Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

30.09.2022р. [PERSON] через свого представника адвоката Біжко Ю.О. (діє на підставі ордеру від 28.09.2022р. а.с. 20) звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТОВ «ФК управління активами» (треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., державний виконавець Соборного відділу Державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кукуза А.Г. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 1-6). Ухвалою судді від 05.10.2022р. відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 23). В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначив,\~що 06.11.2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 11707 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Управління активами» заборгованість у розмірі 21119,72 грн. 06.11.2020р. державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кукузою А.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63525979 на підставі вказаного виконавчого напису. Позивач вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений нотаріусом з порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5 та пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999р. № 1172. На підставі викладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач правом на надання відзиву не скористався. Однак 06.12.2022р. від представника відповідач директора ТОВ «Фінансова кампанія управління активами» С.К. Велікданова надане клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, у якій просив відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу, також заяву про врегулювання спору за участю судді та заяву про визнання позовних вимог (а.с. 35-38). Вважав, що спір можливо вирішити в мировому порядку, оскільки наявність заборгованості за кредитним договором позивачем не спростовується, лише міститься посилання щодо надмірно великої суми заборгованості. У разі сплати коштів у розмірі 3801,55 грн. на розрахункові рахунки ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у строк до 22.12.2022р., частина заборгованості у розмірі 17 318,17 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 290/4235ВСL1С від 15.11.2012р. та виконавчим написом № 11707 вважатиметься погашеною в повному обсязі. У разі погодження позивачем із вказаними умовами, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» гарантує підписання мирової угоди та/або вважатиме ці мови договором часткового прощення боргу. У заяві про визнання позовних вимог зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги у частині визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню та стягненню з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору, вимоги про стягнення судових витрат в розмірі 5000 грн. не визнає. Розподіляючи судові витрати між сторонами у справі необхідно враховувати дії сторони, щодо досудового вирішення спору та врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи. Представник позивача - адвокат Біжко Ю.О. 10.01.2023р. надала письмові пояснення (а.с. 69 71), у яких не погодилася із відповідачем стосовно укладення мирової угоди. Щодо клопотання про врегулювання спору за участю судді, зазначила, що положення ч. 1 ст. 201 ЦПК України передбачають підстави проведення врегулювання спору за участю судді, а саме, врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Тобто, для застосування такої процедури, як врегулювання спору за участю судді необхідна згода обох сторін у справі. Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що приватним нотаріусом протиправно вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості на користь відповідача. Між позивачем і первинним кредитором - ПАТ «Платинум Банк», а також з його правонаступниками кредитний договір від 15.11.2012р. у нотаріальній формі не укладалися, що підтверджується змістом самого виконавчого напису. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - «Перелік»). На сьогоднішній день редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, який відповідно сторонами не укладався. Тобто, оскаржуваний виконавчий напис вчинений із грубим порушенням чинного законодавства та підлягає скасуванню. А отже, жодних підстав для врегулювання спору мирним шляхом не має, позивач не передбачає і можливості застосування взаємних поступок. Просила відмовити у задоволенні клопотання про врегулювання спору за участю судді. Щодо клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, то позивачем під час подання позовної, в порядку передбаченому ч. 1 ст. 134 ЦПК України зазначено орієнтовний розмір судових витрат у тексті позову, в тому числі витрат на правову допомогу. Положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачають, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, позивач, користуючись наданим правом, вважає за необхідне звернутися із відповідним клопотанням про вирішення розподілу витрат на правничу допомогу та надати усі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Тому клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу є передчасним. Наполягала на задоволенні позову з урахуванням заяви відповідача про визнання позовних вимог. Представник позивача - адвокат Біжко Ю.О. у поясненнях\~та в\~окремо поданій\~заяві (а.с.\~32) просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала (а.с. 32), Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений неодноразово належним чином. У поданому 06.12.2022р.\~клопотанні \~директор ТОВ\~«Фінансова кампанія\~управління активами»\~С.К.\~Велікданов просив справу розглядати без участі представника (а.с. 36). Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 31 - 34). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Стосовно клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді, то воно не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою\~сторін до початку розгляду справи по суті. Для застосування такої процедури необхідна згода сторін у справі. Однак зі змісту пояснень представника позивача слідує, що позивач не бажає врегулювати спір за участю судді, а тому зазначене клопотання не підлягає задоволенню і суд вирішує спір по суті. До того ж клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді, у якому відповідач пропонує позивачеві сплатити частину заборгованості та заява про визнання позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є суперечливими та взаємовиключними. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Вирішуючи справу, суд виходить із такого. Судом встановлено, що 06.11.2019р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинений виконавчий напис зареєстрований за № 11707 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість у розмірі 21119,72 грн., якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінас» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1706/01 від 17.06.2015р., якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк» на підставі Договору відступлення права вимоги № 20140730-Г від 30.06.2015р. відступлено право вимоги за кредитним договором зі страхування життя позичальника (каса) № 290/4235BCL1C від 15.11.2012р., укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] (а.с. 12). Яу слідує зі змісту виконавчого напису, кредитний договір (каса) № 290/4235BCL1C від 15.11.2012р. укладений між [PERSON] і ПАТ «Платинум Банк» простій письмові формі, що відповідачем не спростовано та доказів протилежного при поданні клопотань до суду - не надано. Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами статті 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1 вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові\~Верховного Суду\~(справа\~№ 310/9293/15ц\~від 23.01.2018р.) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не надав відзив на позовну заяву. Суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі вже нечинні і повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким кредитний договір, укладений між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» і [PERSON] - не являється, оскільки укладений в простій письмовій формі. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Отже, не посвідчений нотаріально кредитний договір не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не може підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідач визнав позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позовних вимог у даному випадку не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим суд приймає визнання відповідачем позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивач понесені судові витрати по справі у розмірі 992,40\~грн. - за позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (а.с. 7). Питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу не вирішується, оскільки позивачем такі вимоги не заявлялися, а лише вказано у позові, що позивач має намір подати відповідні підтверджуючі документи. На підставі викладеного,

Outcome: approved