Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

23.11.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у якому просить поновити його на посаді заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 22.10.2020 року між позивачем та відповідачем був укладений трудовий договір №305-2020. Договір був укладений відповідно до ст. 23 КЗпП України та є таким, що укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін в інтересах працівника та за його заявою до 22.10.2021 року. Цей договір не є контрактом у розумінні ч. 3 ст. 21 КЗпП України (п. 1.1. Договору). У відповідності до п. 1.2. Договору на підставі даного Договору виникають трудові відносини між роботодавцем та працівником. Згідно п. 1.3. даного Договору працівник приймається на посаду заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця». Відповідно до п. 7.1. Договору цей Договір дії з 23.10.2020 року до 22.10.2021 року включно. Згідно п. 6.1. Договору внесення змін до цього Договору здійснюється виключно у письмовій формі шляхом підписання сторонами додаткових угод. 25.02.2021 року між роботодавцем та працівником укладено Додаткову угоду №2 до Трудового договору №305-2020 від 22.10.2020 року. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди: пункт 7.1. «Строк дії та інші умови» викласти у такій редакції 1. Цей договір діє з 23.10.2020 по 22.10.2023 року включно». 22.10.2021 року позивача звільнено за п. 2 ст. 36 КЗпП України відповідно до Наказу №455/ОС від 21.10.2021 року. Позивач вважає, що звільнення відбулось незаконно, оскільки строк трудового договору було продовжено до 22.10.2023 року включно. Позивач посилається на положення ст.ст. 21, 23 КЗпП України, роз`яснення викладені у ПП ВСУ №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», зазначає, що саме по собі розірвання трудового договору з невизначених законом підстав, по суті є безпідставним звільненням і дане твердження кореспондується з висновками Конституційного Суду України викладеними у рішенні №5-р(І)/2009 від 12.07.2019 року. Системний аналіз рішень Конституційного Суду України говорить про недопустимість погіршення нормами законодавства України, у сфері трудових правовідносин, юридичного становища працівника, незважаючи на посаду навіть за умови наявності контракту. Також позивач посилається на зміст рішення Конституційного Суду України від 04.09.2019 року у справі №3-425/2018(6960/18). Сторона позивача вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України визначене загальне правило згідно з яким розірвання договору допускається за згодою сторін. При цьому, згідно з ч. 3 цієї статті на вимогу однієї з сторін договір зазвичай може бути розірвано судом у випадку істотного порушення договору іншою стороною. У змісті позову позивач наводить положення ст. 36 КЗпП України щодо підстав припинення трудового договору, вказує, що оскільки між сторонами виникли договірні відносини, оформлені письмовим трудовим договором №305-2020, сторони досягли згоди щодо умов та змісту такого договору. Відповідно до п. 6.1. Договору внесення змін до цього Договору здійснюється виключно у письмовій формі шляхом підписання сторонами додаткових угод. Таким чином, в будь-який час до закінчення строку трудового договору сторони можуть за взаємною згодою вносити зміни та доповнення до нього, зокрема і щодо його строку. Якщо договір укладено в письмовій формі, то сторони укладають додаткову письмову угоду про внесення до нього змін у частині строку його дії. У цій угоді, яка є невід`ємною частиною трудового договору, сторони визначають новий строк його дії. Отже, якщо трудовий договір укладався на певний строк в інтересах працівника, то до закінчення строку його дії цей строк можна продовжити. В даному випадку 25.02.2021 року між роботодавцем та працівником укладено Додаткову угоду №2 щодо трудового договору №305-2020 від 22.10.2020 року, згідно з якою сторони виклали пункт 7.1. «Строк дії та інші умови» у такій редакції: «1. Цей договір діє з 23.10.2020 по 22.10.2023 року включно». В наказі №455/ОС від 21.10.2021 року зазначено, що позивача звільнено за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору, що не відповідає дійсності, адже трудовий договір було продовжено, тому таке звільнення є безпідставним та неправомірним. Ураховуючи положення ст. 235 КЗпП України позивач просить поряд із поновленням його на посаді стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 23.10.2021 року по день прийняття судового рішення. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2021 року справу передано на розгляд Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.01.2022 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Постановою Київського апеляційного суду від 08.08.2022 року скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2021 року про передачу справи на розгляд Печерського районного суду м. Києва, направлено справу до Дніпровського районного суду м. Києва для продовження розгляду. 21.09.2022 року матеріали цивільної справи №755/19604/21 надійшли до Дніпровського районного суду м. Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.09.2022 року справу прийнято до провадження та вирішене клопотання сторони позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 13.10.2022 року клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, повернуто заявнику. Ухвалою суду від 30.11.2022 року поновлено стороні відповідача процесуальний строк для подання клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та відмовлено у задоволенні заяви представника позивача та клопотання представника відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 30.11.2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про виправлення описки в ухвалі суду від 23.09.2022 року та встановлено відповідачу п`ятиденний термін для подання витребуваних судом доказів. 20.10.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених до нього позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що 20.10.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття на роботу на посаду заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» на умовах трудового договору у письмовій формі строком з 23.10.2020 до 22.10.2021 включно у зв`язку з обставинами особистого характеру. Відповідач посилається на положення ст. 23 КЗпП України та зазначає, що 22.10.2020 року між позивачем та відповідачем був укладений трудовий договір №305-2020, з умовами якого працівник ознайомився, про що свідчить його особистий підпис на кожній сторінці договору. Наказом №2189/ОС від 22.10.2020 позивача призначено на посаду заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» на умовах трудового договору у письмовій формі строком з 23.10.2020 до 22.10.2021. Призначення, у тому числі переведення, працівників на посади згідно з Номенклатурою посад голови правління Товариства, посади інших категорій і звільнення з них та вирішення окремих питань з управління персоналом з метою визначення єдиних, уніфікованих процедур здійснюється відповідно до Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників та інших працівників АТ «Укрзалізниця», затвердженого рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 06.08.2020 (протокол №Ц-45/66 Ком.т.) зі змінами, затвердженими рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 11.11.2020 (протокол №Ц-45/101 Ком.т.). За змістом підпунктів 2.1.2., 2.1.3 зазначеного Порядку питання про призначення на посаду Номенклатури посад голови правління Товариства порушується у поданні на ім`я голови правління, що підписується: членом правління або директором виконавчим (директором, начальником) регіональної філії, філії Товариства за погодженням з членом правління, якому підпорядковується відповідна функціональна вертикаль, або директором функціональним - для регіональної філії, філії Товариства. Відповідно до пункту 2.2 даного Порядку подання на призначення подається на розгляд голови правління. Згідно з пунктом 2.3 вказаного Порядку голова правління направляє подання на призначення кандидата: через члена правління, який відповідає за людські ресурси, та/або директора з управління персоналом та соціальної політики до Департаменту розвитку персоналу та кадрової політики для подальшого опрацювання; директору з економічної та інформаційної безпеки, який забезпечує проведення перевірки кандидата на посаду в межах компетенції. За результатами такої перевірки до Департаменту розвитку персоналу та кадрової політики надається лист, який має містити (за наявності) визначені обґрунтовані ризики, їх можливі наслідки для Товариства у разі оформлення трудових відносин з таким кандидатом та рекомендації щодо мінімізації зазначених ризиків. Пунктом 3.1 наведеного Порядку Департамент розвитку персоналу та кадрової політики після отримання листа від директора з економічної та інформаційної безпеки про результати перевірки кандидата надає протягом 5 робочих днів (з урахуванням п. 2.4.4 цього Порядку у разі ненадання результатів перевірки - протягом 5 робочих днів з дня закінчення терміну надання таких результатів) директору з управління персоналом та соціальної політики на погодження проект наказу про призначення кандидата на посаду, проект трудового договору в письмовій формі (за необхідності), а також подання на призначення кандидата, до якого додається пакет документів, передбачений у пункті 2.4 цього Порядку. Відповідно до пункту 3.2 цього Порядку директор з управління персоналом та соціальної політики протягом 2 робочих днів з дня отримання пакета документів візує проєкт наказу про призначення кандидата на посаду та проєкт трудового договору в письмовій формі (за наявності). Згідно з пунктом 3.3 зазначеного Порядку після візування документів директором з управління персоналом та соціальної політики відповідно до пункту 3.2 цього Порядку Департамент розвитку персоналу та кадрової політики подає проєкт наказу про призначення кандидата на посаду та проєкт трудового договору в письмовій формі (за наявності) на підпис члену правління, якому підпорядковується функціональна вертикаль, або іншому члену правління та голові правління Товариства. Після підписання наказу про призначення та ознайомлення з ним працівника копія наказу направляється Департаментом розвитку персоналу та кадрової політики до підрозділу, в якому буде працювати кандидат, а також до причетних структурних підрозділів апарату управління Товариства. Копія трудового договору в письмовій формі (за наявності) призначеного працівника регіональної філії, філії направляються Департаментом розвитку персоналу та кадрової політики до відповідної регіональної філії, філії для зберігання в особовій справі працівника. Зазначена процедура АТ «Укрзалізниця», визначена вказаним Порядком застосовується за аналогією при внесенні змін до трудового договору, зокрема при укладанні додаткових угод, які є невід`ємними частинами договору. Посада заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт будівель і споруд» АТ « Укрзалізниця», яку обіймав позивач, відноситься до Номенклатури посад АТ «Укрзалізниця», на які призначення та звільнення працівників проводиться за рішенням голови правління, що є додатком Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників та інших працівників АТ «Укрзалізниця». Однак згідно з листом Департаменту розвитку персоналу та кадрової політики АТ «Укрзалізниця» від 07.10.2022 №ЦПК-25/894 подання про продовження строку дії трудового договору від 22.10.2020 №305-2020 з позивачем в АТ «Укрзалізниця» не ініціювалось. Протягом дії трудового договору від 20.10.2020 року №305-2020 з 23.10.2020 до 22.10.2021 від позивача заява щодо продовження строку його дії до АТ «Укрзалізниця» не надходила. Відповідний наказ про продовження строку дії трудового договору від 22.10.2020 №305-2020 з позивачем АТ «Укрзалізниця» не видавався. Відповідно до частини 4 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформлено розпорядженням власника або уповноваженого ним органу. Таким чином, укладення трудового договору у будь-якому випадку оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Неподання заяви позивачем про продовження строку дії трудового договору, відсутність відповідного наказу в АТ «Укрзалізниця», а також невиконання зазначеної процедури ініціювання та погодження питання продовження строку дії трудового договору, визначеної Порядком призначення на посади та звільнення з посад керівників та інших працівників АТ «Укрзалізниця», свідчить про відсутність правових підстав продовження строку дії такого трудового договору. Тому позивач не може бути допущений до роботи після закінчення строку, визначеного пунктом 7.1. його трудового договору від 22.10.2020 №305-2020, а саме після 22.10.2021. Відповідач посилаються на положення ст.ст. 9, 639, 654 ЦК України та зазначає, що 25.02.2021 позивач не міг укласти додаткову угоду щодо продовження строку дії трудового договору у м. Києві, оскільки перебував у відрядженні у місті Львові з 24.02.2021 по 27.02.2021 включно згідно з наказом філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» від 23.02.2021 №20-В. Ураховуючи викладені обставини та положення ст.ст. 21, 24 КЗпП України сторона відповідача вказує, що строку дії трудового договору належним чином, у встановленому законом порядку, продовжено не було. Подана позивачем копія додаткової угоди до трудового договору є неправомірною і такою, що порушує норми КЗпП України, ЦК України та не може вважатись укладеною. Пунктом 7.1. трудового договору визначено строк його дії до 22.10.2021 і протягом строку дії трудового договору позивачем не було подано заяв щодо визнання недійсними окремих його пунктів чи договору в цілому. Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 36 КЗпП України закінчення строку є підставою припинення трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. 22.10.2021 позивача було звільнено з посади згідно з наказом АТ «Укрзалізниця» від 21.10.2021 №455/ОС за пунктом 2 частини 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору. На думку відповідача, враховуючи викладене позивача було правомірно звільнено з посади у зв`язку із закінченням строку трудового договору, а тому підстав для поновлення його на роботі не вбачається. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 20.10.2020 року позивач звернувся до голови правління АТ «Укрзалізниця» з заявою у якій просив прийняти його на роботу на посаду заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд «АТ «Укрзалізниця» на умовах трудового договору у письмовій формі строком з 23.10.2020 року по 22.10.2021 року включно у зв`язку із обставинами особистого характеру (а.с. 105, 164). Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2020 року між АТ «Укрзалізниця» в особі голови правління Жмака В.М., в.о. члена правління [PERSON] , які діяли на підставі Статуту АТ «Укрзалізниця», з однієї сторони, та [PERSON] , з іншої сторони, був укладений трудовий договір №305-2020 за яким: 1.1. Цей Договір укладено відповідно до статті 23 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та є таким, що укладається на визначений строк, встановлений за погодженням сторін в інтересах Працівника та за його заявою до 22.10.2021. Цей Договір не є контрактом у розумінні частини 3 ст. 21 КЗпП України. 1.2. На підстав, цього договору виникають трудові відносини між Роботодавцем та Працівником. 1.3. Працівник приймається на посаду заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд «АТ «Укрзалізниця». 6.1. Внесення змін до цього Договору здійснюється виключно у письмовій формі шляхом підписання Сторонами додаткових угод. 6.2. Цей Договір може бути припинений: 6.2.2. У зв`язку із закінченням строку цього договору відповідно до пункту другого частини першої статті 36 КЗпП України (у разі прийняття на роботу Працівника на визначений строк, встановлений за погодженням Сторін, на час виконання певної роботи відповідно до пункту 1.1 цього договору). 7.1. Цей Договір діє з 23.10.2020 до 22.10.2021 включно. Строк дії цього договору встановлений за погодженням Сторін. 7.2. Договір набуває чинності з моменту погодження Сторонами усіх умов договору шляхом його підписання Сторонами. Підписання Договору Сторонами свідчить про наявність їх волевиявлення та про їх згоду з усіма умовами цього договору (а.с. 11-18, 106-113, 165-172). Наказом відповідача №2189/ос від 22.10.2020 року позивача призначено на посаду заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд «АТ «Укрзалізниця» на умовах трудового договору в письмовій формі строком з 23.10.2020 до 22.10.2021 з строком випробування три місяці. Підстава: заява [PERSON] , трудовий договір від 22.10.2020 №305-2020, лист від 15.10.2020 №ФБМЕС-02/8372 (а.с. 114, 173). За змістом наявної в матеріалах справи копії Додаткової угоди №2 до Трудового договору №305-2020 від 22.10.2020 року, укладеної у м. Києві 25.02.2021 року: «Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - Товариство) в особі голови правління Жмака Володимира Миколайовича та в.о. члена правління [PERSON] , які діють на підставі Статуту Акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України 13.05.2020 №452), з одного боку, та [PERSON] (далі - Працівник), з іншого боку, в подальшому при сумісному зазначенні іменовані як «Сторони», дійшли спільної згоди та уклали цю Додаткову угоду до Трудового №305-2020 від «22» жовтня 2020 року (надалі - «Трудовий договір») про наступне: 1. Розділ 3 «Оплата праці, пільги, гарантії та компенсаційні виплати Працівника» доповнити пунктом 3.6. у такій редакції: «3.6. Працівникові виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 4 (чотирьох) місячних посадових окладів у випадку дострокового припинення договору за угодою сторін; у зв`язку із закінченням строку Трудового договору; з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідно до пунктів 6.2.1., 6.2.2., 6.2.4. цього Трудового договору.». 2. Пункт 7.1. розділу 7 «Строк дії та інші умови» викласти у такій редакції: «7.1. Цей договір діє з 23.10.2020 до 22.10.2023 включно». 3. Інші умови Трудового договору від 22.10.2020 №305-2020, до яких не внесені зміни цією додатковою угодою, зберігають чинність. 4. Додаткова угода укладена в двох примірниках і є невід`ємною частиною трудового договору від 22.10.2020 №305-2020. Примірники додаткової угоди зберігаються у кожної із Сторін і мають однакову юридичну силу (а.с. 19). Наказом відповідача №455/ОС від 21.10.2021 року позивача звільнено 22.10.2021 року з посади заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Підстава: наказ від 22.10.2020 №2189/ос, п. 6.2. трудового договору від 22.10.2020 №305-2020 (а.с. 20, 135, 194). За змістом наявної в матеріалах справи копії Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників та інших працівників акціонерного товариства «Українська залізниця»: 1.1. Порядок призначення на посади та звільнення з посад керівників та інших працівників акціонерного товариства «Українська заявниця» (далі - Порядок) розроблено з метою визначення єдиних, уніфікованих процедур: підготовки, подання та розгляду матеріалів щодо кандидатів для призначення на посади, визначені Номенклатурою посад голови правління акціонерного товариства «Українська залізниця», на які призначення і звільнення працівників проводиться за рішенням голови правління (далі·- Номенклатура посад голови правління Товариства); призначення, у тому числі переведення, працівників на посади згідно з Номенклатурою посад голови правління Товариства, посади інших категорій і звільнення з них та вирішення окремих питань з управління персоналом. 1.2. Прийняття рішення про призначення або звільнення стосовно усіх посад, визначених у Номенклатурі посад голови правління Товариства, здійснюється головою правління, стосовно інших посад акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Товариство) - головою правління Товариства або іншими особами на підставі відповідної довіреності у встановленому порядку та з урахуванням цього Порядку. 1.3. Прийняття рішення про призначення на посаду або звільнення з посади може здійснюватися також іншою уповноваженою особою у спосіб, встановлений цим Порядком. 2.1. Після пошуку та добору кандидата на посаду у встановленому порядку питання про призначення на посаду Номенклатури посад голови правління Товариства порушується у поданні на ім`я голови правління, що підписується особами визначеними у п/п 2.1.1.-2.1.5 Порядку. 2.2. У вказаному пункті передбачено перелік інформації, яка повинна міститись у поданні на призначення, що подається на розгляд голові правління, а також визначено перелік документів, які додаються до такого подання. 2.3. Голова правління направляє подання на призначення кандидата: через члена правління, який відповідає за людські ресурси, та/або директора з управління персоналом та соціальної політики до Департаменту розвитку персоналу та кадрової політики для подальшого опрацювання; директору з економічної та інформаційної безпеки, який забезпечує проведення перевірки кандидата на посаду в межах компетенції. За результатами такої перевірки до Департаменту розвитку персоналу та кадрової політики надається лист, який має містити (за наявності) визначені обґрунтовані ризики, їх можливі наслідки для Товариства у разі оформлення трудових відносин з таким кандидатом та рекомендації щодо мінімізації зазначених ризиків. 2.4. Департамент розвитку персоналу та кадрової політики формує відповідно до подання на призначення кандидата пакет документів, визначених у п/п 2.4.1-2.4.5 Порядку. 2.5. Відділ пошуку та адаптації персоналу до подання на призначення кандидата готує інформацію (довідково) щодо відповідності кандидата кваліфікаційним вимогам до посади згідно з Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників (далі - ДКХП) та/або відповідною посадовою інструкцією. За рішенням директора з управління персоналом та соціальної, політики або директора Департаменту розвитку персоналу та кадрової політики відділ пошуку та адаптації персоналу проводить оцінку управлінських компетенцій та мотивації кандидата інструментами, що є в наявності у Товаристві (за потреби). 2.7. Департамент розвитку персоналу та кадрової політики (за окремою резолюцією голови правління або члена правління, який відповідає за людські ресурси) погоджує призначення кандидата із керівниками структурних підрозділів апарату управління Товариства функціональної вертикалі, у якій виникла вакансія. Таке погодження/непогодження має бути надане протягом трьох днів з дати отримання відповідного звернення. У разі ненадання відповіді у вказаний термін призначення вважається погодженим. Надання відповіді щодо непогодження кандидата не зупиняє процес призначення, але може бути враховано під час прийняття остаточного рішення. 2.8. Вказаний пункт передбачає перевірку знань кандидата на посаду згідно з Номенклатурою посад голови правління Товариства з напрямків знань, передбачених п.п. 2.8.1.-2.8.2. Порядку. 3.1. Департамент розвитку персоналу та кадрової політики після отримання листа від директора з економічної та інформаційної безпеки про результати перевірка кандидата надає протягом 5 робочих днів (з урахуванням п. - 2.4.4 цього Порядку у разі ненадання результатів перевірки - протягом 5 робочих днів з дня закінчення терміну надання таких результатів) директору з управління персоналом та соціальної політики на погодження проєкт наказу про призначення кандидата на посаду, проєкт трудового договору в письмовій формі (за необхідності), а також подання на призначення кандидата, до якого додається пакет документів, передбачений у пункті 2.4 цього Порядку. 3.2. Директор з управління персоналом та соціальної політики протягом двох робочих днів з дня отримання пакета документів візує проєкт наказу про призначення кандидата на посаду та, проєкт трудового договору в письмовій формі ( за наявності). 3.3. Після візування документів директором з управління персоналом та соціальної політики відповідно до пункту 3.2 цього Порядку Департамент розвитку персоналу та кадрової політики подає проєкт наказу про призначення кандидата на посаду та проєкт трудового договору в письмовій формі (за наявності) на підпис члену правління, якому підпорядковується функціональна вертикаль, або іншому члену правління та голові правління Товариства. Після підписання наказу про призначення та ознайомлення з ним працівника копія наказу направляється Департаментом розвитку персоналу кадрової політики до підрозділу, в якому буде працювати кандидат, а також до причетних структурних підрозділів апарату управління Товариства. Копія трудового договору в письмовій формі (за наявності) призначеного працівника регіональної філії, філії направляється Департаментом розвитку персоналу та кадрової політики до відповідної регіональної філії, філії для зберігання в особовій справі працівника. 3.4. Протягом 2 днів з моменту підписання наказу про призначення (переведення) працівника з метою формування його особової справи до Департаменту розвитку персоналу та кадрової політики працівником надаються відповідні документи, що визначені законодавством України та розпорядчими документами Товариства, які він не зміг з об`єктивних підстав надати до призначення на посаду. 4. Вказаний розділ передбачає процедуру звільнення працівника з посад Номенклатури посад голови правління Товариства. 5. Вказаний розділ визначає процедуру розгляду документів кандидатів на посади, призначення на які здійснюється за погодженням із структурними підрозділами апарату управління Товариства. 7.1. Керівник, який готує подання про призначення на посаду, забезпечує надання документів, зазначених у пп. 2.4.1, 2.4.2, 2.4.3, 2.4.5 п. 2.4 цього Порядку. 7.2.·Директор з економічної та інформаційної безпеки надає до Департаменту розвитку персоналу та кадрової політики результати перевірки ділової репутації кандидата у строк до 7 робочих днів. У виключних випадках (за резолюцією директора з економічної та інформаційної безпеки) - до 15 робочих днів з дати отримання подання на призначення, про що невідкладно повідомляється Департамент розвитку персоналу та кадрової політики (а.с. 115-124, 174-183). За змістом листа директора Департаменту розвитку персоналу та кадрової політики АТ «Укрзалізниця», протягом дії трудового договору від 22.10.2020 №305-2020 з 23.10.2020 до 22.10.2021 від [PERSON] заява щодо продовження строку його дії до Департаменту не надходила та наказ про продовження строку дії трудового договору від 22.10.2020 №305-2020 з [PERSON] АТ «Укрзалізинця» не видавався. У Департаменті відсутня інформація щодо ініціювання керівництвом АТ «Укрзалізниця» подання про продовження строку дії трудового договору від 22.10.2020 №305-2020 з [PERSON] (а.с. 136, 195). На підтвердження своїх заперечень проти позову та посилань на те, що 25.02.2021 року у м. Києві позивач не міг укласти додаткову угоду №2 до трудового договору, оскільки перебував у відрядженні в м. Львові у період з 24.02.2021 по 27.02.2021, відповідач надав суду: копію наказу №20-В від 23.02.2021 року «Про відрядження», копію посвідчення про відрядження; копію звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 28.02.2021 року, а також копію табелю обліку робочого часу, зокрема позивача, у зазначений період (а.с. 125-134, 184-193). За змістом ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до положень ст. 5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації (ст. 21 КЗпП України). Будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається (ст. 22 КЗпП України). Статтею 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. За змістом ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є: 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Відповідно до ст. 4 КЗпП України, законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Статтею 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 651 ЦК України). У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (ст. 653 ЦК України). Положення статті 654 ЦК України визначають, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Заперечуючи проти позову відповідач посилається на порушення вимог Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників та інших працівників акціонерного товариства «Українська залізниця», відтак вважає додаткову угоду до трудового договору позивача такою, що не була укладена, а також зазначає, що позивач не міг укласти таку додаткову угоду в м. Києві, оскільки на цей час перебував у відрядженні в м. Львові. Натомість суд дійшов висновку, що звільнення позивача за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України відбулось у незаконний спосіб та він був протиправно звільнений із посади наказом №455/ОС від 21.10.2021 року. Додаткова угода №2 від 25.02.2021 року до Трудового договору №305-2020 від 22.10.2020 року, якою сторони погодили строк дії трудового договору позивача з 23.10.2020 року до 22.10.2023 року, за посадами укладена повноважними особами роботодавця та працівником. Форма додаткової угоди відповідає приписам ст. 654 ЦК України, адже вона укладена у письмові формі, так само як і основний трудовий договір. Посилання відповідача на те, що позивач не міг укласти цю додаткову угоду в м. Києві перебуваючи у м. Львові суд до уваги не приймає, адже абсолютної неможливості укладання її з боку працівника подані стороною відповідача письмові докази не підтверджують, оскільки безспірними доказами не доведено, що позивач 25.02.2021 року фактично перебував у м. Львові і з міста не відлучався. У посвідченні про відрядження зазначено, що до м. Львова позивач прибув 25.02.2021 року і у даному випадку не можна безальтернативно стверджувати, що з м. Києва позивач дійсно виїхав 24.02.2021 року, при цьому у відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, як власне і рішення суду не може бути обґрунтоване припущеннями про те, що подані стороною відповідача документи дійсно не допускають будь-якої можливості перебування позивача 25.02.2021 року (будь-яку частину цього дня) у м. Києві та підписання ним додаткової угоди. Стосовно посилань сторони відповідача на те, що такою додатковою угодою до трудового договору порушено вимоги Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників та інших працівників акціонерного товариства «Українська залізниця» і відповідно вона є неукладеною, суд зазначає, що вказаний Порядок не містить умов та порядку внесення змін до трудових договорів і зазначення відповідача про застосування положень Порядку за аналогією не відповідають змісту зазначеного Поряду, адже він не містить посилань на те, що при внесенні змін до трудових договорів, продовженні строку дії строкових трудових договорів застосовуються положень цього Порядку щодо умов прийняття на роботу. Порядок призначення на посади та звільнення з посад керівників та інших працівників акціонерного товариства «Українська залізниця» містить умови призначення, звільнення працівників та ним також урегульовані інші питання, разом з тим жодних вимог до порядку внесення змін до трудових договорів/зміни строку дії строкового трудового договору зазначений документ не містить. Крім того, позивач вже був прийнятий на роботу і відповідно його призначення відбулось згідно вимог вказаного Порядку, а в подальшому між роботодавцем та працівником погоджено лише більш тривалий термін строку дії трудового договору, тобто у письмовому вигляді оформлене обопільне волевиявлення сторін на зміну умов договору, що не є переведенням чи призначенням позивача на іншу посаду, що обумовлювало б необхідність проходження тих самих процедур. Також, вказаний Порядок є внутрішнім документом відповідача, а покладення на працівника відповідальності за невидачу на підставі додаткової угоди до договору відповідного наказу/розпорядження є безпідставним. Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що наказ №455/ОС від 21.10.2021 року про звільнення позивача за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору є незаконним та протиправним, оскільки на час прийняття такого наказу строк дії трудового договору позивача не завершився, адже додатковою угодою №2 роботодавець, в особі уповноважених осіб, та працівник догодили дію трудового договору до 22.10.2023 року включно. Отже, звільнення позивача 22.10.2021 року було незаконним, а тому він має бути поновлений на посаді заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця». З огляду на те, що суд дійшов висновку про незаконність та протиправність звільнення позивача і необхідність його поновлення на раніше займаній посаді, позивачу має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. За змістом статі 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У даному випадку, заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, оскільки період розгляду був обумовлений питаннями підсудності спору та відповідним судовим переглядом ухвали суду першої інстанції в умовах воєнного стану, а тому суд має стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. За змістом наявного в матеріалах справи розрахункового листа за 2021 рік, у вересні позивачу було нараховано 85000,00 грн. та у серпні - 128661,83 грн., з яких: 10712,44 грн. (лікарн. поточ. соцстрах); 40171,65 грн. (лікарн. мин. соцстрах); 5356,22 грн. (лікар. за мин. міс.) (а.с. 221). Відповідно до п/п л) , п. 1, Розділу І Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 (далі - Порядок), цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: л) інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Згідно п. 2 Розділу ІІ Порядку, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Ураховуючи зміст положень розділу ІІІ Порядку, слід дійти висновку, що виплати у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю не включаються до розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу. За змістом п. 4 Розділу 3 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. У постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 року у справі №6-419цс16 зазначено, що визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди неправильно застосували положення частини другої статті 235 КЗпП України, статті 27 Закону України «Про оплату праці» та розділу ІІІ Порядку, унаслідок чого не виключили з розрахунку виплати, які не підлягають урахуванню, а саме відпускні та лікарняні, а також розрахували вказаний показник відносно календарних, а не робочих днів. Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Саме про таке застосування положень частини другої статті 235 КЗпП України, статті 27 Закону України «Про оплату праці» та Порядку зазначено у постановах Верховного Суду України від 23 січня 2011 року (справа № 6-87цс11), 16 грудня 2015 року (справа № 6-648цс15). Проте суд касаційної інстанції, погоджуючись із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у справі, яка переглядається, припустився помилки в застосуванні зазначених правових норм і не врахував, що розділом ІІІ Порядку передбачені виплати, які не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу, а саме виплати, нараховані позивачу у зв`язку з перебуванням у відпустці та на лікарняному, які помилково були включені при нарахуванні вказаної виплати, що в свою чергу була помилково обчислена шляхом множення на число календарних, а не робочих днів. Отже, суд здійснюючі розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу виключає з такого розрахунку виплати за серпень 2021 року поточних лікарняних в сумі 10712,44 грн. та не приймає до уваги оплачені в цьому місяці лікарняні в розмірі 40171,65 грн. та в сумі 5356,22 грн., оскільки ці оплати взагалі стосуються минулого місяця. Таким чином, при здійсненні розрахунку суд виходить із наступних нарахованих позивачу сум: у серпні 2021 - 72421,52 грн.; у вересні 2021 року - 85000,00 грн., тобто за місяці, що передують події звільнення позивача у жовтні 2021 року. За п.п. 5, 8 розділу 5 Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. 72421,52 грн. (серпень 2021 року) + 85000,00 грн. (вересень 2021 року) : 43 (робочі дні у серпні та вересні 2021 року) = 3660,97 грн. (середньоденна заробітна плата). Середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23.10.2021 року по 27.12.2022 року дорівнює 304 (робочі дні) х 3660,97 грн. (середньоденна заробітна плата) = 1112934,88 грн. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1112934,88 грн. у зв`язку із незаконним звільненням позивача та поновленням його на посаді за рішенням суду. Ураховуючи, що при поданні позовної заяви позивач згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору, та з огляду на зміст 141 ЦПК України стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір у сумі 992,40 грн. (за вимогою немайнового характеру про поновлення на роботі) та 11129,35 грн. (1% від стягнутої судом суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу), а всього 12121,75 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved