Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що 17.04.2010 року між сторонами було укладено шлюб від якого вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між сторонами не склалися і з квітня 2022 року вони фактично припинились. Причина розлучення - несумісність характерів. Малолітній син проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріально не допомагає утримувати сина, хоча в установленому законом порядку він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дитини. Позивач просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - « [PERSON] », та стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду. Стислий виклад відзиву: 27.12.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він зазначає, що причиною розірвання шлюбу з боку позивача є небажання проживати з фізично нездоровою та безробітною людиною. У квітні 2022 року відповідач тяжко захворів, що спричинило психоневрологічне запалення. У 27.04.2022 року [PERSON] був покладений на лікування у стаціонар обласного тубдиспансеру і перебував там до 10.06.2022 року. Внаслідок погіршення психічного стану, він не закінчив лікування і втік додому. Дружина не провідувала його і не допомагала матеріально, а коли він повернувся до будинку, який вони спільно орендували, то забрала дитину і спільні збереження, та зникла в невідомому напрямку. Стан здоровя відповідача внаслідок цього ще більше погіршився і 11.07.2022 року відповідачу було проведено оперативне втручання у КНП «Третя міська лікарня», де він лежав до 22.07.2022 року. Тяжкий фізичний та психічний стан не дає йому змогу знайти роботу. Відповідачу надають матеріальну допомогу сестра та родичі. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, однак про дату та місце розгляду справи повідомлялись в порядку п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 07.12.2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження. 27.12.2022 року від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін. Ухвалою суду від 28.12.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання. 05.01.2023 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Не заперечує проти заочного рішення у даній справі. Встановлені судом обставини: Судом на підставі поданих доказів встановлено наступне. 17.04.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 281, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб від 07.10.2022 року, Серії [NUMBER] , виданого повторно. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними його свідоцтва про народження від 05.09.2019 року, Серія [NUMBER] . Згідно довідки з виконкому Степанківської сільської ради від 13.10.2022 року №990, на утриманні [PERSON] знаходиться її малолітній син [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають у [ADDRESS] . Отже судом встановлено факт реєстрації шлюбу між сторонами та наявність у них спільного сина, який проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] №150, останній перебував на лікуванні у КНП «ЧОПТД ЧОР» з 27.04.2022 року до 10.06.2022 року з діагнозом - ВДПТБ (05.05.2022 р.) правобічна емпієма плеври, Дестр-, МБТ-, М-, К-, Гіст0, ког. П (2022р). Супутні захворювання - хронічний бронхіт, психоневрологічне запалення. Рекомендації: спостереження фтизіатра, психіатра, продовження лікування, Р-контроль та консультації в ОТД після закінчення інтенсивного та основного курсу. Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] № [NUMBER] , останній перебував на лікуванні у стаціонарі у хірургічному відділенні №1 КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» з 11.07.2022 року по 27.07.2022 року, з діагнозом - стан після емпієми плеври. Залишкові порожнини. Регідна легеня. Після лікування рекомендовано подальше лікування в амбулаторних умовах, обмеження фізичного навантаження до 1 міс. Вищевказаними медичним документами підтверджується той факт, що [PERSON] має проблемі зі здоров`ям і потребує медичного нагляду, та подальшого лікування в амбулаторних умовах. Норми права, що підлягають застосуванню: ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. п. 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Відповідно до пункту а), b), с) ч. 1 ст. 16 Конвенції ООН «Про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок» від 03.09.1981 року, держави-сторони вживають усіх відповідних заходів для ліквідації дискримінації щодо жінок в усіх питаннях, що стосуються шлюбу та сімейних стосунків, і, зокрема, забезпечують на основі рівності чоловіків і жінок: a) однакові права щодо одруження; b) однакові права на вільний вибір дружини і на одруження лише з своєї вільної і повної згоди; c) однакові права та обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Отже принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст.. 113 СК України). У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. ч. 1 ст. 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності та повноті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З тверджень позивача вбачається, що подружні стосунки сторони не підтримують, і відповідачем не заперечується даний факт. Однак, [PERSON] та [PERSON] мають свої погляди на причини, з яких вони не проживають разом. Суд приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що позивач не бажає з ним проживати через його хворобу, однак дана обставина не є перешкодою для розірвання шлюбу, оскільки законодавцем не передбачено, що хвороба одного з подружжя є підставою за якої шлюб не може бути розірвано, у зв`язку з чим, зважаючи на волевиявлення позивача щодо розірвання шлюбу та відсутність клопотання відповідача щодо надання строку на примирення, є за доцільне розірвати шлюб, так як подальше подружнє життя суперечить інтересам позивача. Вимога позивача щодо залишення їй прізвища « [PERSON] » після розірвання шлюбу є безпідставною, оскільки позивач не змінювала своє прізвище після реєстрації шлюбу. Враховуючи, що малолітній син проживає разом з матір`ю і перебуває на її утриманні, і даний факт відповідачем не спростовується, суд приходить до висновку що дитина потребує стабільної щомісячної матеріальної допомоги і з боку батька. Однак, зважаючи на те, що відповідач має захворювання і потребує постійного медичного спостереження за станом свого здоров`я, у зв`язку з чим несе додаткові витрати на медичні огляди, та на медичні препарати і послуги, так як продовжує лікування амбулаторно, і стан здоров`я [PERSON] звужує напрямки для пошуку роботи, яка б не шкодила його здоров`ю, суд вважає можливим зменшити розмір аліментів на утримання дитини з ј частки від заробітку (доходу) відповідача на 1/6 частину. Такий розмір аліментів не порушить інтересів дитини, і не буде надмірним тягарем для батька, який має проблеми зі здоров`ям, однак який не є інвалідом за станом здоров`я, що не може працевлаштуватись через протипоказання. Крім того, позивач у зв`язку з досягненням дитиною 3-х річного віку також має змогу працювати і забезпечувати малолітнього сина. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір у сумі 992,40 грн. за вимогу про розірвання шлюбу. За вимогу щодо стягнення аліментів судовий збір позивачем не сплачено, оскільки вона звільнена від його сплати, згідно ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», а тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн. Доказів того, що відповідач звільнений від сплати судового збору, останнім не надано.

Outcome: partial