Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

\~ 28 грудня 2021 року [PERSON] , в інтересах\~якого діє\~ [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору\~оренди\~землі. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 4823683200:01:000:0005, площею 18.79 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Михайлівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області. Зазначена земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача [PERSON] на підставі договору оренди землі від 11 грудня 2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним номером: 23997551 від 12 грудня 2017 року. За його умовами, позивач [PERSON] передав в оренду відповідачу [PERSON] належну йому земельну ділянку, строком на 15 років, під зворотне зобов`язання останнього сплачувати орендну плату в грошовій формі один раз на рік у строк до 31 грудня щороку. Розмір орендної плати повинен був становити дві тисячі гривень за 1 га землі, без урахування індексу інфляції. Однак, в порушення умов договору відповідач\~ [PERSON] , в період з 2017\~по 2021\~роки, не сплачує орендну плату за\~користування землею. Посилаючись на викладене, а також на те, що систематична несплата відповідачем орендної плати є підставою для розірвання договору оренди землі, представник позивача просив розірвати договір оренди землі від 11 грудня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за індексним номером: 23997551 від 12 грудня 2017 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що земельну ділянку був вимушений передати в користування відповідачу [PERSON] у зв`язку із боргом, який мав перед відповідачем. Так, 11 грудня 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір оренди землі площею 18.79 га, в свою чергу відповідач зобов`язався сплачувати орендну плату за користування землею, але орендна плата за період з 2017 року по 2021 рік відповідачем жодного разу не була виплачена, останній мотивував тим, що орендна плата за користування землею йде в рахунок погашення боргу. У 2021 році ним особисто власноруч було складено розписку про те, що він отримав від відповідача [PERSON] грошові кошти, в період з 2016 року по травень 2021 рік на сімейні потреби і лікування, в сумі 480000 грн у повному обсязі за оренду земельної ділянки площею 18.79 га, зазначену розписку написав, так як відповідач не віддавав йому Державний акт на землю, сума яка була зазначена в розписці була визначена самим відповідачем. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що позов є безпідставним, а його обґрунтування не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначили, що у 2016 році позивач [PERSON] особисто звернувся до відповідача [PERSON] з пропозицією укласти договір оренди належної йому земельної ділянки. Після обговорення умов договору, в тому числі і розмірів орендної плати, між ними 11 грудня 2017 року, було укладеного договір оренди землі строком на 15 років, який зареєстрований 12 грудня 2017 року. З моменту укладання договору оренди землі позивач [PERSON] не заявляв про наявність заборгованості по орендній платі, а навпаки на його прохання відповідач [PERSON] систематично в будь-який період року, в рахунок орендної плати за землю, передавав останньому значні суми коштів, розмір яких перевищував розмір орендної плати. Так, відповідачем [PERSON] , в період з 2016 року по травень 2021 року, було сплачено позивачу [PERSON] 480000 грн орендної плати, що підтверджується особисто складеною ним розпискою. Фактично позивачу [PERSON] була виплачена орендна плата наперед, навіть в більшому розмірі ніж передбачено договором, тому вважають, що відсутні підстави для припинення права користування землею через систематичну несплату орендної плати, просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши доводи сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Матеріалами справи встановлено, що громадянин [PERSON] , відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7), є власником земельної ділянки з кадастровим номером 4823683200:01:000:0005, площею 18,79 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Михайлівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області. 11 грудня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі площею 18,79 га., кадастровий номер 4823683200:01:000:0005. Термін дії договору становить 15 років (п. 8 Договору). Державну реєстрацію\~якого проведено 12 грудня 2017 року номер запису про інше речове право: 23997551\~(а.с.9-10, 8). Пунктом 9 договору узгоджено, що орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в розмірі 2000 грн за 1 га землі в рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції і вноситься до 31 грудня щороку (п.п.10,11 договору). Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розміру земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, однак не частіше одного разу на рік після завершення сільськогосподарських робіт та збирання врожаю (п.13 договору). Судом встановлено, що розмір орендної плати не змінювався. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 120% від ставки НБУ несплаченої суми за кожен місяць прострочення (п.14 договору). Відповідно до змісту п.36 договору оренди землі його дія припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду\~на вимогу однієї із сторін. \~ Згідно\~з ч.2\~ст.651ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК України\~передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Відповідно до положень\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У пункті «д» ч.1 ст.141 ЗК України\~визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до положень\~ст.1 Закону України «Про оренду землі»\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі\~ст.13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до\~ст.24 Закону України «Про оренду землі»\~орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі»\~на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, а також на підставах, визначених\~ЗК України\~та іншими законами України. Позивачем підставою позовних вимог зазначено те, що відповідач систематично не виконує умови договору щодо сплати орендної плати. На спростування вказаних доводів та підтвердження виконання умов договору відповідачем [PERSON] надано до суду\~копію розписки (написання якої позивач не заперечував) з якої вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти, в період з 2016 року по травень 2021 рік на сімейні потреби і лікування, в сумі 480000 (чотириста вісімдесят тисяч) грн у повному обсязі за оренду земельної ділянки площею 18.79 га, кадастровий номер 4823683200:01:000:0005. Розписка виконана на окремому аркуші паперу, яку [PERSON] власноручно підписав (а.с.21). При цьому,\~справжність підпису\~ [PERSON] \~на розписці\~про отримання\~грошової суми саме в рахунок орендної плати, в період з 2016 року по травень 2021 рік,\~позивачем не\~спростовано. Отже, в наданій розписці зазначено факт отримання [PERSON] грошових сум у розмірі орендної плати за оренду земельної ділянки відповідно до вказаного договору. Згідно зі\~ст.531 ЦК України\~боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою. Умови договору оренди землі про сплату орендної плати за майбутні періоди можуть бути погоджені сторонами договору оренди у формі, передбаченій\~ст.14 Закону України «Про оренду землі». Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №321/329/17 (провадження №61-16545св18). У договорі оренди землі від 11 грудня 2017 року сторони погодили, що орендна плата сплачується у грошовому вигляді один раз на рік; розмір орендної плати складає 2000 грн за 1 га землі (2000 х 18,79 га = 37580 грн) (п.9 договору). Із наданої копії розписки вбачається, що орендодавець отримав від орендаря грошові кошти у розмірі 480000 грн, на сімейні потреби і лікування, які фактично є орендною платою виплаченою за період з 2017 року по 2021 рік, згідно Договору оренди землі від 11 грудня 2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , що спростовує доводи позивача про систематичну несплату орендної плати станом на день пред`явлення позову, як підставу для розірвання договору оренди. В свою чергу позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження звернень до відповідача з вимогою сплатити орендну плату за землю за 2017-2021 роки. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч.2\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). Проте позивачем не надано належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів на підтвердження своїх тверджень щодо систематичної несплати орендної плати, через що відсутні підстави вважати, що права позивача порушені та потребують судового захисту відповідно до вимог ст.32\~Закону України «Про оренду землі». З урахуванням встановленого, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що позивачем [PERSON] не надано беззаперечних доказів систематичного (два і більше разів) невиконання умов договору оренди землі щодо сплати орендної плати, відтак позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.\~\~ Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.\~\~\~

Outcome: dismissed