Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

У жовтні 2021 року до суду звернулися [PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , із позовом до [PERSON] про стягнення боргу спадкодавця зі спадкоємця. В обґрунтування позову позивачі зазначали, що [PERSON] , котрий помер [INFO] , був батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 24.01.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] , були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх синів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку і до повноліття дітей, починаючи з 15.01.2018 року, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 04.12.2020 року. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.01.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута пеня за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 81\~243,24 грн. Загальний борг [PERSON] по сплаті аліментів станом на 16.03.2021 року складав 101\~318,18 грн., з урахуванням пені - 182\~561,42 грн. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після померлого є сини [PERSON] і [PERSON] , а також відповідач - мати [PERSON] . Із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися [PERSON] (в інтересах неповнолітніх дітей) та [PERSON] . Вказували, що оскільки у випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість, то 06.09.2021 року на ім`я [PERSON] було направлено вимога-претензія кредитора на суму 182\~561,42 грн. Дану претензію відповідач отримала та залишила її без задоволення. Позивачі просили стягнути з [PERSON] на їх користь борг спадкодавця [PERSON] в розмірі 182\~256,42 грн. та судові витрати. Разом із позовною заявою від позивачів надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати від приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Гафяк М.О. копію спадкової справи заведеної після померлого [INFO] Карпенка [PERSON] (а.с. 33) та заява про забезпечення позову (а.с. 37-40) шляхом накладення арешту на квартиру. Ухвалою судді Вінтоняк Н.Д. від 05.10.2021 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с. 49-50). Ухвалою судді від 12 жовтня 2021 року після усунення недоліків відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні (а.с. 62). 13 грудня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] було подано письмову заяву про витребування у ФОП [PERSON] копії документів щодо оцінювання спірної квартири (а.с. 82-83) та відзив на позовну заяву (а.с. 84-93). Відповідач висловила свого незгоду із позовом, просила відмовити у його задоволенні. Вказала, що спадкоємцями після померлого є три особи, тому борг по аліментам має бути розділений між трьома спадкоємцями по 60\~853,81 грн. Заявлена сума до стягнення у 182\~561,42 грн. складається із: - боргу по аліментам у розмірі 101\~318,18 грн. та пені в розмірі 81\~243,24 грн. Щодо заборгованості по аліментам, то вона має бути поділена на три рівні частини між усіма спадкоємцями (по 33\~772,73 грн). Щодо пені, то вона не може бути включена до спадкової маси, оскільки є різновидом стягнення особистого характеру і носить індивідуальний характер і нерозривно пов`язана з особою боржника [PERSON] 17 грудня 2021 року до суду від позивачів надійшла відповідь на відзив (а.с. 122-127), в якому вони висловили свою незгоду із відзивом на позов. Просили позов задовольнити у повному обсязі. 23 грудня 2021 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду (а.с. 140). На підставі розпорядження керівника апарату Автозаводського районного суду міста Кременчука від 15 квітня 2022 року за № 148, справу перерозподілено судді Нестеренку С.Г. у зв`язку з тривалою непрацездатністю судді Вінтоняк Н.Д. (а.с. 154). 12 липня 2022 року до суду представником відповідача [PERSON] [PERSON] було подано заяву про залишення без розгляду клопотання про витребування доказів від ФОП [PERSON] (а.с. 175). Ухвалою суду від 12 липня 2022 року витребувано від приватного нотаріуса Гафяк М.О. копію спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] Карпенка [PERSON] (а.с. 178). 19 липня 2022 року від приватного нотаріуса Гафяк М.О. надійшла копія спадкової справи (а.с. 186-214). У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] , їх представник [PERSON] не прибули, надали суду заяву, в якій просили позов задовольнити та справу розглянути за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Гафяк М.О. у судове засідання не прибула, просила справу розглядати без її участі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не прибув, представник якого [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, при вирішенні справи просила врахувати інтереси неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Як постає зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 липня 2009 року (а.с. 12) та свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 13), батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зазначено [PERSON] , а їх матір`ю - [PERSON] . Судовим наказом Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 січня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 15 січня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 16). Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04 грудня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 15). Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 січня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 81\~243,24 грн. Рішення суду набрало законної сили 20.02.2021 року (а.с. 17-18). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 18.03.2021 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 14). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зробленого Автозаводським ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), починаючи з 15.01.2018 року і станом на 16.03.2021 року (дату смерті [PERSON] ), борг останнього зі сплати аліментів становить 101\~318,18 грн. (а.с. 19). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . 17 березня 2021 року [PERSON] уклала шлюбу із [PERSON] та взяла прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 27). Із витребуваної судом копії спадкової справи померлого [INFO] Карпенка [PERSON] вбачається, що до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Гафяк М.О. із заява про прийняття спадщини після померлого звернулися: [INFO] Карпенко [PERSON] , в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , [INFO] мати померлого - відповідач [PERSON] . Крім цього спадкоємцем після померлого є також син померлого [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Із матеріалів справи вбачається, що 06 вересня 2021 року [PERSON] звернулася із претензією-вимогою кредитора на суму 182\~561,42 грн. до [PERSON] (а.с. 7), в якій просила задовольнити вищезазначені вимоги кредитора шляхом одноразового платежу. Факт відправки претензії-вимоги 06.09.2021 року та факт її отримання 07.09.2021 року [PERSON] підтверджується відповідними доказами (а.с. 8-9). Крім того, із матеріалів спадкової справи постає, що 13 вересня 2021 року кредитор [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Гафяк М.О. із претензією-вимогою кредитора до спадкоємця на суму 182\~561,42 грн. (а.с. 208), в якій просила нотаріуса долучити дану претензію до спадкової справи до майна померлого [PERSON] та включити вимоги кредитора до спадкової маси та повідомити спадкоємців про отримання претензії-вимоги на суму 182\~561,42 грн. Отже [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітнього [PERSON] , 2008 р.н., виконала вимоги ст. 1281 ЦК України та пред`явила свої вимоги до іншого спадкоємця, який прийняв спадщину. Проте на час розгляду справи підтвердження, що відповідач повідомила позивачів стосовно можливості та варіантів погашення кредиторської заборгованості по аліментам не надано. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Зазначена підстава припинення цивільно-правового зобов`язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін. Поєднання (збіг) боржника і кредитора в одній особі має місце у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної в законі підстави зобов`язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, у цьому зобов`язанні і навпаки. Враховуючи наведене, стаття 606 ЦК України застосовується у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов`язання іншої особи, яка є кредитором у цьому зобов`язанні, відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі. При цьому один із суб`єктів правовідношення у зв`язку з обставинами, зазначеними в законі, стає одночасно і боржником, і кредитором у тому ж самому зобов`язанні. Саме в цьому разі підстава припинення цивільно- правового зобов`язання не залежить від волі сторін. Така правова позиція є сталою та викладена як у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (провадження № 6-43цс15), так і неодноразово підтримана Верховним Судом, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 березня 2019 року у справі № 757/31762/14 (провадження № 14-662цс18) та у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 334/10417/14-ц (провадження № 61-17019св18), від 14 листопада 2018 року у справі № 461/13458/14-ц (провадження № 61 -17549св18) та від 16.06.2021 р. у справі № 754/17704/18 (провадження № 61-17865св20). Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Виходячи зі змісту вказаної норми, це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність (даний правий висновок сформовано у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.08.2020 року у справі № 199/5826/16-ц). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 06 жовтня 2021 року, зробленого ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , оціночна вартість квартири [ADDRESS] складає 300\~000,00 грн. (а.с. 56-60). Оскільки вартість успадкованого майна у вигляді квартири складає 300 000 грн., кожен зі спадкоємців спадкує по 1/3 частці у спадковому майні. Вартість одержаного майна у спадок кожним із спадкоємців становить 100\~000 грн. (300 000 грн. : 3). Щодо розміру заборгованості померлого [PERSON] суд звертає увагу на наступне. У матеріалах справи є наявний розрахунок Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) наданого позивачами, з яких вбачається, що заборгованість по аліментах на дату смерті [PERSON] складає 101318,18 грн. Належних, допустимих і достовірних доказів того, що вказана заборгованість з зменшилась або була погашена до дня смерті [PERSON] відповідачем суду не надано, отже відповідачем [PERSON] не було спростовано того, що до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , входила вказана заборгованість. Згідно правової позиції, наданої Верховним Судом у постанові від 12.08.2020 року по справі № 199/5826/16-ц, за змістом статті 194 СК України від погашення заборгованості за аліментами боржника не може звільнити жодна обставина. У випадку смерті платника аліментів його спадкоємці за рахунок наявних активів спадкової маси зобов`язані погасити заборгованість за аліментами на дитину. Враховуючи, що спадкоємець [PERSON] у спірних правовідносинах поєднує у собі і боржника і кредитора, відповідно до положень статті 606 ЦК України її зобов`язання щодо виконання обов`язку, передбаченого статтею 1282 ЦК України, припиняються, а тому з урахуванням розміру заборгованості, який відповідає її частці у спадщині (1/3 частина), на відповідача має бути покладено обов`язок зі сплати 1/3 частини заборгованості спадкодавця, що відповідає розміру його частки у спадщині та дорівнює 33\~772,73 грн. (101\~318,18 : 3). Крім того, на час смерті [PERSON] ним не було погашено заборгованість зі сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір якої за рішенням суду становив - 81\~243,24 грн. Суд звертає увагу, що пеня є мірою відповідальності боржника, тому заборгованість по її сплаті не входить до складу спадщини, оскільки нерозривно пов`язана з особою спадкодавця. У зв`язку з тим, що заборгованість по сплаті неустойки по аліментах не увійшла до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , тому у кредитора спадкодавця відсутні правові підстави вимагати від спадкоємця погашення вказаної заборгованості, отже у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, враховуючи наведені та встановлені обставини, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , 2008 р.н., заборгованість по аліментам в розмірі 33 772,73 грн. При цьому позивачам необхідно відмовити у задоволенні позову в іншій частині вимог про стягнення заборгованості по аліментам у розмірі 67\~545,45 грн. (101\~318,18 33\~772,73) та повністю відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості по неустойці (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір якої за рішенням суду становив - 81 243,24 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з того, що позивачі при поданні позову до суду сплатили судовий збір у розмірі 1825,61 грн., позов судом задоволено частково на 18,5%, тому з відповідача на користь позивачів слід стягнути судовий збір у розмірі 337,74 грн. (1825,61 грн. х 18,5%), відмовивши у стягненні судового збору у розмірі 1487,87 грн. (1821,61 337,74). Сторони у справі не заявляли про понесення ними інших судових витрат.

Outcome: partial