Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулося ТОВ «Вердикт Капітал» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між [PERSON] та АТ «УкрСиббанк» 06.11.2017 року був укладений Кредитний договір №94133312000 про надання споживчого кредиту с можливістю відкриття карткового рахунку, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 30000 гривень на строк до 06.11.2021 року включно. Відповідно до п. 3.8 Кредитного договору процентна ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 62% річних. Пунктом 3.9 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 69 % річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 30000,00 гривень. 07.10.2019 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» було укладено Договір факторингу №150, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛ ВЕСТА», а ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальника, в тому числі за Договором №941333312000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 06.11.2017 року, що укладений між [PERSON] та АТ «УкрСиббанк». 09.10.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №09-10/19, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальника, в тому числі за Договором №941333312000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 06.11.2017 року, що укладений між [PERSON] та АТ «УкрСиббанк». Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором №941333312000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку належним чином не виконувала, станом на 28.12.2021 року вона має заборгованість у розмірі 99285,48 гривень, з яких: нараховані 3% річних 117,37 гривень; заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 27461,93 гривень; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 15804,48 гривень; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 53401,70 гривень; заборгованість з комісії 2500 грн. Враховуючи викладене, просять суд стягнути зі [PERSON] , (рнокпп [NUMBER] , [INFO] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749, вул.Кудрявський Узвіз, 5-Б, м.Київ, 04053) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №941333312000 від 06.11.2017 р. у розмірі 99285,48 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2481 гривень 00 копійок та понесені витрати на правову допомогу в сумі 9000 гривень 00 копійок. Ухвалою судді від 09.05.2022 року у справі відкрито провадження та призначений розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідачу було направлено копію ухвали судді та примірник позовної заяви рекомендованим листом, тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву відповідач не подав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно договору №941333312000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 06.11.2017 року укладеного між [PERSON] та АТ «УкрСиббанк», [PERSON] отримала кредит у розмірі 30000 гривень, при цьому підписавши кредитний договір, відповідач погодився з умовами та правилами надання банком кредиту. Згідно виписки по банківському рахунку за кредитним договором №941333312000 від 06.11.2017 зафіксовані банківські операції щодо зняття та зарахування коштів, що здійснювались з 06.11.2017 року по 08.10.2019 року та є підтвердженням руху коштів по рахунку. Відповідно до Договору Факторингу №150 від 07.10.2019 року встановлено, що між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛ ВЕСТА» було укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛ ВЕСТА», а ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛ ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту №941333312000 від 06.11.2017 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та Боржником [PERSON] . Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №150 від 07.10.2019 року [PERSON] має заборгованість за договором №941333312000. Відповідно до Договору факторингу №09-10/19 від 09.10.2019 року встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛ ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛ ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту №941333312000 від 06.11.2017 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та Боржником [PERSON] .. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛ ВЕСТА» втратив такі права. Із реєстру боржників до договору факторингу №09-10/19 від 09.10.2019 року вбачається, що [PERSON] має заборгованість за договором №941333312000. Згідно розрахунку заборгованості за договором №941333312000 станом на 28.12.2021 року загальна сума заборгованості становить 99285,48 гривень, з яких: нараховані 3% річних 117,37 гривень; заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 27461,93 гривень; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 15804,48 гривень; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 53401,70 гривень; заборгованість з комісії 2500 грн. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до положень ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем неналежно виконуються умови договору, то позов є обґрунтованим та його необхідно задовольнити в повному обсязі. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16. Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник позивача подала детальний опис витрат на професійну правничу допомогу та просить суд стягнути з [PERSON] витрати в розмірі 9000 грн., а саме: за надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти - 3000,00 грн., складення позовної заяви про стягнення боргу - 6000,00 грн. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. У той же час, відповідач під час розгляду справи не зазначав про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу, клопотання про їх зменшення відповідачем, який не з`явився в судове засідання, не заявлялося. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2481,00 грн. підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №0319690006 від 14 січня 2022 року та витрат на надання правової допомоги в сумі 9000 гривень 00 копійок, що підтверджується витягом з Акту №3 про надання юридичної правової допомоги від 30.09.2021 року. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, судовий збір в розмірі 2481,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, а також зі сплати судового збору.

Outcome: approved