Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції України, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. Позов мотивований тим, що 18 травня 2022 року працівниками поліції стосовно нього неправомірно було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15 червня 2022 року провадження по справі про адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Зазначає, що незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності йому завдано моральних страждань, оскільки йому весь період довелося намагатися поновлювати свої порушені права, життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями, стресами та сильним душевним хвилюванням. Внаслідок протиправних дій відповідачів понесені значні моральні та матеріальні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації його звичайних звичок і бажань, які він міг би реалізувати не витрачаючи часу на проходження огляду, підготовку клопотань, заяв та судових позовів, відвідування установ системи правосуддя, щоб добитися належного захисту порушених прав. Позивач зазначає, що він у робочий час та за власні кошти, вимушений був проходити експертизу по огляду на стан сп`яніння, тричі їздити до суду та отримувати правничі консультації. Враховуючи присутність психологічного травмуючого фактору (неправомірних дій) загальний розмір моральної шкоди позивач оцінив в 50000 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. 25 листопада 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача Департаменту патрульної поліції України, в якому представник відповідача Кучер Л.А. просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив мотивовано тим, що предметом позову є саме дії поліцейських, що полягали у складанні відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП. огляд на стан наркотичного сп`яніння може бути проведений лише у відповідному закладі охорони здоров`я та не може бути здійснений поліцейським самостійно на місці зупинки транспортного засобу. Однак, позивач проїхати до відповідного закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків відмовився, про що зазначено і в самій позовній заяві. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, складання якого в даному випадку є компетенцією поліцейських, є одним з можливих доказів по справі про адміністративне правопорушення, який поряд з іншими доказами призначений для встановлення дійсних обставин справи судом. Таким чином, під час оформлення адміністративного матеріалу за статтею 130 КУпАП відносно позивача поліцейські діяли в межах наданих повноважень та в спосіб, встановлений чинним законодавством. Відтак такі дії не можуть бути розцінені як неправомірні чи протиправні, натомість такі дії поліцейських є законними, оскільки вчинені на підставі та у суворій відповідності до норм чинного законодавства. Крім того, зазначає, що з огляду на позовну заяву та додатки до неї не вбачається доказів та причинно-наслідкового зв`язку завдання позивачу моральної шкоди працівниками патрульної поліції. \~ \~ \~ \~Відповідач Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області будь-яких заяв по суті справи не подавав. 19 жовтня 2022 року третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області отримало копію ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками, проте будь-яких заяв по суті справи не подавало. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні фактичні обставини. 18 травня 2022 року командиром взводу 2 роти 1 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної\~поліції України старшим лейтенантом поліції Хоружій В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою\~статті\~130 КУпАП України, у відношенні позивача (а.с.34). Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2022 року, яка набрала законної сили 28 червня 2022 року, провадження у справі відносно позивача за частиною першою\~статті 130 КУпАП\~України\~закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, наданими сторонами, враховуючи неналежність доказів наданих УПП в Дніпропетровській області ДПП, які спростовуються свідченнями, наданими [PERSON] у судовому засіданні, відеозаписами з нагрудних камер, суд прийшов до висновку, що в діях [PERSON] відсутній склад правопорушення, передбачений частиною першою статті 130 КУпАП (а.с.43-46). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Відповідно до частин першої та другої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Стаття 23 ЦК України\~передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Згідно зі\~статтею 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Відповідно до статей\~2,\~4 Закону України N 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої\~статті 1 Закону N 266/94-ВР\~в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутності складу\~адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі N 726/837/20 (провадження N 61-2647св21) зазначено, що: «У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі N 569/1799/16-ц (провадження N 61-19000сво18)». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі N 166/1222/20 (провадження N 61-9003св21) зазначено, що «у справі, яка переглядається, безпідставно не застосувавши до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у вищезгаданій постанові від 10 жовтня 2019 року у справі N 569/1799/16-ц (провадження N 19000сво18), апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом». Аналогічний правовий висновок, також викладений у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20. Отже, суд приходить до висновку, що дії працівника патрульної поліції щодо складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до положень пункту 4 частини першої\~статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 3000 гривень, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково. Щодо змісту пред`явлених позовних вимог в частині компенсації моральної шкоди позивачеві за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом їх списання з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України судом враховується наступне. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі N 346/5428/17 (провадження N 61-8102св21) зазначено, що «кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Проте суди на це уваги не звернули та зробили помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку».

Outcome: partial