 14 серпня 2012 року [PERSON] , [INFO] на випадок смерті заповів все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та все те, що належатиме йому на день час смерті, а також належні йому майнові права та обовязки на час смерті - в рівних частках дітям: [PERSON] , 1949р.н.. [PERSON] , 1954р.н., [PERSON] , 1956 р.н. З урахуванням показів позивача, згідно яких [PERSON] спадщину після смерті батька прийняв - [PERSON] є співвласником спірного спадкового майна та залучений до участі у справі в якості співвідповідача. Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради №248 від 05 вересня 2022 року, №51 від 23 лютого 2022 року та №152 від 15 липня 2022 року - житловий будинок, належний [PERSON] , померлому [INFO] знаходиться за адресою - [ADDRESS] . (раніше рахувався за адресою - [ADDRESS] ). Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за законом до майна померлого [PERSON] , спадщину після смерті чоловіка прийняла, однак при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частка житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та спорудами по [ADDRESS] спадкоємцю відмовлено у зв`язку з належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством та через відсутність правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, що стверджується роз`ясненням приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу № 34/01-16 від 10 серпня 2022 року. Окрім того, позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на вищезазначене майно, у звязку з невідповідністю адреси спадкового майна зазначеного у технічному паспорті, свідоцтві про правов ласнсоті на житловий бдуинок. Згідно з Постановою Верховної Ради Українивід 17 липня 2020року №807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» у Тернопільській області ліквідовано Бережанський, Борщівський, Бучацький, Гусятинський, Заліщицький, Збаразький, Зборівський, Козівський, Кременецький, Лановецький, Монастириський, Підволочиський, Підгаєцький, Теребовлянський, Тернопільський, Чортківський, Шумський райони. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17липня 2020 року №807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» у Тернопільській області утворено Кременецький, Тернопільський та Чортківський райони. При цьому, до Тернопільського району (з адміністративним центром у місті Тернопіль) включено території Байковецької сільської, Бережанської міської, Білецької сільської, Великоберезовицької селищної, Великобірківської селищної, Великогаївської сільської, Залозецької селищної, Збаразької міської, Зборівської міської, Золотниківської сільської, Іванівської сільської, Козівської селищної, Козлівської селищної, Купчинецької сільської, Микулинецької селищної, Нараївської сільської, Озернянської сільської, Підволочиської селищної, Підгаєцької міської, Підгороднянської сільської, Саранчуківської сільської, Скалатської міської, Скориківської сільської, Теребовлянської міської, Тернопільської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868. Статтею 5 Закону визначено об`єкти нерухомого майна, стосовно яких проводиться державна реєстрація прав, а саме: земельні ділянки, підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Законодавством не передбачена реєстрація права власності на такий об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір. Відповідно до роз`яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, судом встановлено, що позивач не може оформити належне їй право власності на частку житлового будинку, оскільки відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання права власності, у зв`язку з чим право позивачів підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved