Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Літенко Л.В. про визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині. В обґрунтування позову зазначила, що 01.07.2014 р на підставі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] набула право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 21.02.2019 р. [PERSON] склала заповіт, яким заповіла спірну квартиру [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла та після її смерті приватним нотаріусом заведено спадкову справу № 14/2020. 16.09.2020 р. [PERSON] оформила у нотаріуса за місцем свого проживання в Ізраїлі заяву про прийняття спадщини по смерті матері, 17.09.2020 р. адвокат позивача подав приватному нотаріусу повідомлення про прийняття спадщини спадкоємцем першої черги [PERSON] 22.12.2020 р. зважаючи на наявність спору між спадкоємцями стосовно спадкового майна, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус відмовила спадкоємцям у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки спадкодавець [PERSON] залишила заповіт на [PERSON] , то [PERSON] має право на обов`язкову частку, яка становить половину частки, яка належить їй за законом. Відповідно [PERSON] належить обов`язкова 1/4 частина спірної квартири, як половина від спадщини за законом, за умови наявності у неї рідної сестри [PERSON] , яка також прийняла спадщину. Незалежно від змісту заповіту, складеного матір`ю, [PERSON] як непрацездатна донька спадкодавця, спадкує половину частки, яка належала б кожному з спадкоємців у разі спадкування за законом (обов`язкова частка), яка за умови іншої рідної сестри, яка також прийняла спадщину, становить 1/4 ч. спірної квартири. Вирішити спір у позасудовому порядку не представляється можливим. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування обов`язкової частки по смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 23.11.2021 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду\~від\~21.12.2021\~року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, доводи позовної заяви підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомили, відзив не надали. Третя особа приватний нотаріус Запорізького МНО Літенко Л.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] від 09.06.2005 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Відділу реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції Міністерства юстиції України від 07.04.2005 року, 24.07.1971 року між [PERSON] та [PERSON] 24.07.1971 року у Запорізькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 2021. Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] . 15.03.1984 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, запис акта № 119. Згідно з довідкою Відділу реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції Міністерства юстиції України від 05.05.2005 року, 21.09.1984 року між [PERSON] та [PERSON] 21.09.1984 року зареєстровано шлюб, актовий запис № 568. Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] . 15.01.1991 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя зареєстровано розірвання зазначеного шлюбу, запис акта № 28. Згідно зі свідоцтвом про зміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] від 26.02.1985 року, [PERSON] , [INFO] , змінила ім`я на [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.03.2020 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 223994669 від 15.09.2020 р., нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] [PERSON] за життя склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Грибановою О.В. від 21.02.2019 року, відповідно до якого заповідала [PERSON] належну їй квартиру [ADDRESS] . [INFO] відкрилась спадщина після померлої [PERSON] . 04.08.2020 року [PERSON] звернулася із завою до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Літенко Л.В. про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] та в заяві зазначила, що крім неї є спадкоємці за законом, донька померлої [PERSON] . 20.08.2020\~року [PERSON] звернулася із завою до приватного нотаріуса про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] та в заяві зазначила, що крім неї спадкоємцем є : донька [PERSON] 17.09.2020 року адвокатом Сердюком Р.В. була подана копія заяви про прийняття спадщини від [PERSON] , оригінал якої подано 20.09.2020 р. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Літенко Л.В. від 22.12.2020 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Так, відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~статтею 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За правилами\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях \~1261-1265 цього\~Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Частиною першою\~статті 1241 ЦК України\~встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений\~статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Зазначене узгоджується з пунктом 19\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», в якому судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. Отже, за правилами\~ЦК України\~до таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення (стаття 1266 ЦК України). Тобто, при обчисленні розміру обов`язкової частки слід ураховувати всіх спадкоємців за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 292/389/17 (провадження № 61-19499 св 19). Відповідно до ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 лютого 2014 року в справі № 1-1/2014 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця), розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої ст. 1241 ЦК України], ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 СК України, який відносить до категорії «непрацездатні» осіб з інвалідністю I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний».\~\~\~\~\~ Згідно з абз. 17 ч. 1ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. В свою чергу, згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років. Судом встановлено, що позивач входить до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті своєї матері [PERSON] померлої [INFO] , оскільки на момент відкриття спадщини досягла встановленого чинним законодавством України загального пенсійного віку 60-ти років. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до\~ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Стаття 392 ЦПК України\~передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 1\~ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається\~\~спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належність [PERSON] на момент смерті права власності на квартиру [ADDRESS] та своє право на спадкування обов`язкової частки у розмірі 1/4 частки, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved