Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, із визначенням тимчасових обмежень його прав стосовне неї, що полягають в забороні наближатись на відстань менше 2 метрів до місця проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ; забороні особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, та забороні вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Свої вимоги мотивувала тим, що вже декілька років вона потерпає від психологічного домашнього насильства з боку свого сина [PERSON] , яке полягає в погрозах різного характеру, у тому числі погрози застосування фізичного насильства, залякування, приниження, образи нецензурними словами, переслідування. Поведінка сина негативно впливає на її здоров`я. Син постійно вчиняє сварки, для чого використовує будь-які незначні приводи. особливо коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Заявник вказує, що з приводу безкінечних конфліктів вона неодноразово зверталась до ВП № Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, однак це не дало жодного результату. Син не змінює своєї поведінки, продовжує вчиняти сварки, погрожувати фізичною розправою та зловживати алкогольними напоями. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 02.01.2023, [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП, відносно неї, а саме домашнє насильство, яке виражалося в умисних діях психологічного характеру, які полягали у словесних образах нецензурною лайкою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю. 01.12.2022 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області було визнано винним та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 16.06.2022 до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області були передані матеріали справи про адміністративне правопорушення про вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно матері [PERSON] . Вказане свідчить про систематичність вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , що і стало підставою для звернення до суду з заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . Заявник в судовому засіданні пояснила, що станом на день розгляду цієї справи її син змінив свою поведінку, він більше не вживає алкогольних напоїв та не вчиняє щодо неї протиправних дій; дійсно, раніше його дії щодо неї були неправомірними: він її ображав, висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, однак зараз вона не має до нього претензій, і не бажає, щоб для нього була заборона приближатись до неї чи до її будинку; у судових дебатах однозначної позиції щодо своїх вимог не висловила. [PERSON] просив відмовити заявниці у задоволенні її заяви. Вказав, що раніше він вчиняв відносно своєї мами домашнє насильство, проте наразі усвідомив протиправність своїх дій, і більше так не робить; з матір`ю він примирився, алкогольних напоїв не вживає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що не оспорюється сторонами. Із копії паспорта [PERSON] , серії [NUMBER] , вбачається, що місцем проживання останньої значиться [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 3032 про призначення ідентифікаційного номера, [PERSON] одержала ідентифікаційний номер [NUMBER] від 01.07.1998. Як вбачається із постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 01.12.2022 у справі №133/2171/22, [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно [PERSON] .. Відповідно до постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26.09.2022 у справі №133/1187/22 про притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження у справі було закрито. В матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення № 775416 від 02.01.2023 відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а саме - за вчинення насильства в сім`ї відносно своєї матері [PERSON] . Відповідно до пояснень [PERSON] від 02.01.2023, 01.01.2023 близько 18:00 год за місцем її проживання прийшов її син [PERSON] в п`яному вигляді та почав виражатися в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. Відповідно до пояснень [PERSON] від 02.01.2023, 01.01.2023 близько 18:00 год за місцем свого проживання останній прийшов в п`яному вигляді та вчинив відносно своєї матері [PERSON] домашнє насильство, а саме: почав виражатися в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, шарпав за верхній одяг. Згідно рапорту дільничого від 02.01.2023 № 26, 02.01.2023 о 12:45 надійшла заява до РУ про те, що 02.01.2023 о 12:40 год за адресою [ADDRESS] , надійшла заява до ВП від [PERSON] , [INFO] , про те, що 01.01.2023 о 17:30 год за місцем спільного проживання син [PERSON] , [INFO] , перебуваючи в п`яному вигляді вчинив відносно неї домашнє насильство. Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.01.2023, 01.01.2023 о 17:30 год за місцем спільного проживання син [PERSON] , [INFO] , перебуваючи в п`яному вигляді вчинив відносно [PERSON] домашнє насильство, а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, шарпав за верхній одяг. Із копії паспорта [PERSON] , серії [NUMBER] , вбачається, що місцем проживання останнього значиться [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 51785 про призначення ідентифікаційного номера, [PERSON] одержав ідентифікаційний номер [NUMBER] від 27.04.2001. В матеріалах справи міститься довідка Махнівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 04.01.2023 № 42, видана [PERSON] про те, що він фактично зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.08.1987 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Главою 13 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства. Як визначено п.п. 3, 6, 7, 8, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). При цьому суд зауважує, що наданий заявником протокол про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не може бути належним доказом вчинення насильства в сім`ї, оскільки вина останнього не доведена, та відповідно до наданого суду протоколу не прийнято судове рішення щодо визнання винуватості у вчиненні даного адміністративного правопорушення. Суд бере до уваги те, що згідно постанови, якою на [PERSON] було накладено стягнення за вчинення домашнього насильства стосується подій, які були вчинені в межах одного дня. В іншій справі провадження закрито. Таким чином систематичності вчинення домашнього насильства суду не доведено. Згідно з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі №756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі №754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі №754/6995/19, від 06 лютого 2020 року у справі №753/8626/19, від 09 вересня 2020 року у справі №711/3280/20, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Також у цих постановах Верховний суд виходив з того, що звернення заявника до органів поліції самі по собі не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Також суд бере до уваги позицію заявниці, яка підтвердила факт примирення із сином, і вказувала на те, що він змінив сою поведінку. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів на підтвердження підстав для видачі заявленого обмежувального припису. Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд приходить до висновку, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не підтверджують факту систематичного вчинення домашнього насильства щодо заявника, та на даний час не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення фізичного, психологічного чи матеріального насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалих неприязних конфліктних відносин між сторонами. Таким чином, зважаючи на відсутність правових підстав для видачі обмежувального припису, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Outcome: dismissed