Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] (відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] від 04.05.2018 року - [PERSON] ) звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та додаткових витрат. В обґрунтування позову вказує, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . На теперішній час син відповідача проживає та зареєстрований разом зі своєю матір`ю - позивачкою [PERSON] . [PERSON] з 01 вересня 2020 року по теперішній час є студентом денної форми навчання Черкаського державного бізнес - коледжу, що підтверджується договором про надання освітніх послуг та студентським квитком. Строком навчання є період з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року. Відповідно до пункту 9 Договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 31 серпня 2020 року та пункту 1 Додаткової угоди від 04 лютого 2022 року № 2 до договору про професійну підготовку № 13 від 31 серпня 2020 року вартість освітньої послуги за 2020/2021 навчальний рік становить - 14 200 грн., за 2021/2022 - 16\~340 грн., за 2022/2023 17 010 грн. та за 2023/2024 - 17 200 грн. Також, позивачка вказує, що, окрім безпосередньої оплати за навчання у вищому навчальному закладі здійснюються і інші витрати, пов`язані із здобуттям навчання, зокрема, оплата кожного учбового дня за проїзд до місця навчання у розмірі 26 грн. Відтак, у перерахунку на період всього учбового процесу протягом чотирьох років сума на витрати з оплати проїзду у автобусі складе 20\~800 грн. Оскільки син навчається за денною формою навчання він не має змоги працювати та самостійно отримувати дохід, тому, всі зазначені вище витрати, пов`язані із здобуттям вищої освіти, несе мати дитини - [PERSON] . Разом з тим, окрім чималих витрат на їжу, одяг, інші необхідні речі для дорослої людини, на сина студента, матір`ю (позивачкою) здійснюються і витрати на учбову літературу, канцелярські приналежності, чимала оплата за необхідний для навчання інтернет тощо. Позивачка вказує, що, знаючи, що відповідач на теперішній час має стабільний дохід та може надавати матеріальну допомогу на утримання сина-студента, неодноразово намагалась вирішити з ним (відповідачем) дане питання, однак, позитивного результату не отримала, оскільки відповідач фінансової допомоги на утримання сина-студента не надає. А тому позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути із [PERSON] на її (позивачки) користь: аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, починаючи із дня пред`явлення позовної заяви; стягнути суму додаткових витрат на повнолітнього сина [PERSON] , \~ \~ \~ \~ [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 42 775 грн., а також просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн. Ухвалою суду від 25.11.2022 року відкрито провадження по справі і призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Проти такого порядку сторони не заперечували. 15.12.2022 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що він (відповідач) не заперечує того, що [PERSON] , [INFO] , являється його рідним сином. Однак, на даний час йому (відповідачу) встановлено ІІ групу інвалідності, тому він фактично позбавлений можливості отримувати максимальний дохід, який би був належним чином гідним, оскільки стан його здоров`я дозволяє працювати на роботі, яка є нижчеоплачуваною у порівнянні з роботами, які він міг би виконувати, не маючи проблем зі здоров`ям. Крім того, відповідач зазначає, що на його утриманні знаходяться його батьки: батько - [PERSON] , [INFO] , що є особою пенсійного віку та є непрацездатним, а також його мати - [PERSON] , яка хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ст. Обоє батьків відповідача за своїм станом здоров`я потребують догляду та дороговартісного лікування. Таким чином, відповідач [PERSON] , не заперечуючи свого обов`язку, як батька, утримувати свого вже повнолітнього сина [PERSON] , в зв`язку з продовженням останнім навчання, не заперечує проти стягнення з нього (відповідача) на користь позивачки [PERSON] аліментів на утримання їх спільного повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі однієї шостої заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи із дня пред`явлення позовної заяви і до закінчення [PERSON] навчального закладу, але не довше ніж до досягнення [PERSON] 23 років, оскільки для нього (відповідача) сплата аліментів у розмірі ј частки його доходу щомісячно буде обтяжливою з урахуванням стану його здоров`я та його матеріального стану. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення із [PERSON] на її користь суми додаткових витрат на повнолітнього сина [PERSON] , відповідач [PERSON] зазначає, що додаткові витрати на утримання дітей не стягуються у разі досягнення ними повноліття навіть у випадку, якщо вони продовжують навчання. Тому, відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього на користь позивачки [PERSON] суми додаткових витрат на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, оскільки такі додаткові витрати, в розумінні чинного законодавства, включаються в рахунок сплати аліментів. Разом з тим, відповідач заперечує і проти стягнення з нього на користь позивачки витрат на правову допомогу адвоката, так як матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих надання правової допомоги позивачці [PERSON] щодо написання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та оплати додаткових витрат, саме адвокатом. Відтак, відповідач [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з нього на користь позивачки [PERSON] аліментів на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] аліментів у зв`язку з продовженням ним навчання в розмірі 1/6 частини його (відповідача) заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінченням [PERSON] навчального закладу, але не довше, ніж до досягнення сином 23 років. В іншій частині позовних вимог відповідач просить суд відмовити. 21.12.2022\~року позивачкою\~ [PERSON] \~подано до\~суду відповідь\~на відзив\~на позовну\~заяву про\~стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та додаткових витрат, в якій позивачка зазначає, що відповідачем [PERSON] не надано жодних належних доказів, які б свідчили про те, що він не спроможний в повному обсязі задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути із [PERSON] на її користь: аліменти на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) батька щомісячно з дня пред`явлення позовної заяви; суму додаткових витрат на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 32\~375 грн.; витрати на проїзд у розмірі 5\~200 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2\~500 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] зменшені позовні вимоги визнав частково, відповідно до поданого ним відзиву на позовну заяву від 15.12.2022 року. Додатково суду відповідач пояснив, що на даний час він являється особою з інвалідністю 2-ї групи і, окрім офіційної заробітної плати в розмірі 6\~000 грн., щомісячно ще отримує пенсію по інвалідності в сумі 3\~100 грн. Однак, при такій сумі доходу він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина саме в такому розмірі, про який просить позивачка, так як, окрім його батьків, на його утриманні ще знаходиться його нова сім`я: дружина її дитина. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , відповідача [PERSON] та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 24.11.2004 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Соснівського районного управління юстиції Черкаської області. Також в судовому засіданні встановлено, що повнолітній\~ [PERSON] , [INFO] , на даний час є студентом Черкаського державного бізнес-коледжу, форма навчання денна, строк навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року. Вказане стверджується Договором про надання освітніх послуг від 31.05.2020 року, укладеним між Черкаським державним бізнес-коледжем, в особі директора Кукліна О.В., з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , з другої сторони, а також Додатковою угодою від 04.02.2022 року до Договором про надання освітніх послуг від 31.05.2020 року (а.с . 16-18). Крім того, згідно вищевказаних Договору про надання освітніх послуг від 31.05.2020 року та Додаткової угоди від 04.02.2022 року до Договором про надання освітніх послуг від 31.05.2020 року, вартість навчання (розмір плати за навчання) [PERSON] у Черкаському державному бізнес-коледжі складає 32\~375 грн. Аліменти\~це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Як передбачено пунктом 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як зазначено у ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. За положеннями ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Під час розгляду справи позивачка [PERSON] наполягала на стягненні із відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а відповідач [PERSON] не заперечував проти часткового задоволення позову та стягнення з нього аліментів на користь позивачки [PERSON] на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] в зв`язку з продовженням ним навчання в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову до закінчення сином навчального процесу, але не довше, ніж досягнення ним 23-х років і таке (часткове) визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають до стягнення із відповідача на користь позивачки на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд враховує часткове визнання відповідачем позову. Разом з тим, суд враховує і те, що в судовому засіданні встановлено, що щомісячний дохід відповідача складає 9\~100 грн., з яких 6\~000 грн. заробітна плата, а 3\~100 грн. пенсія по інвалідності, що було визнано самим відповідачем в судовому засіданні. Така сума щомісячного доходу відповідача, на думку суду, вказує на те, що останній має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання саме в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), тобто у тому розмірі, про який просила позивачка. При цьому, суд зазначає, що заперечуючи проти такого розміру аліментів, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти саме в такому розмірі, зокрема не доведено належними та переконливими доказами, що на його утриманні знаходяться його батьки та нова сім`я (дружина та дитина дружини). А тому, з урахуванням викладеного та доказів, якими підтверджуються позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення із відповідача [PERSON] на корить позивачки [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , у зв`язку з продовженням ним навчання в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.11.2022 року і до закінчення ним (сином) навчання в Черкаському державному бізнес-коледжі, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] додаткових витрат на утримання повнолітнього сина [PERSON] у зв`язку з продовженням ним навчання в розмірі 32\~375 грн. та стягнення витрат на проїзд у розмірі 5\~200 грн., то слід зазначити наступне. Частиною статті 185 СК України встановлено, що той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей або тяжкої хвороби. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185\~СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199\~цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 28.02.2019 року (справа № 466/532/16-ц, провадження № 61-42252св18), від 24.07.2019 року (справа № 521/2016/16-ц, провадження № 61-31783св18). В даному ж випадку, позивачка просить стягнути з відповідача додаткові витрати на повнолітнього сина, який продовжує навчання, саме на підставі ст. 185 СК України. Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] про стягнення із відповідача [PERSON] додаткових витрат утримання повнолітнього сина [PERSON] в зв`язку з навчанням, а саме: Ѕ частини вартості навчання 32 375 грн. та Ѕ частини витрат на проїзд 5 200 грн. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Частиною першою ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Положеннями пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Враховуючи, що при зверненні до суду з даним позовом позивачка [PERSON] , на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», була звільнена від сплати судового збору, а також враховуючи, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення із відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задоволені в повному обсязі, а в іншій частині позову відмовлено, суд мав би стягнути із відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі пропорційно до задоволених позовних вимог. Разом з тим, суд враховує, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю 2-ї групи, що стверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12ААБ № 768296 та пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , і він, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», є таким, що звільнений від сплати судового збору, тому підстав для стягнення із нього судового збору немає. Крім того, позивачка [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати, а саме витрати пов`язані з отриманням правової допомоги в зв`язку з розглядом даної справи. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З текстуального аналізу норми кодексів про витрати на професійну правничу допомогу вбачається, що такими є витрати, сплачені на надання послуг лише адвокатами, включаючи і діяльність помічників адвокатів, які були понесені у відповідності до укладеного договору про надання правової допомоги та в подальшому підтверджені належними доказами. Як вбачається із матеріалів справи, позивачкою [PERSON] були сплачені витрати за надання юридичних послуг в розмірі 5 000 грн. ТзОВ «Центр правової допомоги Україна» (а.с. 23), а не безпосередньо конкретно визначеному адвокату. Тому, відповідно, підстав для стягнення з відповідача [PERSON] таких витрат за надання юридичних послуг ТзОВ «Центр правової допомоги Україна», як судових витрат, немає. З інших підстав (зокрема як збитки), позивачка [PERSON] не просила стягнути з відповідача такі витрати. А тому, з урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову в стягненні з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] витрат на правову допомогу в розмірі 2 500 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial