Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

У провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екодевелопмент», про стягнення заборгованості та моральної шкоди. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року позовні вимоги [PERSON] , про стягнення заборгованості та моральної шкоди, було задоволено частково. 12 грудня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Індюкової Тетяни Володимирівни, про стягнення витрат на професійну правову допомогу, у якій вона просить сягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000,0 грн. В обґрунтування заяви зазначає, що під час судового засідання представником було подано заяву про те, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть подані суду протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення по справі. 26 липня 2022 року позивач звернувся до адвоката Індюкової Т.В. за наданням йому правової допомоги у судовій справі № 932/3968/21 в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська, тому між нею та позивачем було укладено Договір № 05 про надання правової допомоги від 26.07.2022 року. Відповідно до п. 3.2. умов вказаного договору, вартість гонорару становить 5\~000,0 грн., які були сплачені позивачем 26.07.2022 року та підтверджується квитанцією ПриватБанку № P24A90365681D159249 від 26.07.2022\~р., яка містить в призначенні платежу посилання на Договір 05 про надання правової допомоги. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2023 року дану заяву передано в моє провадження. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи вищезазначене, суд, вважає за доцільне розглянути заяву про відшкодування судових витрат без участі сторін. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10 підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Також Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу [PERSON] у зазначеній справі надавала адвокат Індюкова Тетяна Володимирівна на підставі договору про надання правової допомоги № 5 від 26 липня 2022 року. До заяви долучено Акт № 1 прийому-передачі виконаних робіт за Договором про надання правової допомоги № 05 від 26.07.2022 року, який підписано 30.11.2022 року, згідно якого підтверджено виконання робіт адвокатом Індюковою Т.В. та прийняття такої роботи позивачем [PERSON] , за що виходячи із п. 3.2 умов Договору № 05 вартість гонорару становить 5\~000,0 грн. Зокрема долучено квитанцію від 26.07.2022 року № P24A90365681D159249, що свідчить про сплату такого гонорару. Верховний Суду у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції. З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу у заявленому розмірі, а також враховуючи задоволення позову, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 5\~000,00 гривень.

Outcome: approved