Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 13.09.2019 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-219843, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 100100,00 грн. на умовах обумовлених у договорі, остання була зобов`язана повернути кредит, сплатити проценти за його користуванням, а також інші визначені комісії та платежі. АТ «Кредобанк» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання не виконує належним чином у зв`язку з чим, станом на 13.10.2022, утворилась заборгованість у розмірі 87012,62 грн., що складається: із заборгованості за тілом кредиту 54\~629,77 грн.; заборгованості за відсотками 32382,85 грн.. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Просять стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CL-219843 від 13.09.2019 у розмірі 87012,62 грн., що складається: із заборгованості за тілом кредиту 54\~629,77 грн.; заборгованості за відсотками 32382,85 грн.. Крім того, просили суд стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2481,00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 15.11.2022 року призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника позивача 13.01.2023 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, до судового засідання неодноразово не з`явилася, відзиву відповідно до ухвали суду не подала, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за її відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13.09.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-219843, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 100100,00 грн. до 12.09.2022 року (а.с.5-8). Відповідно до п. 1 Договору позивач зобов`язався надати у власність Відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Договором. Згідно з п. 4.1. Договору Відповідач зобов`язується сплачувати Позивачу 35 % річних. Відповідач не виконує свої зобов`язання за Договором, що призвело до порушення прав позивача. 29.12.2021 року представник АТ «Кредобанк» звернувся до [PERSON] з досудовою вимогою, про те вимога повернулась відправнику з зазначенням поштового органу «за закінченням строку зберігання» (а.с.34-36, 40). 26.01.2022 року представник АТ «Кредобанк» повторно звернувся до [PERSON] з досудовою вимогою, про те вимога залишилася без виконання (а.с. 37-39,41). Відповідно до\~ст. 1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно пункту 1\~статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу. Інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до\~ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ «Кредобанк» На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч. 1ст. 141\~ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено повністю, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2481,00 грн. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу керується ч. 1 та ч. 3 ст. 133\~ЦПК України, згідно з якою судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, витрати: на професійну правничу допомогу необхідну для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судом встановлено, що позивач просив суд стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу, але у прохальній частині позову не визначено точної суму, яку позивач просить стягнути на його користь в рахунок таких витрат. Зі змісту позову вбачається, що у відповідності до вимог абз. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, представником позивача зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу 5000 грн.. Разом з цим, представником позивача зазначено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, в тому числі витрат на відрядження для участі у судових засіданнях, будуть заявлені додатково із наданням підтверджуючих документів виходячи з фактичної кількості судових засідань у справі. Проте представником АТ «Кредобанк» не надано документів, які підтверджують факт та розмір понесених витрат на правничу допомогу. Водночас до позовної заяви позивачем долучено копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001086, копію довіреності на представництво інтересів позивача адвокатом Кізко Л.С., та копію витягу з договору про надання правової допомоги від 11.04.2019, у якому вказано про те, що АТ «Кредобанк» як клієнт та Адвокатське об`єднання «СмартЛекс» домовилися про надання правової допомого. Проте такий договір не містить жодних положень щодо розміру та факту оплати наданих послуг, а лише містить перелік додатків ( додаток № 1-9), які не долучено до матеріалів справи. Тому, зазначений документ не є належним доказом понесених витрат на правову допомогу. Крім того, всупереч вимог ст.137 ЦПК України\~позивачем, для визначення розміру витрат на правничу допомогу, не надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги. Отже, суд відмовляє позивачу у відшкодуванні на його користь з відповідача витрат на професійну правову допомогу за необґрунтованості заявленого їх розміру. Враховуючи викладене та

Outcome: partial