Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 08 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстрований син позивача, [PERSON] , проте у зазначеному помешкані він протягом тривалого часу не проживає, комунальних послуг не сплачує. Вказує на те, що реєстрація відповідача у квартирі створює для нього перешкоди для розпорядження належним їй майном, комунальних послуг відповідач не сплачує, а тому просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою за вищевказаною адресою. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 грудня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився. Від [PERSON] надійшла заява, в якій він не заперечує проти задоволення позову, так як у батьківській квартирі не проживає вже декілька років. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд встановив, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 22 лютого 2017 року. Згідно записів будинкової книги за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] , з 11 грудня 2019 року /а.с.8-11/. 27.05.2022, 12.08.2022, 28.11.2022 керівником ОСББ «Світанок» Дзиндзюрою Василем Володимировичем, за підписами свідків-сусідів, складено акт про те, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає з березня 2020 /а.с.12,13,14/. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Конституцією України\~(ст.41) та ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно доЗУ від 17.07.1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенці"закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях316,\~317,\~319,\~321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло, житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст.379,\~382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України\~таст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72\~ЖК Української\~РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року зазначено, що поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було в законному порядку встановлене, а залежить від фактичних обставин, а саме - існування достатніх і тривалих зв`язків із конкретним місцем. Утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі з березня 2020 року без поважних причин, тобто понад один рік, у зв`язку з чим він на підставі положень ч. 2 ст.\~405\~ЦК України втрачає право на користування цим житлом. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Згідно п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На прохання позивача суд не стягує з відповідача судові витрати. На підставі викладеного, ст.72 ЖК України, ст.405 ЦК України\~та

Outcome: approved