Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

04.11.2021 року позивач в особі свого представника звернувся до Харківського районного суду Харківської області з даним позовом, в якому просив: стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Оранта» суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 26619,08 грн., стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю комерційно-виробнича фірма «Рома» суму відшкодування матеріального збитку у розмірі 44152,44 грн., стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю комерційно-виробнича фірма «Рома» витрати на проведення оцінки транспортного засобу у розмірі 3000,00 грн., а також стягнути з відповідачів солідарно витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. та вирішити питання стягнення сплаченого судового збору. Загальний розмір вимог позивача без витрат на професійну правничу допомогу склав 73771,52 грн. Підставою звернення до суду став факт ДТП, який відбувся 24.04.2021 року між належним позивачу автомобілем марки «Audi», моделі «А6», державний номерний знак [NUMBER] , та автомобілем марки «Volkswagen», моделі «LT 35», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням третьої особи по справі [PERSON] , який був визнаний винним у вчиненні вказаного ДТП постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.06.2021 року та на час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ КВФ «Рома», а також подальше не виплата у повному обсязі страхового відшкодування позивачу та не виплата різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди з боку другого відповідача ТОВ ВКФ «Рома». Підставою для звернення до суду позивачем в особі свого представника саме щодо заявленої суми відшкодування був вказаний акт здачі-приймання робіт (надання послуг) по страховому випадку AUC00023945 від 12.07.2021 року, складеному фахівцем з прийому заказів [PERSON] ТОВ «Альфа Харків Восток», а також звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №374/06-21 від 07.07.2021 року щодо автомобіля позивача, складеного фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. від 08.11.2021 року, яка 24.11.2021 року набула законної сили, справа була передана для розгляду до Первомайського міськрайонного суду Харківської області через те, що ані відповідачі по справі, ані місце спричинення шкоди не знаходяться на території обслуговування Харківського районного суду Харківської області (а.с.68-69). 14.12.2021 року вказана справа у Первомайському міськрайонному суді Харківської області була прийнята до свого провадження суддею Росоха А.В., даним складом суду визначено проводити її розгляд у порядку загального позовного провадження на підставі ч.4 ст.274 ЦПК України без пояснення причин визначення такого виду позовного провадження та призначено підготовче провадження, встановлено відповідачам кожному окремо строк для подання відзиву та зустрічної позовної заяви, встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив та відповідачами кожним окремо заперечення (в разі необхідності), визначено третій особі строк для подання письмових пояснень (а.с.75). Відповідач ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 11.01.2022 року подала відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог позивача до вказаного відповідача відмовити у повному обсязі через їх незаконність та необгрунтованість (а.с.98-101). Підставою для відмови у задоволені позовних вимог було зазначено те, що страхове відшкодування на підставі власно поданої заяви отримав саме позивач по справі, а тому його розмір було зменшено на розмір податку на додану вартість відповідно до п.36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З наданого до суду акту здачі-приймання робіт (надання послуг) по страховому випадку AUC00023945 від 12.07.2021 року не вбачається, що зазначені в ньому витрати були понесені позивачем, зокрема доказів сплати вказаних коштів ТОВ «Альфа Харків Восток» ані під час подання позовної заяви, ані під час розгляду справи до моменту подання відзиву позивачем надано не було, що вказує на відсутність вказаних доказів у позивача. Акт про визначення вартості матеріального збитку з боку відповідного суб`єкту оціночної діяльності не може вважатися належним доказом, оскільки відповідні витрати позивачем не були понесені, а відповідно станом на час розгляду справи єдиним доказом, який фактично підтверджує визначення вартості пошкодження автомобіля позивача є розрахунок страхового відшкодування НАСК «Оранта» від 19.08.2021 року та страховий акт №ОЦВ-21-20-50478/1 цього відповідача. Відносно стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача НАСК «Оранта» в порядку самопредставництва вказаної юридичної особи повідомив суд, що заявлені вимоги не можуть бути задоволені, оскільки із заявлених 20000,00 грн. до відшкодування вказаних витрат документально підтверджено сплату 10000,00 грн. Одна із частин витрат щодо представництва інтересів позивача у розмірі 4000,00 грн. складає витрати на представництво у справі про адміністративні правопорушення, що не може бути прийнято судом до уваги, оскільки договір між сторонами укладений 10.09.2021 року, а справа про адміністративне правопорушення відносно третьої особи по справі [PERSON] розглянута 08.06.2021 року, тобто до розрахунку витрат включено послугу, яка в цій справі не надавалася. Окремо щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем НАСК «Оранта» заявлено про неспівмірність вказаних витрат наданим позивачу послугам через відповідну складність справи та обсягом наданих адвокатом послуг. 20.01.2022 року від представника відповідача ТОВ КВФ «Рома» за довіреністю Шапка Ігоря Борисовича надійшла заява, в якій представник вказаного відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача до ТОВ КВФ «Рома» з підстав, викладених у відзиві ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» від 11.01.2022 року (а.с.127-130). Ухвалою суду від 20.01.2022 року підготовче судове засідання було відкладено через неможливість участі представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.134). 04.02.2022 року від позивача по справі в особі свого представника адвоката адвокатського об`єднання «Мосейчук та партнери» Мосейчук Антона Михайловича надійшла відповідь на відзив (а.с.155-159). У вказаній заяві по суті позову представник позивача вказав, що посилання відповідача НАСК «Оранта» у відзиві на відсутність доказів оплати послуг з боку позивача спростовуються актом здачі-приймання робіт (надання послуг) по страховому випадку AUC00023945, який чітко вказує на оплату вартості послуг ТОВ «Альфа Харків Восток» позивачем для відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 174152,44 грн. та вказаний акт чітко встановлює, що є платником податку на додану вартість, оскільки ПДВ чітко зазначено в самому акті. Відносно витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було зазначено, що позивач не був учасником справи про адміністративне правопорушення відносно третьої особи по справі [PERSON] , оскільки за кермом належного на праві власності автомобіля під час ДТП перебував [PERSON] , інтереси якого за домовленістю із позивачем і представляв представник позивача в даній справі, у зв`язку з чим заявлені витрати на участь у справі про адміністративне правопорушення є об`єктивними та законними. Відносно зазначених у відзиві не спірмірності витрат складності справи та об`єму наданих послуг представник позивача зазначив, що сторона позивача повинна при зверненні до суду заявити лише попередній розмір судових витрат, які підлягають стягненню в разі задоволення позову, при цьому доказів оплати вказаних витрат до часу судових дебатів або 5 днів після постановлення судового рішення сторона позивача надавати не зобов`язана та окремо звернув увагу суду на те, що відповідач НАСК «Оранта» не надав суду жодного об`єктивного аргументу на користь того аби довести неспівмірність розміру витрат на професійну правничу допомогу. Також було зазначено з посиланням на ст.1194 Цивільного кодексу України, що витрати позивачем понесені, вони перевищують ліміт відповідальності за стразовим полісом, тому в межах ліміту доплатити суму страхового відшкодування повинна НАСК «Оранта», а суму, яка перевищує вказану суму разом із вартістю висновку спеціаліста-суб`єкта оціночної діяльності повинен компенсувати другий відповідач, яким є ТОВ ПКФ «Рома», у трудових відносинах з яким перебував винуватець ДТП - третя особа по справі. Ухвалою суду від 10.02.2022 року підготовче судове засідання у справі було вдруге відкладено через клопотання представника позивача про відкладення через його участь в іншій судовій справі (а.с.161). Справу у судовому засіданні 10.03.2022 року було знято з розгляду через початок військової агресії проти України. До 05.09.2022 року справа у провадження не призначалася з невідомих даному складу суду причин. 05.09.2022 року без відповідної ухвали суду справа була призначена до розгляду на 30.09.2022 року, а згодом призначена на 20.10.2022 року знов таки без будь-яких причин такого відкладення іншим складом суду. Перед судовим засідання 20.10.2022 року від представника позивача адвоката Мосейчука А.М. засобами електронного документообігу надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника та підтримку заявлених позовних вимог (а.с.201-202). Ухвалою суду від 20.10.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті на 14.11.2022 року (а.с.203). На підставі розпорядження керівника апарату Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 11.11.2022 року №33 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» через тривалу непрацездатність судді Росоха А.В., справа була повторна призначена до автоматичного розподілу та була розподілена даному складу суду (а.с.220-223). Ухвалою судді у складі даного складу суду від 08.12.2022 року справу було прийнято до свого провадження, визначено її розгляд спочатку, однак зі стадії розгляду справи по суті на підставі ч.12 ст.33 ЦПК України у порядку загального позовного провадження, надіслано її копію учасникам справи, повідомлено про процесуальні наслідки подання відповідних документів по справі у порядку ч.1 ст.222 ЦПК України (а.с.224-225). У судове засідання 27.12.2022 року сторони не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином (а.с.228-232, 235). Засобами Електронного суду від представника позивача по справі адвоката Мосейчука А.М. 23.12.2022 року надійшла заява від 22.12.2022 року про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних засобів інтернет зв`язку (а.с.233-234). У день судового засідання 27.12.2022 року від представника позивача адвоката Мосейчука А.М. засобами електронної пошти з накладенням цифрового підпису надійшла заява про розгляд справи за відсутністю позивача та представника відповідача, підтримку позовних вимог у повному обсязі, відсутністю підтримки проведення судового засідання 27.12.2022 року у режимі відеоконференції, про що було зазначено раніше. Окремо у вказаній заяві було зосереджено увагу на тому, що відповідальність відповідачів передбачена через недостатність страхового відшкодування та виконання трудових обов`язків водієм застрахованого автомобіля, за що відповідальність несе виключно роботодавець, яким в даній справі є другий відповідач - ТОВ КВФ «Рома» (а.с.240-242). Таким чином, сторона позивача надала можливість слухати справу за відсутності сторони позивача. Від відповідача НАСК «Оранта» жодних заяв чи клопотань до суду після отримання ухвали судді від 08.12.2022 року та повістки про виклик у судове засідання не надходило. Раніше на підставі клопотання від 11.01.2022 року представника даного відповідача суду був наданий дозвіл на слухання справи за відсутності представника вказаного відповідача з урахуванням відзиву та долучених до нього документів (а.с.84). Від відповідача ТОВ КВФ «Рома» в особі уповноваженої особи за посадою директора Цимбалова С.О. 27.12.2022 року надійшла заява, в якій він заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та просив суд слухати справу без участі представника даного відповідача. При аргументуванні своєї позиції посилався на відзив, поданий іншим відповідачем - НАСК «Оранта» - в особі свого представника раніше (а.с.238-239). Третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, - [PERSON] , через канцелярію суду 27.12.2022 року надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, своєї думки щодо заявлених позовних вимог не висловлював (а.с.236-237). Таким чином, усі учасники провадження повідомленні про зміну складу суду, визначення стадії загального позовного провадження та висловили свою згоду на розгляд справи за їх відсутності. Через неможливість суду постановити остаточне судове рішення 27.12.2022 року спочатку через знеструмлення будівлі суду, а згодом через закінчення робочого часу суду, розгляд справи по суті відкладений на 04.01.2023 року, у тому числі через здавання канцелярією Первомайського міськрайонного суду Харківської області звіту за 2022 рік. У судове засідання 04.01.2023 року учасники справи не викликалися, враховуючи їх позицію щодо розгляду справи без їх участі. Враховуючи неявку усіх учасників справи, наявність чіткої позиції кожної зі сторін у справі та належне повідомлення учасників справи про стан розгляду справи, суд приходить до думки про можливість розгляду справи по суті у даному судовому засіданні. Фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Справ розглядається у загальному порядку, оскільки підстави для заочного розгляду справи відсутні. 24.04.2021 року у м. Харкові по вул. Сокільницькій, 28А відбулася дорожня транспортна пригода за участі належного позивачу автомобіля марки «Audi», моделі «А6», державний номерний знак [NUMBER] , кермування яким здійснювала інша особа [PERSON] , та автомобіля марки «Volkswagen», марки «LT 35», державний номерний знак [NUMBER] , кермування яким здійснював третя особа по справі - [PERSON] , який під час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю комерційно-виробничою фірмою «Рома», в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а на третю особу по справі був складений відповідний адміністративний протокол про порушення вимог ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який був направлений на розгляд до Дзержинського районного суду м. Харкова (а.с.11-12). Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.06.2021 року по справі №638/6390/21, провадження №3/638/1974/21 третю особу по справі [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу. Вказаною постановою встановлено, що третя особа під час ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі - ТОВ ВКФ «Рома». Вказана постанова в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала чинності (а.с.8-10). Учасниками справи питання перебування третьої особи по справі у трудових відносинах з відповідачем ТОВ КВФ «Рома» станом на час ДТП 24.04.2021 року не ставилося під сумнів, до того ж вказаний факт встановлений вищевказаною постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.06.2021 року, а тому судом встановлюється відповідно до відзиву відповідача НАСК «Оранта» та позиції відповідача ТОВ КВФ «Рома». Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Предметом спору в даній справі є вирішення питання щодо належності та обгрунтованості заявленого позивачем до стягнення (як доплату) страхового відшкодування у розмірі 174152,44 грн. на підставі акту здачі-приймання робіт (надання послуг) по страховому випадку №AUC00023945 від 12.07.2021 року, складеного фахівцем з прийому заказів [PERSON] , який працював за довіреністю у товаристві з обмеженою відповідальністю «Альфа Харків Восток» (а.с.45-46) з урахуванням отриманого ним особисто від відповідача НАСК «Оранта» страхового відшкодування у розмірі 103380,92 грн. 19.08.2021 року (а.с.117), в межах ліміту відповідальності до страховика та в іншій частині до роботодавця особи, яка була визнана винною у спричиненні ДТП, який є другий відповідач - ТОВ КВФ «Рома». В цій частині головним є не зазначений представником позивача факт нарахування за послуги з ремонту належного йому на час подання позовної заяви автомобіля, а факт сплати за вказаний ремонт коштів з боку позивача щодо вказаного в акті здачі-приймання робіт (надання послуг) по страховому випадку №AUC00023945 від 12.07.2021 року розміру витрат на відновлювальний ремонт автомобіля. Зокрема, доказом цього, є банківська квитанція, у тому числі, отримана засоби електронних платежів, квитанція до прибуткового касового ордеру, перевід коштів з банківську картку на банківську картку, нарешті, будь-який інший документ, який дозволяв би суду встановити факт оплати вказаних послуг ТОВ «Альфа Харків Восток» на підставі зазначеного акту від 12.07.2021 року. Суду як під час подання позовної заяви, так і під час підготовчого провадження такого документу надано не було, а відповідно встановити факт понесення позивачем відповідних витрат неможливо, що є безумовною підставою для відмови у позові саме в цій частині. Більш того, суд зазначає, що акт - документ, складений групою осіб для засвідчення встановлених фактів або подій. Акти оформлюються за результатами ревізій фінансово-господарської діяльності, під час приймання-передавання справ, списання майна тощо. У кінці тексту акта записуються дані про кількість примірників акта та їх місцезнаходження. Акт підписують усі особи, які брали участь у його складанні. Наданий суду як доказ позиції позивача акт здачі-приймання робіт (надання послуг) по страховому випадку №AUC00023945 від 12.07.2021 року, складеного фахівцем з прийому заказів [PERSON] , який працював за довіреністю у товаристві з обмеженою відповідальністю «Альфа Харків Восток» за своєю правовою природою не є актом, а є нарядом-замовленням, відповідно до якого позивач замовив у відповідної особи, яка надає послуги з ремонту автотранспортних засобів, калькуляцію робіт, які повинні бути здійснені по відповідному страховому випадку. Однак вказаний акт у формі наряду-замовлення не є підтвердження сплати вказаних послуг з боку позивача, а тим більше здійснення таких робіт ТОВ «Альфа Харків Восток». Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи справу надалі щодо заявлених вимог суд встановлює, що позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 103380,92 грн. із нарахованих 118013,87 грн. на підставі розрахунку страхового відшкодування від 19.08.2021 року (а.с.117) та акту №ОЦВ-21-20-50478/21 від 25.08.2021 року (а.с.118) на власну банківську картку на підставі власно написаної заяви до відповідача НАСК «Оранта» від 16.08.2021 року (а.с.115), тобто добровільно підтвердив те, що сума страхового відшкодування ним отримується особисто, а не переводиться на рахунок ремонтного підприємства чи фізичної особи- підприємця, які будуть здійснювати відповідний ремонт його пошкодженого автомобіля, та є платниками податку на додану вартість. В такому випадку розмір страхового відшкодування зменшується на розмір податку на додану вартість у порядку п.36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За змістом вказаної норми у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком (вказаний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц та він є сталим у інших справах з відповідним предметом спору). На підставі ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Таким чином, дії відповідача - НАСК «Оранта» відносно виплати страхового відшкодування позивачу були здійснені повністю в межах закону на підставі волі самого позивача. Не знання відповідних норм права з боку позивача не є підставою для задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання щодо можливості стягнення з відповідача ТОВ КВФ «Рома» витрат на проведення звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №374/06-21 від 07.06.2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] у розмірі 3000,00 грн. (а.с.17-43), суд зазначає, що вказаний звіт, по-перше, враховує у своїй калькуляції податок на додану вартість та не містить відповідних витрат без вказаного податку, що, враховуючи обраний порядок отримання страхового відшкодування позивачем та відсутність документально підтверджених понесених ним витрат на відновлювальний ремонт належного йому автомобіля, унеможливлює визначення такої шкоди як дійсної, по-друге, суду не надані докази понесення витрат за його проведення у розмірі 3000,00 грн., зокрема відповідні квитанції, банківські переводи, будь-які інші документи, які дозволяють встановити факт перерахування коштів з боку позивача ФОП [PERSON] , і, нарешті, по-третє, поставлені на вирішення оцінщику питання не містять прив`язки щодо оцінки матеріального збитку автомобілю, вартості відновлювального ремонту з прив`язкою до подій ДТП, яке мале місце 24.04.2021 року, тобто за вказаними питаннями суб`єкт оціночної діяльності проводив дослідження відносно автомобіля загалом, а не щодо конкретних обставин ДТП від 24.04.2021 року з документами, які вказували б на пошкодження саме у вказаний період. Таким чином, при підрахунку матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту були підраховані усі недоліки автомобіля позивача без їх чіткої прив`язки до ДТП від 24.04.2021 року, що вказує, що відповідний доказ з боку позивача не є належним відносно предмета спору. Питання деталізації розрахунків вказаного звіту та його підстав не входить до предмета розгляду в даній справі, а тому судом не перевіряється по суті. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В даній справі судом встановлено, що страховик виплатив позивачу за роботодавця винуватця ДТП страхове відшкодування у визначеному ним розмірі на підставі особистої заяви позивача на рахунок позивача за вирахуванням податку на додану вартість, а позивач не надав жодного належного доказу понесення ним відповідних витрат на ремонт свого автомобіля у визначеному ним розмірі у межах заявлених позовних вимог, що унеможливлює задоволення його позову. При цьому саме документи щодо понесення відповідних витрат, а не їх відповідне нарахування, є підставою для здійснення страхових виплат з боку страхової компанії та в разі відмови у такій виплаті для розгляду відповідних вимог у суді. Враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, відповідно до ч.1 та п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України усі судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу суд залишає за позивачем, а тому в цій частині не наводить жодного аргументування позиції сторін, оскільки такі дії суду прямо передбачені процесуальним законом. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed