Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

08 грудня 2022 року позивач [PERSON] (далі- Позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі Відповідач, ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку із ушкодженням здоров`я на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 26.07.1989 по 02.06.1993 працював на шахті «Юбілейна» Рудоуправління ХХ Партз`їзду, яку перейменовано у Руднік «Суха Балка», правонаступником якого є відповідач. Зазначив, що працюючи прохідником 4 розряду 01 лютого 1993 року з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного остеомієліту ліктьової та променевої кістки з права. Висновком ВТЕК від 02.07.1993 позивачу вперше встановлено 80% втрати професійної працездатності у зв`язку з нещасним випадком. Після неодноразових переоглядів висновком ВТЕК від 27.07.1997 позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково. Внаслідок нещасного випадку на виробництві порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, оскільки він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває виражений біль та обмеження рухів правої верхньої кінцівки, порушено активну функцію правого передпліччя. Внаслідок отриманої травми систематичною необхідністю отримання медичної допомоги позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. Просить стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 250 000 гривень. Ухвалою суду від 09 грудня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 06 січня 2023 року розгляд справи відкладено, оскільки не сплинув п`ятнадцятиденний строк для надання відзиву відповідачем. 18 січня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що при укладенні з відповідачем трудового договору позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, права та пільги позивача, і компенсації за роботу в таких умовах. При цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Також зазначив, що відповідач надавав позивачу встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Вказав, що саме позивач не оцінив ймовірних наслідків, щодо можливості у подальшому ушкодження його життя і здоров`я, оскільки безпосередня відповідальність під час виконання робіт покладається і на самого працівника, тому що працюючи в умовах, наданих йому, нехтувати правилами є цілком безвідповідально, а тому саме поведінка позивача призвела до настання з ним нещасного випадку. Також вказав, що за загальним стажем позивач працював на підприємстві відповідача 11 років 11 місяців. Зазначив, що надана позивачем довідка МСЕК про встановлення ступеня втрати професійної працездатності не містить відомостей стосовно перенесення позивачем моральних страждань. Також зазначив, що позивач частково втратив працездатність, він має здібність до самообслуговування, та не потребує стороннього догляду чи допомоги. Зазначив, що сума моральної шкоди заявлена позивача не є аргументованою, є необґрунтованою та завищеною, що не відповідає принципам розумності та справедливості. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] з 26.07.1989 по 02.06.1993 працював на шахті «Юбілейна» Рудоуправління ХХ Партз`їзду, правонаступником якого є відповідач ПрАТ «Суха Балка» підземним прохідником, 02.06.1993 був звільнений, за п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоров`я, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с.6-9). Згідно копії Акту № 5 про нещасний випадок від 03 лютого 1993 року, 01 лютого 1993 року на дільниці №8 орт-заїзд 7, осі горизонт 1020 метрів на шахті «Юбілейна» з прохідником 4 розряду [PERSON] під час виконання трудових обов`язків, внаслідок дії деталей що рухаються стався нещасний випадок внаслідок якого останній отримав травматичний остеомієліт ліктьової та променевої кісток з права. Причинами нещасного випадку зазначено недоліки у навчанні безпечним прийомам роботи, низька виробнича дисципліна серед робочих та ІТР дільниці №8. Крім того актом про нещасний випадок №5 встановлено, що особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є: гірничий майстер дільниці №8 [PERSON] , начальник дільниці №8 [PERSON] (а.с. 10-11). Наслідками нещасного випадку стала втрата працездатності [PERSON] на 80% із встановленням ІІ групи інвалідності, що підтверджується копією виписки із акту огляду ЛТЕК від 02.07.1993 (а.с.12). В подальшому [PERSON] 18.07.1995 пройшов переогляд (а.с.13) де йому було повторно встановлено 80% втрати професійної працездатності, підтверджено ІІ групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом. 01.08.1996 [PERSON] повторно пройшов переогляд (а.с.13) де йому було встановлено 60% втрати професійної працездатності, встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 01.07.1996. 24 липня 1997 року [PERSON] пройшов переогляд де йому було повторно встановлено 60% втрати професійної працездатності, ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з трудовим каліцтвом безстроково, що підтверджується копією виписки з акту огляду ЛТЕК (а.с. 14). Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю моральну шкоду (п.5 Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Згідно зі статтею 440-1 ЦК Української РСР моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діянням іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Так, суд встановив, що нещасний випадок на виробництві, який призвів до каліцтва позивача стався з ним 01 лютого 1993 року на підприємстві відповідача, вперше [PERSON] була встановлена втрата професійної працездатності 80% , ІІ група інвалідності 02.07.1993, в подальшому 60%, ІІІ група інвалідності 27.07.1997 безстроково, в суд з позовом за захистом своїх порушених прав, позивач звернувся 08 грудня 2022 року. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п.4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу [PERSON] внаслідок отриманого ним каліцтва при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування. Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманого каліцтва, що потягло втрату працездатності первинно у розмірі 80% із встановленням ІІ групи інвалідності, в подальшому встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 60%, із встановленням ІІІ групи інвалідності безстроково за трудовим каліцтвом, відсутність вини самого позивача у настанні нещасного випадку, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди у сумі 150\~000 гривень оскільки саме цей розмір є розумним, виваженим і справедливим у ситуації позивача, а також не перевищує гранично допустимого розміру відшкодування такої шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1500 грн.

Outcome: partial