Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду із\~позовом [PERSON] ,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог Служба\~у справах\~дітей Ямпільської\~міської ради\~Вінницької області\~про усунення\~перешкод у\~спілкуванні та\~вихованні дитини\~та визначенні\~способу участі\~у вихованні\~дитини,\~в якому\~просив усунути йому перешкоди у спілкуванні із сином [PERSON] , [INFO] , зобов`язавши [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина та встановити наступний графік зустрічей та спілкувань з дитиною: кожну суботу та неділю кожного місяця в період часу з 10 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин за фактичним місцем його проживання за адресою [ADDRESS] , без обмеження місця прогулянок в межах населеного пункту та Ямпільської міської територіальної громади та можливістю відвідування родичів, в тому числі бабусі і дідуся по його лінії; кожний день народження сина [PERSON] 05.03.2022 [INFO] , а саме не менше 3-х годин в той день; кожні шкільні (дитсадкові) канікули [PERSON] (весняні, осінні та зимові) канікули (вихідні) на період не менше 7 діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України, а в період літніх канікул не менше 30 діб; 10 діб на рік на оздоровлення дитини [PERSON] з можливістю виїзду на відпочинок до моря, санаторію тощо, стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які полягають у стягненні з останньої на його користь сплати ним судового збору відповідно до доданої квитанції та витрати які він поніс на професійну правничу допомогу в розмірі\~5000\~грн. Свої вимоги мотивував тим, що на даний час він проживає разом з батьками по [ADDRESS] . Домоволодіння належить його батькові, що підтверджується копією наданого договору купівлі-продажу. Позивач проживав з відповідачем на протязі 2 років та 3-х місяців. Під час їхнього спільного проживання з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] , який народився в місті Вінниця, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження останнього серія [NUMBER] , актовий запис №31 від 08.03.2022, яке видане 29.06.2022 Ямпільським відділом ДРАЦС у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). В графі батьки вказано батько [PERSON] , мати [PERSON] . Їхні спільні стосунки з відповідачем фактично припинено, спільно на даний час вони не проживають близько 3-х місяців. Спільне проживання з відповідачем виявилось невдалим. Сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим, у них виникли не порозуміння, та різні погляди на життя, врегулювати й нормалізувати їхні стосунки вони не змогли. Вказав, що він залишився проживати в будинку своїх батьків, а відповідач проживає на території Тростянецького старостинського округу у своїх батьків. Хоча постійно змінює постійне місце проживання так як знаходиться в місті Ямполі, за місцем проживання своєї тітки. Разом з відповідачем проживати залишився їхній спільний син. На протязі останніх трьох місяців позивач намагався побачитись з дитиною, однак відповідач в цім йому чинить перешкоди, а саме повідомляє своє місце знаходження, а потім як виявляється за казаною адресою їх з дитиною не має. При його спробі все-таки побачитись з дитиною, остання зверталась до поліції про те, що позивач вчиняє відносно неї сімейне насильство. Кожна спроба побачити дитину завершується тим, що відповідач викликає до нього працівників поліції, погрожує йому тим, що його мають арештувати, тощо. Вказане підтверджується доданими до справи постановами суду, а також листом за наслідками реагування поліцейських на різного роду заяви. Разом з тим, позивач взагалі не може визначити місцезнаходження відповідача та дитини, так як остання заблокувала його в своєму телефоні, він до неї додзвонитись не може, повідомлення, які надходять з його боку також заблоковані. Тому у нього із відповідачем постійно виникають конфлікти щодо його участі у виховані сина, тому з метою досудового врегулювання спору, він звернувся до служби в справах дітей (органу опіки та піклування Ямпільської міської ради) щодо врегулювання вказаного спору між ними. Відповідно, йому було рекомендовано звернутись до суду та вирішити питання щодо його участі в спілкуванні з сином. Син після припинення їхніх з відповідачем стосунків проживає з останньою. У позивача з сином склались міцні, стійкі відносини, він бажає приймати участь у вихованні та спілкуватись й проводити з сином час. Також син дуже прив`язаний до його батьків і вони до нього. Позивач любить свого сина та вважає своїм батьківським обов`язком приймати активну та безпосередню участь у його вихованні, з батьківською турботою піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини. Відповідач перестала відповідати на усні звернення і телефонні дзвінки з питань зустрічей і спілкування з сином, ігнорує обговорення його виховання, оздоровлення та відпочинок. Через протиправну поведінку відповідача дитина обділена його увагою і турботою як рідного батька. Крім того, його обов`язок як батька приймати участь у вихованні дитини, якого відповідач по справі позбавляє його такого права та всяко чинить позивачеві перешкоди у такому спілкуванні, не допускає його до дитини обмежує його право приймати участь у вихованні сина, що змушує його звернутися до суду. Звертаючись до суду бажає обрати такий графік зустрічей, який не порушує режиму дня сина, не відриває його від нормального звиклого для дитини середовища та не заважає нормальному існуванню, що в свою чергу не створюватиме для дитини жодного морального, емоційного та психологічного тиску. З часу народження дитини позивач залишився сам з сином на цілу добу, тому знає як з ним поводитись. При цьому хоче зазначити, що дитина перебуває на штучному вигодуванні. З часу народження сина він перебував разом з ним та знає як приготувати для дитини їжу, й як його нагодувати. Тобто дитина не прив`язана до матері станом на сьогоднішній день. Виходячи з вищевикладеного можна прийти до висновку, що між позивачем та відповідачем склалися стосунки, які позбавляють його можливості регулярно спілкуватися з сином. Самостійно і добровільно із відповідачем вони не можуть визначитися зі спільною участю у вихованні та утриманні дитини, а тому він порушує питання про участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, як батька, який мешкає окремо від дитини. 07.10.2022 за вх.№5445 відповідач [PERSON] подала відзив. Вказує, що повністю не згідна із позовною заявою та просить відмовити у задоволені позовних вимог. Відповідача доводи та обґрунтування наступні: У своїй позовній заяві відповідач зазначає, що він є люблячим батьком своєї дитини. Звертає увагу суду, що не зрозуміло яким чином склалися міцні відносини між батьком та дитиною, якщо дитині всього 6 місяців від народження. Дитина ще не уявляє на рівні свідомості хто такий батько взагалі. Дитина в 6 місяців відчуває виключно на рівні інстинкту. Звертає увагу, що п.1 прохальної частини позовної заяви щодо зустрічей батька та дитини кожну суботу та неділю кожного місяця за місцем проживання батька село Тростянець Могилів-Подільського району Вінницької області є незрозумілим, адже відповідно до судової практики не можна встановлювати місце зустрічей з дитиною саме за місцем проживання батька (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 759/1382/19), а тільки за місцем проживання матері, у тому числі з дитиною, якій всього 6 місяців від народження, з дитиною, яка не може самостійно рухатися (в силу свого віку) тощо. Також не зрозуміла вимога позивача щодо проведення зустрічей на кожні шкільні канікули на період не менше 7 діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України. Яким чином позивач встановлює і знає в майбутньому, які будуть шкільні канікули у дитини? І чи не буде відповідач планувати в майбутньому виїхати на постійне місце проживання до іншої країни, наприклад Молдови через війну в Україні? Позивач просить суд винести рішення на майбутнє (на всяк випадок), на той час коли дитині навіть не має 3 роки. Не зрозуміло яким чином 10 діб на рік i в який період часу і куди позивач буде їхати на відпочинок до моря, санаторія з дитиною? I яким чином це буде відображено на практиці? Не зрозуміло, куди буде їхати дитина, на який відпочинок до якого санаторію без відома матері. Звертає увагу, що батько дитини, позивач по справі, хоче зустрічатися з дитиною, але не хоче платити аліменти, адже 27.09.2022\~ рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області по цивільній справі №153/891/22 було винесено рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сумі\~3000\~гривень. Рішення суду є свідченням того, що відповідач ухиляться від виконання своїх батьківських обов`язків щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач у свою чергу самостійно не має фінансової можливості самостійно забезпечувати дитину, а позивач ухиляється і як наслідок вимушена була звернутися до суду із питанням стягнення аліментів на утримання дитини. Вона, як мати, категорично проти задоволення позовних вимог, адже дитина ще на грудному вигодовуванні. Потребує виключно матері, а встановлення\~побачення наперед це є абстракція позивача. Яким чином суд може прийняти рішення і буде встановлювати побачення в майбутньому з дитиною, яка ще не виросла. Представник позивача адвокат Семко В.М. в судовому заявлені позовні вимоги підтримав у повному об`ємі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала. Вказала, що згідна щоб позивач брав дитину кожного дня народження сина, і не більше. Зазначила, що дитина на штучному вигодовуванні, часто хворіє, «вводить прикорм». Дитина прокидається о восьмій годині ранку. Денний сон малюка з 12 до 14 години та з 18 до 20 години, ввечері малюк лягає спати біля 23-24 години. Представник відповідача адвокат Жук А.А. заявлені позовні вимоги не визнав, просив суд в їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області Кіфа А.В., який діє на підставі довіреності вих. №01-12/421 від 14.07.2022 у судовому засіданні повідомив, що засідаючи комісія не прийняла рішення, оскільки батьки не дійшли згоди щодо визначення участі батька в процесі утримання та виховання дитини, із пропозиціями членів комісії з питань захисту прав дитини щодо вирішення даного спору не погодились, досудовим способом врегулювати дане питання не вдалося. Не заперечує щодо вирішення даного питання в судовому порядку з урахуванням найкращих інтересів дитини на розгляд суду. Заяви, клопотання: заява позивача щодо усунених недоліків (а.с.27); заява відповідача про перенесення розгляду підготовчого засідання (а.с.38); клопотання позивача про виклик та допит свідків (а.с.39); заява представника відповідача адвоката Жук А.А. про долучення документів до справи (а.с.44-48); заява представника позивача про ознайомлення із матеріалами справи (а.с.68-70); заява представника позивача про перенесення розгляду справи (а.с.71-74). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Інші процесуальні дії у справі: залишення позовної заяви без руху; відкриття провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 17 жовтня 2022 року на 10 годину 30 хвилин (а.с.29); відкладення підготовчого судового засідання; задоволення заяви представника відповідача про долучення до справи документів, зупинення провадження у справі на період проведення процедури врегулювання спору, призначення проведення спільної наради на 16.11.2022 о 13 год. 15 хв.(а. с. 55); припинення врегулювання спору, поновлено провадження в справі та цивільну справу передано до канцелярії суду для визначення іншого складу суду(а.с.59); прийняття до свого провадження та призначення підготовчого засідання на 13 грудня 2022 року, надання дозволу на ознайомлення із матерфалами справи, відкладення підготовчого судового засідання на 20 грудня 2022 року, задоволення клопотання позивача про виклик і допит свідків та закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду, про що постановлено ухвали окремими процесуальними документами та без виходу суду до нарадчої кімнати. \~Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Із показань свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] даних ними у судовому засіданні судом встановлено, що до досягнення дитиною чотирьохмісячного віку позивач та відповідач проживали біля батьків позивача, останній бував на прогулянці із дитиною на подвір`ї, носив сина на руках та у колясці возив. Із показів свідка [PERSON] даних ним у судовому засіданні судом встановлено, що він є батьком позивача. Вказав, що спочатку діти жили біля них, а потім пішли жити окремо, але життя не склалося. Зазначив, що за ві року лише двічі бачив онука, останній раз у серпні місяці 2022 року, так як відповідачка не надає дитину. Коли вони приїздили, то відповідачка викликала працівників поліції. Вказав, що його син після народження дитини готував дитині суміші, доглядав сина. Зазначив, що син зможе доглядати дитину. Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі - копії паспорта громадянина України (а.с.5) судом встановлено, що позивач народився [INFO] у селі Тростянець Ямпільського району Вінницької області, зареєстрований по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) судом встановлено, що [INFO] у місті Могилів-Подільський Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] . Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8) судом встановлено, що [INFO] у місті Вінниця народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , тобто сторони по справі. Із копії договору купівлі-продажу будинку від 16.08.1990 (а.с.9) судом встановлено, що [PERSON] (батько позивача) купив житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] . Із копії постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 09.08.2022 №153/808/22 (а.с.12-13) судом встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно [PERSON] закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Із копії постанови Ямпільського районного суду Вінницької області від 21.06.2022 №153/63322 (а.с.14) судом встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно [PERSON] закрито, а [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП оголошено усне зауваження. Із витягу з протоколу №15 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ямпільської міської ради від 12.08.2022(а.с.16) судом встановлено, що батькам малолітнього [PERSON] 05.03.2022 [INFO] , рекомендовано визначити спір між ними стосовно участі батька в процесі утримання та виховання їх сина виключно в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Із висновку Служби у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області вих.№02-12/527 від 12.09.2022 (а.с.28) судом встановлено, що враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 12.08.2022 №15 служба у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області вважає за доцільне вирішити дане питання виключно в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно положень до ст.ст.15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному\~ЦПК України\~порядку (ст.4 ЦПК України). Правилами\~ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, а також пояснень сторін, та не оспорюються сторонами, між ними дійсно виникає спір з приводу часу та періоду зустрічей батька з малолітнім сином. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участі дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції). Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Стаття 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно приписів\~ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із\~батьків,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~зобов`язаний\~брати участь\~у її\~вихованні і\~має право\~на особисте\~спілкування з\~нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.ч.1-2\~ст.159 СК України\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає\~способи участі\~одного з\~батьків у\~вихованні дитини\~(періодичні\~чи систематичні\~побачення,\~можливість спільного\~відпочинку,\~відвідування дитиною\~місця його\~проживання тощо),\~місце та\~час їхнього\~спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини ( рішення ЄСПЛ у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини. Судом встановлено, що спілкування позивача з сином не буде перешкоджати його нормальному розвитку. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дітьми повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дітей. Крім того, діти для повного і гармонійного розвитку її особистості потребують любові і розуміння. Вони мають, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивачем, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено,\~що в межах даного спору є доведеним порушення прав позивача, як батька, на спілкування з сином, про що свідчить його звернення до суду за захистом цього права. Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносин між сторонами, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з сином, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, в межах заявлених позовних вимог, оскільки саме такий спосіб захистити право на спілкування та виховання дитини визначений сімейним законодавством у разі порушення його з боку іншого з батьків дитини. Згідно висновку служби у справах дітей Ямпільської міської ради Вінницької області за вих.№02-12/527 від 12.09.2022 служба вважає за доцільне вирішення даного питання виключно в судовому порядку. Зважаючи на викладене, з урахуванням інтересів дитини, його віку, поведінки батьків, між якими є певні непорозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, пояснення матері дитини щодо його денного розпорядку дня,\~психічний та фізичний стан малолітнього сина, не спілкування із дитиною значний відрізок часу зі сторони позивача, суд вважає за можливе визначити позивачу способи його участі у вихованні та спілкуванні із малолітнім сином, враховуючи як найперше інтереси малолітньої дитини. Враховуючи, що між сторонами у справі, в межах даного спору, виникли відносини, які регулюються сімейним законодавством України, при цьому позивачем визначено спосіб захисту порушеного права шляхом визначення порядку спілкування з малолітнім сином, тому за наявності встановлених судом обставин, які підтверджують порушення прав позивача, як батька, на вільне спілкування з сином та прийняття участі у його вихованні, є підстави для вирішення питання про відновлення порушених прав батька шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з малолітнім сином в межах визначеного рішенням суду графіку спілкування батька з сином. Визначаючи позивачеві дні та години спілкування з сином, суд враховує те, що сторони не проживають разом більше півроку, тобто дитина взагалі не знає позивача як свого батька, тобто зв`язок між сином та батьком був втрачений, і його відновлення має відбуватися поступово, щоб не зашкодити інтересам та психічному, а також духовному та фізичному розвитку дитини, щоб син не отримав травму психологічну, а тому побачення позивача з сином спочатку повинні бути обмежені, поки батько та син не почнуть знайомитися один з одним і поки не стане зрозумілою зацікавленість позивача у формуванні стосунків із його сином, і відповідно зворотній зв`язок не піде від дитини щодо батька. Позивач просить надати можливість побачення з дитиною: кожну суботу та неділю кожного місяця в період часу з 10 год. 00 хв. до 18 год.00 хв. за фактичним місцем його [PERSON] проживання, а також без обмеження місця прогулянок в межах населеного пункту та Ямпільської територіальної громади та можливістю відвідування родичів в тому числі бабусі і дідуся по його лінії. Однак, у постанові ВС №754/9026/16-ц від 23.06.2020 вказано, що проведення зустрічей батька з дитиною без присутності матері може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок та дитина, враховуючи її вік та тривале проживання з матір`ю, повноцінно не сприймає позивача як батька. Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності сина до батька. У постанові ВС №711/6649/17 від 05.12.2018 зазначено, що з урахуванням того, що дитина ніколи не проживала постійно разом із батьком і має сталий емоційний зв`язок з матір`ю, висновки суду про тимчасове, до досягнення дитиною семирічного віку, обмеження права батька на спілкування з дитиною без присутності матері є виправданим інтересами дитини. Аналогічні обставини мають місце і у даній справі, а тому суд може визначити способи участі позивача у спілкуванні та вихованні із дитиною а саме: з сином у присутності матері (до досягнення дитиною семирічного віку) з урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути, після досягнення сином чотирьохрічного віку визначити способи участі батька у спілкуванні та його вихованні без присутності матері за згодою самої дитини, однак із урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути, після досягнення сином семирічного віку визначити способи участі батька у спілкуванні та його вихованні без присутності матері, однак із урахуванням психологічного і фізичного стану дитини та обставин, які можуть виникнути. Така ж правова позиція висвітлена у рішенні ЄСПЛ справа «Кацікерос проти Греції» заява №2303/19, а саме: «…побачення заявника з дочкою спочатку повинні бути обмежені, поки батько та дочка не почнуть знайомитися один з одним і поки не стане зрозумілою зацікавленість першого у формуванні стосунків із його дочкою. Як наслідок, обмеження, накладені на побачення заявника з дочкою, не були настільки суворими, щоб завадити заявнику створити міцні стосунки з нею, але дозволяли поступове встановлення зв`язку між ними. Також відповідні обмеження були поступово послаблені.». Визначення порядку участі батька у вихованні дитини в усі вихідні дні є неприйнятним, оскільки порушують права дитини на спілкування із матір`ю у вільний від занять у дитячому садочку/школі час (якщо дитина буде відвідувати дитячий садочок/школу), про що зазначено у постанові ВС №643/16210/17 від 27.06.2019. А тому, суд має підстави для часткового задоволення заявлених вимог у цій частині, а саме визначення часу участі батька у вихованні та спілкуванні із своїм малолітнім сином спочатку декілька годин у вихідні дні, не обмежуючи при цьому прав матері на виховання та спілкування дитини, а також із врахуванням режиму дня дитини (харчування, обідішній сон і т.ін.). Аналогічна позиція суду, що стосується вимоги позивача щодо його спілкування із сином у день його народження. Що стосується заявленої позивачем вимоги щодо дитсадкових та шкільних канікул дитини, то суд приходить до висновку, що у даній частині необхідно відмовити, оскільки у дитячому садочку у діток взагалі відсутні канікули, а вимога щодо шкільних канікул заявлена передчасно, оскільки дитині виповнилося лише дев`ять місяців відповідно, він ще не відвідує дитячий садочок, школу. Що стосується вимоги позивача 10 діб на рік на оздоровлення дитини з можливістю виїзду на відпочинок до моря, санаторію тощо, то суд приходить до висновку, що у цій частині заявлених вимог необхідно відмовити із врахуванням малолітнього віку дитини (9 місяців), безпеки здоров`ю дитини. Відмовляючи позивачеві повністю у двох вищевказаних позовних вимогах, суд вважає за необхідне роз`яснити [PERSON] , що після досягнення дитиною семирічного віку, а також початку відвідування ним шкільних освітніх закладів, останній має право на звернення до суду із позовом (у разі необхідності) щодо зміни його участі у вихованні та спілкуванні з сином, а саме організації ним зимового та літнього відпочинку дитини під час шкільних канікул, а також визначення часу на оздоровлення дитини, та його вивіз до моря, санаторію. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні вимоги позивача задоволено частково, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у сумі 992 гривні 40 копійок згідно квитанції №147 від 19 серпня 2022 року.

Outcome: partial