Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2002 року. Від шлюбу мають одну дитину, дочку [PERSON] , яка на даний час є повнолітньою. Поряд з тим, зазначив, що після реєстрації шлюбу вони протягом року проживали в будинку батьків дружини у с.Верхняківці, а згодом перейшли жити до його батьків у с.Окопи. У 2011 році вони разом поїхали на роботу за кордон. Там в них почали погіршуватися подружні стосунки, кожен із них жив своїм життям, один одним не цікавилися, втратили інтерес один до одного, тому у 2012 році припинили подружні відносини і почали проживати окремо. Побачивши, що вони вже не відновлять подружні стосунки, він з 2013 року почав жити з іншою жінкою, з якою проживає до сьогодні у незареєстрованому шлюбі. Крім того у них [INFO] народився син, батьківство якого він визнав. Таким чином, сторони не проживають разом 10 років, спільного бюджету не мають, не ведуть спільного господарства. Вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, примирення він не бажає, оскільки це суперечить його інтересам, у зв`язку з чим просив суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. У зв`язку з припиненням АТ «Укрпошта» надання послуг щодо відправки поштової кореспонденції відповідачка по справі 29 грудня 2022 року про надходження позову та розгляд справи повідомлена через офіційний веб-сайт Борщівського районного суду. На момент розгляду справи судом відповідачкою відзиву на позов, будь-яких заяв, клопотань подано не було. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 02 грудня 2002 року Верхняківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 02 грудня 2002 року у Верхняківській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, про що складено актовий запис № 4. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має одну дитину, яка на даний час є повнолітньою. Також судом встановлено, що шлюб між сторонами набрав формальних рис, такі 10 років разом не проживають, подружні відносини не підтримують, не мають спільного бюджету та не ведуть спільного господарства. Наміру зберегти шлюб, ні позивач, ні відповідачка не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved