Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований за реєстровим №34556, про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк заборгованості за кредитним договором в розмірі 8 912,74 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при вчиненні вищезазначеного виконавчого напису нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, а саме: суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому написі зроблено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Позивачу стало відомо про те, що згідно виконавчого напису №34556, вчинений 18 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., з нього підлягає стягненню на користь відповідача акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк заборгованості за кредитним договором в розмірі 8 912,74 грн. Крім того постановою приватного виконавця Баришнікова А.Д. від 23 листопада 2021 року звернув стягнення на заробітну плату позивача [PERSON] , яку той отримує у Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області у розмірі 20 відсотків від заробітної плати до виплати загальної суми боргу 9 898,01грн. з урахуванням витрат виконавчого провадження, що становить 369,00грн. та основної винагороди приватного виконавця, що становить 866,27грн. За грудень 2021 року із заробітної плати позивача було утримано та перераховано приватному виконавцю Баришнікову А.Д. основну винагороду 2 920,88грн. За січень 2022 року із заробітної плати позивача було утримано та перераховано приватному виконавцю основну винагороду 3 099,40грн. Всього було утримано 6 020,28грн. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що позивач [PERSON] є боржником за кредитним договором №26254018771494 від 27.01.2012р., укладеним із ПАТ Перший Український Міжнародний Банк, правонаступником усіх прав та обовязків якого є акціонерне товариство Перший Український Міжнародний Банк. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09.08.2020 по 09.08.2021р.р. та складає: 8 662,74грн., в тому числі: 2 201,84грн. - прострочена забогованість за сумою кредиту, 5 359,98грн. - прострочена заборгованість за процентами, 1 100,92грн. - неустойка за порушення зобов`язань по кредиту. Позивач у позовній заяві посилається на те, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства, що регулює правовідносини щодо його вчинення. При вчиненні вказаної нотаріальної дії нотаріус керувався ст.ст. 87 - 91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Заборгованість зазначена у виконавчому написі на момент його вчинення була спірною. Позивач не отримував письмової вимоги (повідомлення) від відповідача. Також в матеріалах нотаріальної справи відсутній договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, банком було подано лише заяву на приєднання до такого договору підписану позивачем. Крім того, в порушення вимог п.п. б) п.1 постанови КМУ від 29.06.1999 р. № 1172 в матеріалах нотаріальної справи відсутня належним чином оформлена засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строк її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. АТ Перший Український Міжнародний Банк не додав приватному нотаріусу належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджував факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку надав/перерахував згідно кредитного договору. Отже, жодного із вказаних документів, які можуть підтверджувати факт проведення розрахункових операцій (видачу кредитних коштів, погашення кредитних зобов`язань) АТ Перший Український Міжнародний Банк не надало. Викладені обставини свідчать про наявний спір між сторонами щодо розміру заборгованості. Отже, виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням, оскільки не дотримано принципу безспірності, а тому позивач вважає, що вчинення вказаного виконавчого напису здійснено з порушенням ЗУ «Про нотаріат», положень актів цивільного законодавства України, якими врегульовані питання про вчинення виконавчих написів нотаріусами, а відтак є таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 01.11.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, у письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву в якій позовні вимоги визнали та просили розглядати справу у їх відсутність. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання теж не з`явилася, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Через неявку учасників фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 18 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, вчинений виконавчий напис про звернення стягнення на загальну суму 8 912,74 грн. з громадянина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого: [ADDRESS] , який є боржником за Кредитним договором №26254018771494 від 27.01.2012р., укладеним із ПАТ Перший Український Міжнародний Банк, правонаступником усіх прав та обовязків якого є акціонерне товариство Перший Український Міжнародний Банк. Строк платежу за договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості провадиться за період з 09.08.2020 по 09.08.2021р.р. та складає: 8 662,74грн., в тому числі: 2 201,84грн. - прострочена забогованість за сумою кредиту, 5 359,98грн. - прострочена заборгованість за процентами, 1 100,92грн. - неустойка за порушення зобов`язань по кредиту. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. від 05.11.2021 року відкрите виконавче провадження №67411450 з виконання виконавчого напису №34556, виданого 18 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., про стягнення із [PERSON] на користь акціонерне товариство Перший Український Міжнародний Банк заборгованості у розмірі 8 912,74 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме згідно розділу 2 Переліку надаються а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Обов`язком нотаріуса до вчинення виконавчого напису є перевірка наданих стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання боржником, щодо наявності безспірності боргу. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником і кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються. Положеннями статей\~15,\~16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року\~\~№ 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого вона звернулася до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. По даній справі встановлено, що представником товариства не було надано доказів безспірності боргу, відсутній розрахунок заборгованості. Виписка з рахунку, де містяться лише суми боргу, яка підписана представником товариства, не є доказом безспірності боргу. Не надано нотаріусу і повідомлення про отримання боржником повідомлення - вимоги. Враховуючи те, що на момент вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису від 20 листопада 2020р. визначена товариством заборгованість не є безспірною, не надано вимоги про погашення боргу, відсутнє підтвердження про вручення повідомлення з вимогою боржнику, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. За такого 18 жовтня 2021р. нотаріус не мав правової підстави для вчинення виконавчого напису за даним кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Стосовно безспірності сум які були стягнуті за виконавчим написом, що оспорюється, суд зазначає таке. Так, у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 вказано, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Тобто, підсумовуючи викладене, під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Статтею 81 ЦПК Українивизначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В частині вимог позивача щодо поверненню позивачу коштів, стягнутих за виконавчим написом, суд зазначає наступне. На момент ухвалення судом рішення про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, із відповідача вже було стягнуто 16 785 грн 84 коп. в порядку примусового виконання оспорюваного виконавчого напису, що слідує з довідки з місця роботи позивача щодо утримання з заробітної плати за постановою приватного виконаця щодо стягнення за оспорюваним виконавчим написом. Однак після ухваленого судом рішення правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі (на виконання виконавчого напису) перестали існувати. Відповідно до ч.1ст.1212 ЦК Україниособа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбаченихстаттею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року в справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 року в справі № 918/47/18, від 01.04.2019 року в справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК Україниможе застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 року в справі № 6-2978цс15 та від 03.06.2016 року в справі № 6-100цс15. У даному випадку правовою підставою набуття відповідачем грошових коштів у вказаній сумі став виконавчий напис нотаріуса. Разом із тим, за рішенням суду виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів від відпала, і вказані кошти підлягають поверненню позивачу. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - покладається на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та заяви про забезпечення позова. Позивачем по даній справі сплачені судові витрати у виді судового збору в сумі 2481 грн. На думку суду, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1240.50грн. судових витрат, документально підтверджених, що відповідає 50 відсоткам загального розміру судових витрат, понесених позивачем. Так як, відповідач визнав позов до початку судового розгляду по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1240.50 грн. На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, представником позивача до суду надано Договір №30 про надання правничої допомоги, укладений 25.10.2022року, акт виконаних юридичних послуг від 26.10.2022 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №23, відповідно до яких позивачем сплачено адвокату загалом 3000,00 грн. Відповідно до частини 1 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, документально підтверджені, у виді 50% судового збору в розмірі 1240.50 грн та витрати на надання правничої допомоги в сумі 3000грн.

Outcome: approved