Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-05 00:00:00

Заявники звернулися до суду з вищевказаною заявою, в якій просили суд: встановити факт народження дитини: [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Севастополь, Україна від батьків: матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Заява обґрунтована тим, що [INFO] на території Автономної Республіки Крим у заявників народилася донька - [PERSON] . Заявниками було отримано свідоцтво про народження, видане на території тимчасово окупованої території АР Крим. При зверненні до Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) для отримання свідоцтва про народження дитини, заявники отримали відмову у видачі свідоцтв з тих підстав, щодокументи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, не мають юридичної сили на території України, а тому заявниками не надано документів, визначених п. 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні. Встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого зразку, у зв`язку з чим заявники звернулися до суду із вказаною заявою. В судове засідання заявники не з`явилися, подали заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, вимоги заяви підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 13 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі, між заявниками було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13.10.2007 року, актовий запис № 782. 07 червня 2019 року між заявницею [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклавського району м. Севастополя Управління РАЦС м. Севастополя, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.06.2019 року, а органи та видані ними документи згідно із вимогами ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Таким чином, шлюб між [PERSON] та [PERSON] не є укладеним. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] на території Автономної Республіки Крим у заявників народилася донька - [PERSON] , що підтверджується наступними доказами: копіями паспортів, обмінної картки № 10/0871 від 19.03.2020 року, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.04.2020 року. 05.01.2023 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) заявникам було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження (вих. № 26/33.10-80), оскільки для підтвердження факту народження дитини пред`явлено неналежної форми документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зав`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження (п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч. 4 ст. 317 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України»: «особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України». З огляду на викладене, суд вважає що для проведення державної реєстрації народження дітей є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявники та їх діти, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дітей, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянами України свідоцтв про народження дітей, виданих державним органом України. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved