Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Яворський С.С., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача додаткові витрати утримання дитини-інваліда [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10005,35 грн. Позов мотивований тим, що з 28.10.2012 року по 29.11.2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2015 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн., щомісяця, починаючи з 29.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначений розмір аліментів на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2017 року, змінено. Дочка сторін [PERSON] є інвалідом дитинства до 18 років та має діагноз: вроджена вада розвитку головного мозку, мозочкові атаксії з порушенням ходи, легкий нижній парапарез, психічний недорозвиток, системні мовленеві порушення, змішана форма дизартрії. G40.8. Симптоматична епілепсія, поліморфні напади. Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда №121 від 28.04.2022 року потребує: медичну реабілітацію (дотримання лікувально-охоронного режиму; стаціонарне лікування - за потребою; нагляд психіатра, невролога, реабілітації); соціальну та побутову реабілітацію (навчання основним соціальним навикам). Позивач виконує індивідуальну програму реабілітації інваліда, забезпечує отримання дитиною необхідних медичних препаратів та забезпечує проведення різних лікувальних заходів. Оскільки дитина проживає з матір`ю всі додаткові витрати на дитину несе мати. Позивач понесла додаткові витрати на дитину у зв`язку зі станом її здоров`я в розмірі 20010 гривень 67 коп. Відповідач в додаткових витратах пов`язаних з лікуванням доньки приймати участі не бажає, що і стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області 07.10.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 07.11.2022 року відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на позовну заяву, в яких просить повністю відмовити в задоволенні позову. Така позиція мотивована тим, що у відповідача скрутне матеріальне становище. У нього змінився сімейний стан, а саме він на даний час проживає однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах з громадянкою [PERSON] , у якої від попереднього шлюбу є дитина та яка перебуває на її утриманні. У нього виникли нові права та обов`язки щодо нової сім`ї, у тому числі і матеріального характеру (сплата комунальних послуг, забезпечення побутових потреб, утримання дитини своєї співмешканки від першого шлюбу, забезпечення потреб дружини). Зазначає, що заявлений розмір додаткових витрат є для нього непомірно великим. 12.12.2022 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника позивача Яворського С.С. в яких він вказує, що надіслані на адресу суду заперечення відповідача по формі не відповідають вимогам ЦПК України. Посилання відповідача на те, що він не має матеріальної можливості сплатити додаткові витрати на утримання дитини - інваліда не підтверджено належними і допустимими доказами. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази зміни сімейного стану відповідача, його перебування в зареєстрованому шлюбі, наявність у нього інших неповнолітніх дітей чи утриманців будь - якими доказами перед судом не доведено. З огляду на викладене просив суд не приймати до уваги доводи відзиву відповідача у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.05.2013 року (а.с.7). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.12.2015 року (справа № 127/17777/15-ц) з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття. https://reyestr.court.gov.ua/Review/54074820. Зазначений розмір аліментів на підставі заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2017 року (справа №127/15871/17), змінено на аліменти в розмірі 1/3 частини всіх заробітків (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. https://reyestr.court.gov.ua/Review/70526358. Дитина сторін [PERSON] має інвалідність з дитинства, у зв`язку із вродженою вадою розвитку головного мозку, мозочкові атаксії з порушенням ходи, легкий нижній парапарез, психічний недорозвиток, системні мовленеві порушення, змішана форма дизартрії. G40.8. Симптоматична епілепсія, поліморфні напади, отримує державну соціальну допомогу, що підтверджується копією медичного висновку №016 від 02.05.2022 року та копією індивідуальної програми реабілітації інваліда №121 від 28.04.2022 року (а.с. 25-28). Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда №121 від 28.04.2022 року [PERSON] потребує: медичну реабілітацію (дотримання лікувально-охоронного режиму; стаціонарне лікування - за потребою; нагляд психіатра, невролога, реабілітації); психолого-педагогічну реабілітацію, фізичну реабілітацію (лікувальний масаж, лікувальна фізкультура); соціальну та побутову реабілітацію (навчання основним соціальним навикам). Протягом останніх трьох років позивачкою понесені додаткові витрати на утримання дитини-інваліда у загальній сумі: 20010 грн. 67 коп., а саме: відповідно до фіскального чеку № 0000002108 від 21.04.2022 року здійснено оплату за аналізи - взяття крові одноразовими системами Пакет № 7.10 «Загальні аналізи крові, розгорнутий» та пакет № 8.3 «Біохімія» на суму 570 грн. 00 коп.; відповідно до фіскального чеку №0000052134 від 19.04.2022 року здійснено оплату за експрес-тест на визначення антигена короновіруса перед дослідженнями на суму 250 грн.; відповідно до фіскального чеку №0000001832 від 09.11.2020 року здійснено оплату за імуноферментний аналіз із крові на суму 214 грн.; відповідно до фіскального чеку №0000017968 від 02.06.2020 року здійснено оплату за дитячу первинну консультацію невролога та отоларінголога, на суму 528,00 грн.; відповідно до фіскального чеку №0000033990 від 15.01.2021 року здійснено оплату за аналізи - печінкові проби, на суму 173,00 грн.; відповідно до фіскального чеку №3000859588 від 03.02.2021 року здійснено оплату за дитячу первинну консультацію невролога, на суму 350,00 грн.; відповідно до фіскального чеку №0000005228 від 30.01.2021 року здійснено оплату за аналізи - загальний аналіз крові, забір венозної крові, на суму 370,00 грн.; відповідно до фіскального чеку №0000007462 від 13.08.2021 року здійснено оплату за імуноферментний аналіз із крові, на суму 110 грн.; відповідно до фіскального чеку №0000005900 від 21.05.2020 року здійснено оплату за МРТ - головного мозку, на суму 2050 грн.; відповідно до фіскального чеку №0000064551 від 25.04.2022 року здійснено оплату за МРТ - головного мозку по протоколу, на суму 3900 грн.; відповідно до фіскального чеку №0000000090 від 12.08.2020 року здійснено оплату за цифровий ортопантомографічний знімок, на суму 170 грн.; відповідно до фіскальних чеків №24 від 29.03.2022 року, № 131 від 15.11.2020 року; № 40 від 10.11.2020 року, № 000185506 від 29.03.2022 року здійснено оплату за лікарські препарати, на суму 836,50 грн.; відповідно до фіскальних чеків №8521 від 03.12.2020 року, № 106 від 20.11.2020 року; № 10068 від 15.01.2021 року, № 152 від 26.11.2020 року здійснено оплату за лікарські препарати, на суму 769,80 грн.; відповідно до фіскального чеку №00002320000136 від 11.01.2021 року, здійснено оплату за дитячу первинну консультацію невролога, на суму 350,00 грн.; відповідно до акту про надання медичної послуги для пацієнта [PERSON] , 2013 року народження, від 24.01.2021 року, здійснено оплату за ВЕЕГ моніторинг, на суму 7 700,00 грн.; відповідно до талонів-накладних стоматологічної клініки № НК-0008300 від 13.08.2020 року та № НК-0008302 від 13.08.2020 року здійснено оплату за наркоз до 30 хв. та видалення тимчасового зубу з анестезією, на суму 1 100,00 грн.; відповідно до фіскального чеку № 2881 від 25.01.2021 року здійснено оплату за проїзд за напрямком Київ - Вінниця, на суму 123,40 грн. (що пов`язано з відповідними діагностичними обстеженнями дитини - інваліда, повернення з м. Києва); відповідно до проїзних документів БЇ №854265, ДУ № 885289, БК № 993217, здійснено оплату за проїзд за напрямками: Вінниця-Київ, Вінниця - Одеса, Одеса - Вінниця, в різні дати, що пов`язані з проходженням у наведених містах відповідних обстежень дитини - інваліда, на суму 445, 97 грн.(а.с.29-38). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. У п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз наведених норм закону вказує на те, що базові постійні потреби дитини покриваються за рахунок аліментів. Проте, в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку або хронічну хворобу, тощо. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19). На підставі наданих позивачем доказів судом достовірно встановлено, що позивач, на виконання індивідуальної програми реабілітації інваліда доньки [PERSON] , забезпечує виконання цієї програми, у зв`язку з чим понесла додаткові витрати. На переконання суду саме наявність хвороби спільної доньки сторін по справі обумовило понесення позивачем зазначених нею витрат. Крім того, суд звертає увагу на те, що виховання дітей передбачає спільне забезпечення батьками їх інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не обов`язкові та відворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які не викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. (постанова Вінницького апеляційного суду у справі №127/5729/21 від 28.12.2021 року). Суд не приймає до уваги позицію відповідача, яку він висловив у запереченнях на те, що позивачем заявлено необґрунтовані позовні вимоги та те, що на даний час у нього змінився сімейний та матеріальний стан і що вказані життєві обставини у повному обсязі спростовують позовні вимоги про стягнення з нього додаткових витрат на утримання дитини-інваліда. Додаткові витрати позивача на лікування та діагностичні процедури доньки - інваліда є документально підтвердженими та перед судом доведеними. На переконання суду відповідач, як батько спільної з позивачем доньки, зобов`язаний брати рівну з позивачем матеріальну участь у додаткових витратах на доньку, що обумовлені її хворобою. На переконання суду понесені позивачем, у відповідній частині, витрати на лікування та профілактику хвороби дитини є розумними, ознак будь - якого необґрунтованого завищення таких витрат на шкоду відповідачу судом не встановлено. Підсумовуючи викладене суд констатує, що позивачем понесено додаткові витрати, пов`язані з хворобою спільної дитини сторін [PERSON] , в розмірі 20010,67 гривень, тому визначає, що додаткові витрати, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача становлять 10 005,33 гривень, тобто половину тих коштів, які витрачені позивачем. З огляду на викладене позов підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат зі сплати судового збору суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Зважаючи, що позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов суд задовольняє в повному обсязі, з відповідача на користь держави необхідно стягнути 992,40 гривень судового збору. На підстав викладеного,

Outcome: approved