Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

Представник відповідача [PERSON] -адвокат Госедло О.Д. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Надвірнянської міської ради, як представник органу опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання. Заяву мотивує тим, що 08.12.2022 Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області ухвалив рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Надвірнянської міської ради, як представник органу опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання, яким відмовив в задоволенні позову. Ні він, ні відповідач [PERSON] не були присутні в судовому засіданні під час судових дебатів та при проголошенні судового рішення, тому не мали змоги надати докази на підтвердження судових витрат по справі, чи подати відповідну заяву про подання таких доказів в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідачем здійснено оплату професійної правничої допомоги адвоката, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України є судовими витратами, та відповідно до ч.ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правничої допомоги, актом приймання-передачі наданих послуг від 10.03.2022, квитанціями до прибуткового касового ордера від 27.01.2021, та 10.03.2022, клопотанням про продовження строку для подання відзиву, клопотанням про проведення підготовчого судового засідання. Таким чином загальний розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу складає 6500,00 грн. Ухвалою суду від 14.12.2022 відкрито провадження у справі за заявою представника відповідача [PERSON] -адвоката Госедла О.Д. про ухвалення додаткового рішення, та призначено справу до розгляду в судовому засіданні за участі сторін по справі. Відповідач та її представник в судове засідання не зв`явились, від представника відповіда-адвоката Госедло О.Д. нього поступило клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності відповідача, заяву про ухвалення додаткового рішення підтримує повністю та просить її задоволити. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись завчасно належним чином на офіційну електронну адресу представника позивача . Представник третьої особи в судове засідання також не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась завчасно належним чином на офіційну електронну адресу Служби у справах дітей Надвірнянської міської ради. У відповідності до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.12.2022 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Надвірнянської міської ради, як представник органу опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання, відмовлено. Ні відповідач [PERSON] , ні її представник-адвокат Госедло О.Д. не були присутні в судовому засіданні під час судових дебатів та при проголошенні судового рішення, тому не мали змоги надати докази на підтвердження судових витрат по справі, чи подати відповідну заяву про подання таких доказів в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Резолютивну частину рішення суду фактично доставлено до електронної скриньки адвоката Госедла О.Д. 13.12.2022. Цього ж числа адвокатом Госедло О.Д. подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення з відповідними доказами. Таким чином суд приходить до висновку, що стороною відповідача було подано заяву про стягнення з позивача витрат на правову допомогу у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, представником відповідача надано суду договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг, квитанції про сплату грошових коштів на загальну суму 6500 грн., копію клопотання про продовження строку для подання відзиву, копію клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі відповідача, та подано заяву про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження факту понесення судових витрат на правову допомогу та їх розміру представником відповідача-адвокатом Госедлом О.Д. подано суду договір про надання правничої допомоги № 06 від 27.01.2021, акт приймання-передачі наданих послуг від 10.03.2022, квитанції до прибуткового касового ордера № 25 від 10.03.2022, та № 03 від 27.01.2021 на загальну суму 6500 грн., копію клопотання про продовження строку для подання відзиву від 29.01.2021, копію клопотання про проведення підготовчого судового засідання без участі відповідача від 17.02.2021. Відповідно до п. 4.1 умов договору про надання правничої допомоги № 06 від 27.01.2021, за надання правничої допомоги передбачену цим Договором, Клієнт сплачує Адвокату винагороду, виходячи з наступного розрахунку: консультація - 500 грн.; відзив - 2500 грн., представлення інтересів - 3000 грн., разом 6500 грн. Згідно п. 5.1 договору, розмір винагороди Адвоката за надання професійної правничої допомоги визначається Сторонами відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг, де визначається детальний опис наданих послуг, виходячи з розрахунку, передбаченого п. 4.1 цього Договору. З акту приймання-передачі наданих послуг від 10.03.2022 вбачається, що сторони досягли згоди про те, що адвокатом надано клієнту всі необхідні послуги по справі № 348/2466/20, згідно доданного переліку. Загальна вартість наданих послуг складає 6500 грн. Підписанням акту клієнт підтверджує факт належного надання послуг, які адвокат надав, а клієнт отримав в повному обсязі відповідно до положень договору № 06 від 27.01.2021. Оплата за надані послуги здійснена в повному обсязі. Відповідачем [PERSON] здійснено перерахування коштів адвокату Госедлу А.Д. за надання юридичних послуг на загальну суму 6500 грн., що підтвердується відповіденими квитанціями. Таким чином вказаний розмір судових витрат погоджений адвокатом та клієнтом. Вказані послуги оплачені в повному об`ємі, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжними документами. Таким чином суд вважає, що доводи представника відповідача щодо співмірності судових витрат на правову допомогу є обґрунтованими. Враховучи викладене, а також положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно якої у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, суд дійшов висновку, що заяву представника відповідача про розподіл судових витрат необхідно задоволити, та стягнути з позивача на користь відповідача 6500,00 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки вказана сума підтверджується доказами надання представником відповідача правничих послуг у справі, та заява про їх відшкодування і докази надання послуг були надані в порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved