Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ», Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання припиненими трудових правовідносин та зобов`язання до вчинення певних дій. В обґрунтування своїх вимог зазначено, що позивач є директором ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ», відповідні відомості щодо якого були внесені 26.04.2007 Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією, запис № 10711020000023029. 31.08.2021 позивачем прийнято рішення про звільнення з посади директора ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ». Маючи намір припинити виконання обов`язків директора та звільнитись з посади 31.08.2021 позивачем відправлено поштою Загальним зборам учасників Товариства заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням з 14 вересня 2021 року. Додатково Загальним зборам учасників Товариства та окремо кожному учаснику, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , направлено повідомлення про звільнення з проханням зібрати Загальні збори учасників Товариства та вирішити питання про звільнення позивача. Однак, листи з повідомленням про звільнення та відповідною заявою, які подавалися як Загальним зборам учасників, так і окремо кожному учаснику Товариства не були отримані. Загальні збори учасників Товариства для прийняття рішення про звільнення позивача з посади керівника та складання відповідного протоколу у визначений строк не скликані та не проведені. Позивач вважає, що такі дії порушують право позивача на належне звільнення. Наприкінці вересня 2021 року з інформації, що міститься в інформаційно ресурсному центрі «Пошук в ЄДР» позивач дізнався, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, позивач досі значиться керівником Товариства. 24 вересня 2021 року позивачем направлено до Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Подільської районної в м. Києві державної адміністрації заяву (повідомлення) про те, що він з 15 вересня 2021 року вже не є керівником Товариства та попросив виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості про позивача як керівника Товариства, на що отримав листа з відмовою в задоволенні своєї заяви. За таких підстав, позивач просить суд визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ», (код ЄДРПОУ 35017827) з 14.09.2021; зобов`язати Подільську районну в місті Києві державну адміністрацію в особі Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадянських формувань, запис про керівника (директора) ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ» - [PERSON] . 29 жовтня 2021 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01.02.2022, у відповідності до ст. 178 ЦПК України, представником відповідача Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що, відповідно до Положення відділу з питань державної реєстрації юридичних та фізичних осіб підприємців Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, яке затверджено Розпорядженням Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 111 від 12.02.2018, основним із завдань відділу є забезпечення реалізації державної політики у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. 24 вересня 2021 року позивач звернувся до Відділу з питань державної реєстрації юридичних та фізичних осіб підприємців Подільської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою (повідомленням) про те, що ним 31.08.2021 було подано заяву на звільнення з посади директора ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ» за власним бажанням з 14.09.2021. Відповідно до вимог Законодавства України, державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Позивачем не було додано до його заяви (повідомлення) від 24.09.2021 ні рішення суду, що набрало законної сили, ні документів визначених Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для проведення державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб підприємців та громадських формувань. Зважаючи на вищевикладене, у Подільської районної в місті Києві державної адміністрації немає законних підстав для внесення змін у Єдиний державний реєстр юридичних осіб підприємців та громадських формувань за заявою позивача. В судове засідання позивач на з`явився, про місце та час судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ» Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про місце та час судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив, правом на подачу відзиву не скористався. Представник відповідача Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, у відповідності до ст.. 178 ЦПК України, надав суду відзив на позовну заяву. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити рішення за відсутності учасників справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для винесення рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, [PERSON] визначений як керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ», код ЄДРПОУ 35017827. Відповідні відомості були внесені 26.04.2007 Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією, запис № 10711020000023029. 31.08.2021 позивачем направлено поштою загальним зборам учасників ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ» заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням з 14 вересня 2021 року та окремо кожному учаснику, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , направлено повідомлення про звільнення з проханням зібрати загальні збори учасників ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ» та вирішити питання про звільнення позивача. Відповідно до даних поштових повідомлень №0407036869847, №04070036869855, №0407036869871, №04070036869863 та трекінгу з сайту Укрпошти вказані листи з повідомленням про звільнення та відповідною заявою не були отримані. Крім того, позивачем направлено поштою на адресу Подільської районної в місті Києві державної адміністрації заяву про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відомостей про [PERSON] як керівника ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ» у зв`язку зі звільнення з посади директора за власним бажанням з 14 вересня 2021 року. У відповідь на свою заяву позивач отримав відповідь Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 11 жовтня 2021 року № 106-106/К-709-2180 з відмовою в задоволенні своєї заяви, оскільки документи, визначені законом для проведення державної реєстрації змін, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не подавались, підстави для проведення реєстраційних дій відсутні. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі Конституції України гарантується. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом статті 22 КЗпП України, будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. За змістом статті 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду України від 24 грудня 2019 року по справі № 758/1861/18 суд звернув увагу на таке: «Разом з цим, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із неприйняттям загальними зборами учасників ТОВ «Слаф Реагент» рішення про звільнення позивача за власним бажанням, а тому обраний позивачем спосіб захисту є неефективним. Місцевий суд зазначав, що ефективним способом захисту у цій справі є зобов`язання засновників відповідача скликати загальні збори учасників товариства для прийняття рішення щодо звільнення директора за власним бажанням. Такий висновок місцевого суду є помилковим, оскільки скликання позачергових загальних зборів учасників товариства не відповідає передбаченим законом способам захисту порушеного права та є прерогативою виключно голови товариства, його виконавчого органу та учасників товариства, в той час як спонукання у судовому порядку до скликання загальних зборів є втручанням у внутрішньогосподарську діяльність суб`єкта господарювання. Суд першої інстанції не врахував наведеного, не взяв до уваги судову практику розгляду аналогічних категорій справ, яка є сталою та відповідно до якої, ефективним способом захисту у таких справах є визнання трудових відносин припиненими, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про те, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту». Тому, суд вважає, що позивачем обрано ефективний та належний спосіб захисту його порушеного права, який відповідає усталеній практиці розгляду аналогічних спорів та не порушує норми законодавства щодо невтручання у роботу органів управління товариства. Щодо позовних вимог позивача про визнання його трудових відносин з ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ» припиненими із 14 вересня 2021 року та виключення відповідного запису із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом було встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», вищим органом товариства є Загальні збори учасників. Згідно із п. 7 ч. 2 ст. 30 цього Закону до компетенції Загальних зборів учасників належить, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства. Згідно із ч. 3 ст. 39 цього закону виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень. Відповідно до ч. 12 ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» з одноосібним виконавчим органом та кожним членом колегіального виконавчого органу укладається цивільно-правовий або трудовий договір (контракт). Договір (контракт), що укладається з одноосібним виконавчим органом та членом колегіального виконавчого органу, від імені товариства підписує особа, уповноважена на таке підписання загальними зборами учасників. КЗпП встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, без урахування специфіки становища керівника господарського товариства. По суті, директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права), і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» не повинні погіршувати стан директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством та Конституцією України. Тобто директор завжди може скористатися ст. 38 КЗпП і ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням. За змістом положень ст. 38 КЗпП, ст. 30, 34, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» праву директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчий орган та внести дані зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17 липня 1997 року, та набрала чинності 11 вересня 1997 року, заборонена примусова праця. Визначено, що ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю. Заборона примусової праці закріплена й у національному законодавстві України. Так, відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя трудом, який він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007, та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008, право на працю, визначене у ст. 43 Конституції України, розглядає як природню потребу людини своїми фізичними та розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися трудом, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і насправді означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, направлення вказаної заяви Товариству та його учасникам, так само як ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, свідчать про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади директора Товариства. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. Уповноважений на звільнення керівника орган ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ» проігнорував повідомлення позивача про звільнення і не розглянув по суті його заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладені на нього обов`язки по створенню нового виконавчого органу (призначення керівника Товариства). Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ» про визнання припиненими трудових відносин підлягають до задоволення. Позовні вимоги щодо внесення відповідних змін про звільнення позивача із посади керівника ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань не підлягають задоволенню, оскільки суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року по справі № 758/1861/18. У зв`язку з задоволенням позовних вимог до ТОВ «ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ «ТРІНІТІ ЛІЗИНГ», судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. підлягають стягненню з відповідача на корить позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial