Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

У листопаді 2022 року заявники звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва із спільною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони останнім часом однією сім`єю не проживають, фактично шлюбні відносини між ними припинені. На підставі викладеного заявники просять шлюб між ними розірвати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.11.2022 року вказану справу було передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 22-23). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва було відкрито провадження у даній справі, заявників викликано у судове засідання (а.с. 33). У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить проводити розгляд справи в його відсутність. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві просить проводити розгляд справи у її відсутність. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявники з 25 вересня 2009 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 806 (а.с. 5а). Від шлюбу заявники мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Згідно ст. 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім?ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з?ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Як встановлено судом, подружнє життя між заявниками не склалося, останнім часом заявники не проживають разом, фактично шлюбні стосунки між ними припинені. 07.11.2022 року між заявниками укладений Договір між батьками про місце проживання дитини, про участь у забезпеченні умов життя дитини (встановлення аліментів) та умови здійснення права на особисте виховання дитини (а.с. 9-10). З урахуванням вимог діючого законодавства та з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Крім цього заявники просили відновити [PERSON] її дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Згідно ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved