Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

В листопаді 2022 року заявник Орган опіки та піклування (виконавчий комітет Білоцерківської міської ради) звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду\~ Київської області з заявою, заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про звільнення від повноважень опікуна, мотивуючи тим, що 06 вересня 2022 року на засіданні опікунської ради при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради було розглянуто звернення [PERSON] , досліджено усі обставини справи, враховуючи вимоги статей 55, 56, 75 Цивільного кодексу України, Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року за№ 34/166/131/88 (далі Правила), опікунська рада при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради дійшла висновку щодо необхідності звільнення від обов`язків опікуна: [PERSON] , [INFO] над недієздатною особою [PERSON] , [INFO] та рекомендувала виконавчому комітету Білоцерківської міської ради, як органу опіки і піклування розглянути проект рішення: «Про звільнення від повноважень опікуна [PERSON] , [INFO] над недієздатною особою [PERSON] , [INFO] », що зафіксовано протоколом опікунської ради при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради від 06 вересня 2022 року № 10. Рішенням від 09 вересня 2022 року № 593 виконавчий комітет Білоцерківської міської ради погодився з пропозицією опікунської ради при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради щодо необхідності звільнення від виконання обов`язків опікуна [PERSON] , [INFO] , над недієздатною особою [PERSON] , [INFO] . Враховуючи передумови, які стали підставою для звернення органу опіки і піклування при виконавчому комітеті Білоцерківської ради до суду, зазначає: згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2014 року по справі № 357/1084/14-ц 2-0/357/52/14 [PERSON] , [INFO] визнаний недієздатним, опікуном призначена [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована по [ADDRESS] . Рішенням суду було встановлено: [PERSON] з 02.10.2009 року перебуває на обліку в Білоцерківському психонаркологічному територіальному медичному об`єднанні з діагнозом: шизоафективний розлад, маніакальний тип, маніакально - параноїдний синдром. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 529-01 від 06.03.2014 року, виконаної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи визначено : [PERSON] виявляє ознаки шизоафективного розладу змішаного типу, за своїм психічним станом він не може усвідомлювати значення своїх дій та не може керувати ними. Опікун, [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.03.2009 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 250 від 25 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №358/14570/21 2-0/357/27//22 від 11 травня 2022 року призначено [PERSON] , [INFO] , другим опікуном над недієздатним [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що [PERSON] , [INFO] потребує сторонньої допомоги для захисту майнових та особистих прав, свобод та інтересів, допомоги в їх забезпеченні та реалізації, та беручи до уваги те, що опікун [PERSON] не здійснює опіку над підопічним і немає на це бажання, відповідно до частини другої статті 300 Цивільного процесуального Кодексу України, суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Просили суд звільнити від повноважень опікуна [PERSON] , [INFO] над недієздатною особою [PERSON] , [INFO] ( а. с. 1-5 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2022 року ( а. с. 27 ) головуючим суддею визначено суддю Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Ухвалою судді від 02 грудня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку окремого провадження. Постановлено призначити справу до розгляду в судове засідання на 27 грудня\~ 2022 року ( а. с. 31 ). 27 грудня 2022 року\~ справа була знята з розгляду у зв`язку із відсутністю електропостачання в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та відкладена на 23.01.2023 року ( а. с. 41 ). Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Заявник свого представника в судове засідання не направив, 23.01.2023 року за вх. № 2553 судом було отримано заяву від представника заявника [PERSON] , в якій остання просила суд розглядати справу за відсутності представника заявника. Заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] надала до суду заяву, отримана 27.12.2022 року, в якій просила заяву Органу опіки і піклування\~ розглядати без її участі, заяву підтримує ( а. с. 39 ). Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності ( ч. 3 ст. 211 ЦПК України ). За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 2 ст. 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд розглядає питання про звільнення опікуна або піклувальника в судовому засіданні з повідомленням заінтересованих осіб. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про звільнення опікуна або піклувальника. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. ч. 2, 7 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Частиною 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, звільнення від повноважень опікуна. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 358/1084/14-ц від 25 березня 2014 року у справі за заявою [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною та про встановлення опіки, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради, заява задоволена та визнано [PERSON] , [INFO] недієздатним та встановлено над ним опіку.\~ Призначено опікуном [PERSON] , [INFO] ( а. с. 6 ). Вказаним судовим рішенням встановлено, що [PERSON] , [INFO] з 02.10.2009 року перебуває на обліку в білоцерківському психонаркологічному територіальному медичному об`єднанні з діагнозом: шизоафективний розлад, мініакальний тип, мініакально-параноїдний синдром, що слідує з оглянутої в судовому засіданні його амбулаторної картки, довідки Білоцерківського ПНТМО від 21.01.2014 року за № 80. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 529-01 від 06.03.2014 року, виконаної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи, [PERSON] виявляє ознаки шизоафективного розладу змішаного типу, за своїм психічним станом він не може усвідомлювати значення своїх дій та не може керувати ними. Вказане судове рішення набрало законної сили 04.04.2014 року. Встановлено, що опікун, [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.03.2009 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 250 від 25 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ( а. с. 12 ). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 358/14570/21 від 11 травня 2022 року у справі за заявою Органу опіки та піклування ( виконавчий комітет Білоцерківської міської ради ), заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] про призначення опікуна, заява задоволена та\~ призначено [PERSON] , [INFO] , другим опікуном над недієздатним [PERSON] , [INFO] ( а. с. 20-22 ). Вказане судове рішення набрало законної сили 11.05.20221 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 28 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Білоцерківської міської ради з заявою про звільнення її від обов`язків опікуна, оскільки за сімейними обставинами її не допускають виконувати такі обов`язки над [PERSON] . Її донька, перший опікун [PERSON] , яка перебуває в Італії заборонила їй знаходиться в їхньому домі ( а. с. 23 ).\~ Рішенням від 09 вересня 2022 року № 593, виконавчий комітет Білоцерківської міської ради погодився з пропозицією опікунської ради при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради щодо необхідності звільнення від виконання обов`язків опікуна [PERSON] , [INFO] , над недієздатною особою [PERSON] , [INFO] ( а. с. 24 ). Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявник просить звільнити від повноважень опікуна [PERSON] , оскільки опікун [PERSON] не здійснює опіку над підопічним і не має на це бажання. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з приписами ст. 55 ЦК України та абзацу другого пункту 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з частиною 1 статті 60 Цивільного Кодексу України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до статті 62 Цивільного Кодексу України, опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Відповідно до частини першої статті 67 Цивільного Кодексу України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Згідно з положенням частини першої статті 75 Цивільного Кодексу України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника до винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку. Згідно частини третьої статті 75 Цивільного Кодексу України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або соціального захисту. Відповідно до повноважень органів опіки та піклування у сфері опіки та піклування над повнолітніми недієздатними особами відноситься наступне - отримання повідомлення про фізичних осіб, які потребують опіки або піклування (стаття 57 Цивільного Кодексу України); звернення до суду із заявою про визнання особи недієздатною, обмеження цивільної дієздатності особи, поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною (частина перша статті 42 Цивільного Кодексу України), частин першої, третьої статті 296 Цивільного процесуального Кодексу України, частин третьої, четвертої статті 300 Цивільного процесуального Кодексу України); подання клопотання про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною (частина сьома статті 300 Цивільного процесуального кодексу України); готують подання до суду про можливість призначення особи опікуном або піклувальником повнолітньої недієздатної особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена (частини перша, друга статті 60 Цивільного Кодексу України); здійснення опіки або піклування над повнолітньою фізичною особою до призначення їй опікуна чи піклувальника (стаття 65 Цивільного Кодексу України); звернення до суду із заявою про звільнення особи від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до начального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту (частині .третя статті 75 Цивільного Кодексу України) та інше, що вбачається із Правил опіки та піклування. Враховуючи пункти 1.1, 1.2 Правил, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Відповідно до частини другої статті 300 Цивільного процесуального Кодексу України, суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Так, як встановлено вище, опікун [PERSON] не виконує функції опікуна, звернулася до Органу опіки та піклування з заявою про звільнення її від повноважень опікуна, оскільки не може виконувати такі обов`язки. Окрім цього, звертаючись до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, [PERSON] підтримала заяву Органу опіки та піклування та просила її задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до Правил опіки та піклування ( Наказ Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України ід 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 ), опікуни та піклувальники на їх прохання можуть бути звільнені від виконання своїх обов`язків. До того ж, ніхто не може бути примушений виконувати обов`язки опікуна, бути опікуном всупереч волі, бажанню та тоді, коли стан здоров`я не дозволяє виконувати ці обов`язки. Також, судом враховано, що наразі у [PERSON] , [INFO] наявний опікун його дружина [PERSON] . Враховуючи, що [PERSON] , [INFO] потребує сторонньої допомоги для захисту майнових та особистих прав, свобод та інтересів, допомоги в їх забезпеченні та реалізації, а опікун [PERSON] не здійснює опіку над підопічним і немає на це бажання, про що свідчить її заява спрямована до Органу опіки та піклування, яка була розглянута останнім, а також з заяви до суду, в якій [PERSON] заяву Органу опіки та піклування про її звільнення від повноважень опікуна підтримала, суд вважає за необхідним звільнити її від повноважень опікуна над [PERSON] , [INFO] . Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). За наведених обставин, суд вважає, що заява є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved