Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

12.09.2022 позивачка звернулася до суду з цим позовом до відповідача, де просить розірвати шлюб між нею та відповідачем та визначити місце проживання їхньої малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , із нею (позивачкою). В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.09.2015 між нею та відповідачем укладено шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] . Після народження сина і до [INFO] позивачка проживала з сином по [ADDRESS] , але після початку війни переїхала жити до батьків. Відповідач знаходився на роботі за кордоном, тому стосунки між сторонами як чоловіка та дружини не склалися і на даний час взагалі припинилися. Приблизно з листопада 2020 року в їхніх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. Пояснила, що коли відповідач повертався з заробітків, грошей на утримання сина не давав, тому 13.11.2020 позивачка звернулась суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] і 25 січня 2021 року в справі №459/3225/20 Червоноградським міським судом прийнято рішення, її позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина. Протягом останніх шести місяців сторони не підтримують ніяких відносин. Чоловік у вихованні дитини участі не бере, ведення спільного господарства практично припинено. Тому позивачка прийняла рішення про розірвання шлюбу, що, на її думку, буде відповідати особистим інтересам сторін та інтересам їхнього сина. Відновлення стосунків, як подружжя та збереження сім`ї на думку позивачки є неможливим, майнових претензій до відповідача у позивачки немає. Сторони проживають окремо, сім`я розпалась, на примирення та збереження шлюбу позивачка не згідна. До теперішнього часу вони з відповідачем не дійшли згоди щодо місця проживання сина - [PERSON] . На даний час дитина - син [PERSON] проживає разом з позивачкою по місцю її реєстрації. Дошкільним вихованням, навчанням та медичним доглядом дитини займається позивачка та допомагає її мама. Позивачка офіційно працевлаштована, отримує сталу зарплату, фінансово забезпечена. Син перебуває на утриманні позивачки, відповідач через свою маму на свята передає незначні подарунки (солодощі, іграшки, одяг). На думку позивачки відповідач забезпечити сина не в змозі. Позивачка також зазначає, що її мама має власний будинок по [ADDRESS] з усіма умовами, в якому, позивачка проживає зі своєю дитиною. Позивачка також пояснила, що з її боку жодним чином не чинилося та не буде чинитися жодних перешкод для спілкування відповідача із своєю дитиною і позивачка готова зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб син після розлучення не був позбавлений піклування батька. Просить позов задовольнити. 22.09.2022 у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 28.10.2022, яке було відкладене на 22.11.2022. Ухвалою від 22.11.2022 підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду на 20.12.2022. 20.12.2022 судовий розгляд не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Наступне судове засідання було призначено на 20.01.2023р. 20.01.2023 учасники справи у судове засідання не з`явилися. Від позивачки 20.01.2023 надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності та повне підтримання позовних вимог. Просила позов задовольнити та визначити місце проживання сина з нею. Від представника третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, одночасно останній на адресу суду направив витяг з рішення №171 від 16.11.2022 Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини», з якого вбачається те, що проживання малолітнього [PERSON] [INFO] з матір`ю [PERSON] є доцільним (а. с. 37). Відповідач у судові засідання не з`являвся,\~хоча належним\~чином повідомлявся\~про дату,\~час та\~місце судового\~розгляду справи,\~що підтверджується\~рекомендованими повідомленнями\~про вручення\~поштових відправлень(судових повісток), які містяться в матеріалах справи та які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомленим про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч.1 ст.280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 25 січня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 20 січня 2023 року, датою ухвалення рішення є саме 25 січня 2023 року в силу ч.5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до ст. ст.\~104\~-\~105\~СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2015, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.09.2015, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №187 (а. с. 8). У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.07.2022 року, виданим Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) (а. с. 7). З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя в сторін не склалося, у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння та поваги між ними, погляди на життя та характери сторін відрізняються. Сторони не ведуть спільного господарства. Позивачка вважає, що відновлення стосунків між сторонами, як подружжя та збереження сім`ї є неможливим. Він вважає, що їх сім`я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним, а примирення та збереження шлюбу позивачка вважає неможливим. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, а відтак, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивачки про розірвання шлюбу. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання сина сторін [PERSON] , суд приходить до висновку про задоволення такої, виходячи з наступного. Як вже було зазначено вище, у шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що син [PERSON] проживає разом із його матір`ю [PERSON] (позивачкою) за адресою: [ADDRESS] , однак є зареєстрованим за адресою [ADDRESS] , що підтверджено копією довідки про реєстрацію місця проживання особи №389 від 11.01.2017 (а. с. 9) Останнє підтверджується зокрема Актом від 15.08.2022, виданим КП «Комунальник», з якого вбачається, що син [PERSON] , [INFO] дійсно фактично без реєстрації місця проживання проживає за адресою: [ADDRESS] , а адреса його реєстрації [ADDRESS] (а. с. 10). Позивачка на підтвердження своїх позовних вимог щодо працевлаштування долучила до матеріалів позовної заяви довідку від 05.09.2022 №3974/09, видану керівником ПП «Виробничо-комерційна фірма «Скайінвест» про те, що [PERSON] працює в ПП ВКФ «Скаінвест» з 09.04.2020, на даний момент займає посаду завідувача аптеки, її дохід за період з 01.03.2022 по 31.08.2022 склав 41\~438, 56 грн. (а. с. 14). Окрім того, із довідки, виданої керівником ПП «Виробничо-комерційна фірма «Скайінвест» [PERSON] 05.09.2022 вбачається, що у [PERSON] восьмигодинний позмінний робочий день, відповідно до графіка роботи аптеки: Пн - Сб: 0800 20:00 год., Нд: 10:00-17:00 год. (а. с. 15). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.01.2021 було частково задоволено позов [PERSON] та вирішено стягувати з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 13.11.2020 року і до досягнення сином повноліття, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 16-17). \~ \~ \~ \~На виконання вищевказаного рішення суду було відкрите виконавче провадження №69582555 від 09.08.2022, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.08.2022 (а. с. 18). \~ \~ \~ \~Окрім того, в матеріалах справи наявна довідка від 23.08.2022 №03-05/143, видана позивачці директором закладу дошкільної освіти ясла-садок №18, про те, що дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти ясла-садок №18 комбінованого типу з 29.08.2018 по даний час. Відповідно до заяви та інформації вихователя групи старшого віку №9 [PERSON] вихованням дитини [PERSON] [INFO] батько не займається, лише мама (а. с.10). 22.11.2022 до суду надійшов витяг з рішення №171 від 16.11.2022 Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району Львівської області «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини», з якого вбачається те, що проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] є доцільним (а. с. 37). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У відповідності до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ч. 3 ст. 29 ЦК України у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як вбачається з матеріалів справи, малолітній син проживає разом з позивачкою, остання забезпечує належні умови його виховання та проживання, що було перевірено Органом опіки та піклування при наданні висновку про доцільність проживання сина з матір`ю. Суд також бере до уваги те, що позивачка працевлаштована, отримує стабільний дохід, та має змогу забезпечувати самостійно малолітнього сина. Окрім того за рішенням Червоноградського міського суду Львівської області на користь позивачки стягують аліменти з відповідача на утримання сина, так як добровільно відповідач не брав участі в утриманні дитини. Відповідачем в процесі розгляду даної справи не спростовано вищезазначеного. За таких обставин суд вважає, що на даний час існують підстави для визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] з матір`ю і таке відповідатиме інтересам дитини, сприятиме належному його вихованню, гармонійному розвитку та матеріальному забезпеченню. За таких обставин і міркувань суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат суд вирішив, що сплачений позивачкою судовий збір у сумі 1984,80 грн. підлягає стягненню з відповідача у її користь в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved