Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

29.08.2022 року представник позивача [PERSON] - адвокат Шолох О.В., звернулась до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить dизначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, терміном три місяці, після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] в місті Чернігові. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] у віці 89 років, померла мати позивача, [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть, актовий запис №3039, видане Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області. Позивач, є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, про що свідчить свідоцтво про народження, від 01.08.2018 року, серії [NUMBER] , яке видане повторно. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, про що свідчить витяг зі Спадкового реєстру за №69675118. За життя мати позивачки, [PERSON] , була членом садового товариства «[ADDRESS]» в садовому кооперативі та користувалася земельною ділянкою [ADDRESS] . З 2005 року вищезазначеною земельною ділянкою постійно користувалася позивач, [PERSON] , в зв`язку з тим, що мати [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з поважним віком вже не мала можливості обробляти город. Після смерті матері, позивач написала заяву про прийняття її в члени садового товариства «Залізничник -2», в зв`язку зі смертю матері. [PERSON] була прийнята в члени садового товариства, їй була видана книжка члена садового товариства та вона постійно сплачує членські внески та користується земельною ділянкою [ADDRESS] , на якій розташований садовий будиночок. Позивач на час смерті матері не проживала разом з нею. Фактично за життя [PERSON] проживала по [ADDRESS] , разом з іншою донькою [PERSON] , онукою [PERSON] та правнукою [PERSON] . В липні 2022 року, позивач вирішила приватизувати земельну ділянку [ADDRESS]. При зверненні до Голови садового товариства для отриманні довідки, що вона є членом садового товариства для подальшого виготовлення технічної документації на земельну ділянку, з`ясувалося, що мати за життя скористалася своїм правом на приватизації земельної ділянки. Фактично за життя матері, позивач не була обізнана, що мати в 2005 році приватизувала земельну ділянку [ADDRESS] », на якій розташований садовий будиночок. Вважає, що з урахуванням дуже похилого віку спадкодавця, вона не повідомила позивачу, що у 2005 приватизувала спірну земельну ділянку, хоча фактично на протязі з 2005 року не користувалася за станом здоров`я та урахуванням віку, земельною ділянкою. Вказує, що позивач, будучи не обізнаною про наявність спадкового майна, не зверталася з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Копія державного акту була отримана через адвокатський запит. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась. Надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 35). Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] у віці 89 років, померла мати [PERSON] , [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть, актовий запис №3039, виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області (а.с. 6). [PERSON] , є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, про що свідчить свідоцтво про народження, від 01.08.2018 року, серії [NUMBER] , яке видане повторно (а.с. 7, 8). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, про що свідчить витяг зі Спадкового реєстру за №69675118 (а.с. 10). [PERSON] , була членом садового товариства «[ADDRESS]» в садовому кооперативі та користувалася земельною ділянкою [ADDRESS] . З 2017 року вищезазначеною земельною ділянкою постійно користується [PERSON] (а.с. 11). Земельна ділянка [ADDRESS] була приватизована [PERSON] , що вбачається з копії Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА №432738, виданого 23.03.2005 року (а.с. 12). Копія вказаного Державного акту була отримана позивачем від Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради 19.08.2022 відповідно до адвокатського запиту (а.с. 13). Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом, згідно ст.1261 ЦК України, мають діти спадкодавця, у тому числі, зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, а ст.1270 ЦК України регламентує для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності із ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи, що позивач являється спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] , пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, зокрема у зв`язку з необізнаністю позивача про те, що у власності матері наявне спадкове майно, яке може бути успадкованим - земельної ділянки [ADDRESS] , суд вважає, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважною і вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] - задовольнити, і визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене та

Outcome: approved