Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

Адвокат Книш Р.В. в інтересах [PERSON] звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що заявнику 22.04.1983 року була виписана трудова книжка [NUMBER] на ім`я « [PERSON] », проте її прізвище, ім`я та по батькові « [PERSON] ». А також в архівній довідці про трудовий стаж за №434 від 04.07.2022 року виданій КАУ «Трудовий архів Гусятинської селищної ради» з помилкою записано її ім`я, а саме замість вірно « [PERSON] » не вірно зазначено « [PERSON] ». Тому просить в судовому порядку встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки [NUMBER] яка виписана 22.04.1983 року на ім`я « [PERSON] »; архівної довідки про трудовий стаж за №434 виданої КАУ «Трудовий архів Гусятинської селищної ради» від 04.07.2022 року в якій містяться відомості про роботу « [PERSON] » у колгоспі ім. І.Франка с.Вікно Гусятинського району. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа їй необхідно для, зарахування трудового стажу для призначення пенсії. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02.11.2022 року відкрито провадження у цивільній справі та прийнято до розгляду зазначену позовну заяву за правилами окремого провадження. 16 листопада 2022 року до суду надійшло заперечення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій представник заінтересованої особи зазначив, що заявником не доведеного, що трудова книжка та архівна довідка про трудовий стаж, факт належності яких просить встановити заявник, належить саме її. Додатково вказав, що із заяви [PERSON] вбачається, що встановлення факту необхідне її для подальшого звернення до територіального органу Пенсійного фонду України для оформлення пенсії. Отже, встановлення даного факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме, права на пенсію. Відтак, представник заінтересованої особи просить суд залишити заяву про встановлення факту без розгляду. Представник заявника [PERSON] - адвокат Книш Р.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просив задовольнити заявлені вимоги з наведених у заяві підстав. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі встановив наступні факти. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 1 червня 1996, РНОКПП, копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 9 серпня 1963 року, копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] повторно видане 20 березня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської обл.. України та копії Трудової книжки колгоспника [NUMBER] виданої 15 жовтня 1978 року, заявниця значиться як « [PERSON] , [INFO] ». (а.с.3-4, 5,6,7). Свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № [NUMBER] від 06.08.2004 року, Диплом [NUMBER] від 27 березня 1990 року видані на ім`я « [PERSON] ».(а.с.10, 12) Трудовова книжка серії [NUMBER] від 22.04.1983 року виписана на ім`я « [PERSON] ».(а.с.11) В архівній довідці про трудовий стаж №434 від 04.07.2022 року виданої комунальною архівною установою «Трудовий архів Гусятинської селищної ради», відомості про заявника значаться як « [PERSON] ». (а.с.8) Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~256\~ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно із п.12 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України за\~№ 5\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» на підставі п. 6 ст.\~273\~ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 12\~серпня 1993\~року №\~637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки [NUMBER] яка виписана 22.04.1983 року на ім`я « [PERSON] »; архівної довідки про трудовий стаж за №434 виданої комунальною архівною установою «Трудовий архів Гусятинської селищної ради» від 04.07.2022 року в якій містяться відомості про роботу « [PERSON] » у колгоспі ім. І.Франка с.Вікно Гусятинського району, а тому заявлені вимоги слід задовольнити. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає змогу оформити пенсію. На підставі наведеного та

Outcome: approved