Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати виконавчий напис № 933 від 04.04.2019, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з прибудовою, господарськимим будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що ним отримано постанову старшого державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Лисюк А.І. про відкриття виконавчого провадження ВП № 67463312 від 11.11.2021 по примусовому виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни вчиненого 04.04.2019 і зареєстрованого в реєстрі за № 933 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить йому на праві власності і на підставі договору іпотеки, посвідченого 10.06.2008 приватним нотаріусом Козятинського нотаріального округу Даніловою І.В. за реєстровим номером № 521, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк». Він звернувся до відділу ДВС, де отримав копії самого виконавчого напису та заяви АТ КБ «Приватбанк» про відкриття виконавчого провадження. Дійсно між ним та відповідачем 10.06.2008 було укладено кредитний договір VIKWGA0000000735 на суму 26 055, 00 доларів США і в забезпечення виконання кредитних зобов`язань за договором іпотеки, посвідченого 10.06.2008 приватним нотаріусом Козятинського нотаріального округу Даніловою І.В. за реєстровим номером № 521, було передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк» житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] . З вищевказаним виконавчим написом нотаріуса не погоджується, оскільки такий напис не відповідає вимогам ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо безспірності документів, положенням ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII чинного на момент виникнення правовідносин - вчинення нотаріусом виконавчого напису, а також вчинений при наявності відкритих ряду виконавчих проваджень по стягненню з мене заборгованості за зазначеним кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» чинної на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Всупереч зазначеним нормам, нотаріус не перевірила безспірність вимог банку та не з`ясувала часу виникнення у банку права вимоги, а банк в свою чергу приховав на його думку інформацію про наявність існуючого рішення (постанови) Вінницького апеляційного суду від 29.07.2020 в цивільній справі №133/474/15-ц, яким було задоволено вимоги банку частково і стягнуто з нього заборгованість станом на 06 лютого 2015 року за вказаним кредитним договором в загальній сумі 27 623,15 доларів США, яка складається з 22606,26 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 522882,79 гривням, 5016,89 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, що еквівалентно 116040,67 гривням, та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором в розмірі 30004, 70 грн. Цією ж постановою Вінницького апеляційного суду залишено без змін рішення Козятинського міськрайонного суду в цій справі № 133/474/15-ц в частині визнання недійсним пункту 5.3 та пункту 6.4 кредитного договору VIKWGA0000000735 від 10.06.2008, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ним - [PERSON] , в частині відповідальності позичальника, а саме, де зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 250грн + 5% від суми позову. Дана постанова Вінницького апеляційного суду у справі №133/474/15-ц залишена без змін постановою Верховного суду у цій справі від 17 березня 2021 року. Крім того, 20.02.2019 постановою старшого державного виконавця Козятинського МРВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Мишолов І.П. відкрито виконавче провадження № 58423358 за заявою стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» по примусовому виконанню виконавчого листа № 133/474/15 від 23.04.2018 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 1 052 212, 00 грн, саме рішення у цій же справі, яке було в подальшому скасоване, а справа направлена на новий розгляд і розглянута 29.07.2020. Однак, дане виконавче провадження по цей час не закрито. Поряд з тим, постановою старшого державного виконавця Козятинського МРВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бевза А.В. від 15.12.2020 відкрито виконавче провадження № 63924349 по примусовому виконанню виконавчого листа № 133/474/15-ц, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 10.06.2008 VIKWGA0000000735 в сумі 27623, 15 доларів США, що в еквіваленті за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 06 лютого 2015 року становить 638923, 46 грн. Таким чином, на час вчинення 04.04.2019 виконавчого напису приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за № 933, про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями, що належить йому на праві власності і на підставі договору іпотеки, посвідченого 10.06.2008 приватним нотаріусом Козятинського нотаріального округу Даніловою І.В. за реєстровим номером № 521, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк» вже було прийнято судом першої інстанції - Козятинським міськрайонним судом Вінницької області рішення від 10.11.2015 у справі №133/474/15-ц про стягнення з нього на користь Банку заборгованості за вищевказаним кредитним договором та постанова Апеляційного суду Вінницької області від 29.03.2018, яка в подальшому була скасована, а справу передано на новий розгляд, яка була розглянута Вінницьким апеляційним судом 29.07.2020, а також відкрите виконавче провадження № 58423358 по примусовому виконанню виконавчого листа № 133/474/15 від 23.04.2018 про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 1 052 212, 00 грн. Тобто, станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, що оспорюється, заборгованість за кредитним договором була зовсім в іншому розмірі ніж зазначено у виконавчому написі, а також вже існували вирішенні по суті спору справи щодо заборгованості, її розміру та стягнення; безспірність вимог Банку не доведена; виконавчий напис нотаріусом вчинений після спливу 3-річного строку з моменту пред`явлення письмової вимоги. З огляду на вказане, на час звернення Банку в листопаді 2021 року до Козятинського МРВ ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується, в провадженні державних виконавців цього відділу ДВС перебувало два виконавчих провадження по стягненню з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за одним і тим самим кредитом за виконавчими листами виданими Козятинським міськрайонним судом Вінницької області в межах однієї справи, що ним розглядалася - № 133/4747/15-ц, це виконавчі провадження за № 63924349 (постанова про відкриття від 15.12.2020) та ВП № 67463312 (постанова про відкриття від 11.11.2021). Крім того, під час розгляду справи № 133/474/15-ц судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій було встановлено, що нараховувати проценти за користування кредитом, пеню припинилося зі спливом строку кредитування 31 січня 2012 року. Сторони кредитних відносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, який сплив 31 січня 2012 року . Таким чином строк виконання ним як боржником обов`язку виконати зобов`язання за кредитним договором настав ще під час розгляду справи № 133/474/15-ц, відповідно виконавчий напис нотаріуса, що є предметом даного спору вчинений всупереч положенням ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.4 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Також позивач вказав, що на сьогоднішній день редакція Переліку документів, за яким стягнення проводиться у безспірному порядку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору і виключає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, незважаючи на те, що судовим рішенням були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис - звернувши стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями. Крім того, за змістом виконавчого напису, що оспорюється, сума безспірних вимог Банку складає 149 187, 46 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.01.2019 (один долар США дорівнює 27, 7900970 грн) становить 4 145 933, 98 грн, що складається з 22 606, 26 доларів США - заборгованість за кредитом; 17 386, 17 доларів США - заборгованість за відсотками - 17 386, 17 доларі США; 4 053, 35 доларів США - комісія; 105 141, 68 доларів США - пеня, що є взагалі незрозумілим, недоведеним та невідома природа явища такої суми заборгованості тоді як рішеннями судів, що зазначені вище станом на 06 лютого 2015 року встановлено(зафіксовано) суму заборгованості за платежами по кредитному договору, яка є незмінною в бік збільшення і взагалі різниться із сумою безспірних вимог на стягнення яких видано виконавчий напис, що оспорюється. З огляду на вказане, як зазначає позивач, вимоги стягувача (Банку) за виконавчим написом нотаріуса є неправомірними, а подану нотаріусу заборгованість перед Банком не можна вважати безспірною. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем - безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 ЗУ «Про нотаріат»). Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "ПРО заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Однак, житловий будинок, що є предметом іпотеки до цього часу використовується ним та його сім`єю як місце постійного проживання та являється єдиним моїм житлом, а площа її не перевищує 140 кв.м. Іншого житлового майна, яке належало б йому на праві власності у нього не було і немає. Дана обставина була встановлена рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22.08.2014 року у справі №133/3507/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до нього про стягнення та виселення, яке ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 30.09.2014 залишене без змін, а позов банку без задоволення. З огляду на вказане вище позивач просив задовольнити його вимоги. 18.11.2021 позивач подав до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 22.11.2021 заяву про забезпечення позову задоволено. Ухвалою суду від 23.11.2021 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] , та його представник [PERSON] , в судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись належним чином про розгляд справи про що свідчать розписки про отримання судових повісток 11.08.2022. Від [PERSON] надійшла заява, у якій вона просила розгляд справи проводити у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала і просила їх задоволити в повному обсязі. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду справи, за допомогою засобів електронного зв`язку, про що свідчить довідка про доставку електронного листа 11.08.2022, яка міститься в матеріалах справи. 24.12.2021 на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі, посилаючись на таке. Позов [PERSON] ґрунтується лише на п`ятьох основних фактах: позивач вважає, що Банком були порушені вимоги Закону; позивач вважає, що Банком не надано всіх необхідних документів; заборгованість за виконавчим написом не є безспірною; виконавчий напис вчинено поза межами строку, передбаченого статтею 88 Закону України "Про нотаріат", а отже пропущена позовна давність; посилання на рішення по справі № 133/474/15-ц.У позовоній заяві [PERSON] визнає факти укладення з AT КБ "ПРИВАТБАНК" кредитного договору та договору іпотеки, отримання кредитних коштів та часткове виконання зобов`язань за ним, а також незаперечення [PERSON] проти наявності заборгованості за кредитним договором, що відображено у рішеннях по справі № 133/474/15-ц. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку Банку не повернуті, та враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами кредитор вправі вимагати захисту своїх врав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачаєтьсяз позову, не обґрунтовано з яких підстав відповідачем є AT КБ "Приватбанк". Відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність", а саме ст. 47 цього Закону, видача виконавчого напису не входить до видів діяльності банку, а отже Банк не може бути відповідачем у позові про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки не має права видавати такий напис. Наголошує на тому, що Банк не є належною стороною відповідачем оскільки не має права видавати виконавчі написи. В справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє в задоволенні цих вимог, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису. Позивачем не надано Суду належних, допустимих доказів в обгрунтування свого позову. З приводу відсутності безспірності банком для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи. Отже "безспірність" в розуміння ст. 88 Закону України "Про нотаріат" є не доведення саме суми боргу, це вже є елементом судового процесу. Безспірність у розумінні ст. 88 Закону України "Про нотаріат" є саме факт існування між кредитором та боржником правовідносин, а також наявність заборгованості, яка підтверджується документами, згідно з переліком затвердженим Кабінетом Міністрів України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Банком були надані усі необхідні документи, згідно з Переліком документів затвердженим Кабінетом Міністрів України, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи які підтверджують заборгованіть. Звертає увагу, що строки передбачені ст. 88 Закону України "Про нотаріат", за своєю природою, не є позовною давністю, вчинення виконавчого напису, є позасудовим способом захисту цивільних прав. Але навіть якщо виходити з норм ст. 256 ЦК України: "Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу." Ця норма закону стосується саме звернення до суду, але в жодному разі не строком звернення до Нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Не зважаючи на те, що строк позовної давності невірно використовувати у даному випадку, Банком все одно норма цієї статті не порушено. Зобов`язання позичальником [PERSON] на сьогоднішній день не виконано, особа зловживає своїм правом на звернення до суду за для ухилення від виконання договірних обов`язків. Договір досі чинний, а отже в кредитора виникає право вимагати виконання обов`язків боржника, передбачених договором, в тому числі й право на примусове стягнення боргу у будь який час, це право виникає до тих пір доки договір є чинним. У підтвердження вище наведеного, звертає увагу суду на ч. 2 ст. 530 ЦК України, у якій чітко зазначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Також слід звернути увагу, на той факт, що у зазначеній статті передбачено саме право кредитора яке виникає незалежно від строку виконання зобов`язання, передбаченого договором, яке у жодному разі не треба плутати зі строком договору. Згідно договору, а також ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У даному ж випадку умови договору не виконано у повному обсязі. Але Законодавець чітко передбачив, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, це прописано у статті 629 ЦК України. Отже на момент вчинення виконавчого напису Банк мав право на звернення. Також позивач посилається на рішення по справі № 133/474/15-ц. Так, винесене судове рішення у жодному разі не підтверджує факт виконання бов`язання позичальником та іпотекодавцем [PERSON] перед AT КБ "Приватбанк", а навпаки підтверджує наявне право у стягувана AT КБ "Приватбанк" на стягнення боргу з позичальника та іпотекодавця [PERSON] , яке згідно Закону України "Про нотаріат" нотаріус й мав би перевірити. Також наявність зазначеної справи не підтверджує наявність спірності у заборгованості. Більш того, наразі позивач обмежується у праві надати до Суду належні та допустимі докази своїх позовних вимог, зокрема, свої контррозрахунки, в т.ч. щодо розбіжності суми боргу. Позичальник та іпотекодавець [PERSON] своїх боргових зобов`язань перед AT КБ "Приватбанк" не виконав та досі має заборгованість за договором. [PERSON] продовжує користуватись нерухомим майном, яке є предметом іпотеки. Тобто своїх боргових зобов`язань перед AT КБ «Приватбанк» не виконав та досі має заборгованість за кредитними договорами. Крім цього, жодного доказу визнання Договору(ів) недійсним(и) матеріали позовної заяви та цивільної справи № 133/3564/21 вцілому не містять. Таким чином, Позивач свої вимоги не підтвердив відповідними доказами. Вважає, що викльнавчий напис є правомірним, а доводи позивача є нікчемними. Представник Козятинського ВДВС у Хмільницькому районі Вінницької області також не з`явився в судове засідання, належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду справи, про що свідчить судова розписка про отримання судової повістки 11.08.2022, яка міститься в матеріалах справи. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. не з`явилась в судове засідання, хоча повідомлялась про час, дату та місце судового розгляду справи, за допомогою засобів електронного зв`язку, про що свідчить довідка про доставку електронного листа 11.08.2022, що наявна в матеріалах справи. 30.08.2022 на адресу суду надійшла від неї заява, в якій вона просила розгляд справи проводити без її участі. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність її учасників за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та долучені докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. За загальним правилом ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 04.04.2019 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, вчинено виконавчий напис № 933 про звернення стягнення з [PERSON] , на нерухоме майно - житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого - 15.02.2008, приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Даніловою І.В. за реєстровим № 521, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено, шляхом перерахування коштів на рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк», у розмірі 149 187, 46 дол. США, що за курсом НБУ на 29.01.2019 становить 4 145933, 98 гривень. Витрати пов`язані із виконанням виконавчого напису - 3500 грн. Строк, за який провадиться стягнення, з 10.06.2008 по 29.01.2019. На підставі вказаного виконавчого напису старшим державним виконавцем Козятинського ВДВС, 11.11.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67463312 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, перерахувати кошти на рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк», у розмірі 4 145933, 98 гривень. Витрати пов`язані із виконанням виконавчого напису - 3500 грн. Козятинський відділ ДВС направив 11.11.2021 за № 44921 [PERSON] постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2021, винесену при виконанні виконавчого напису № 933 від 04.04.2019. Відповідно до кредитного договору № VIKWGA0000000735 від 10.06.2008 між ЗАТ КБ «Приватбанком» та [PERSON] , банк надав кредитні кошти на строк з 10.06.2008 по 10.06.2018 у розмірі 29 105, 00 дол. США. Відповідно до договору іпотеки від 10.06.2008, [PERSON] надав нерухоме майно ЗАТ КБ «Приватбанк», яким забезпечився виконати зобов`язання за кредитним договором № VIKWGA0000000735 від 10.06.2008. Відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду у справі № 133/474/15-ц від 10.11.2015 з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, рахунок № [NUMBER] погашення заборгованості, МФО 802015) заборгованість по тілу кредиту договору VIKWGA0000000735 від 10.06.2008 року станом на 06 лютого 2015 року - 7776,29 долара США, що еквівалентно 176941,70 грн, стягнуто заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 12968,4 долара США, що еквівалентно 295082,97 грн, заборгованість по сплаті комісії - 2961,23 долара США що еквівалентно 67379,83 грн., заборгованість по пені -200000 грн., а також 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири тисячі ) грн. за сплату судового збору. Таким рішенням позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Визнано недійсним пункт 5.3 та пункт 6.4 кредитного договору № VIKWGA0000000735 від 10.06.2008 укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , в частині відповідальності позичальника, а саме, де зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплати штраф у розмірі 250грн+5% від суми позову. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] 243 гривень 60 копійок судового збору. Старшим державним виконавцем Мишолов І.П. відкрито виконавче провадження ВП № 58423358 від 20.02.2019, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 1052212,00 гривень. На підставі виконавчого листа № 133/474/15, виданого Козятинським міськрайонним судом, старшим державним виконавцем Бевзом А.В. 15.12.2020 відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 10.06.2008 № VIKWGA0000000735 в сумі 27623, 15 доларів США, що в еквіваленті закурсом 23,13 грн, відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.02.2015, становить 638923,46 грн. Відповідно до постанови Верховного суду у справі № 133/474/15-ц від 17.03.2021, Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницькї області від 10 листопада 2015 року в нескасованій частині та постанову Вінницького апеляційного суду від 29 липня 2020 року залишено без змін. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22.08.2014 у справі № 133/3507/13ц у позові ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовлено. Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі: Порядок) містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше (Постанова КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі: Перелік). Нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до п.1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №910/5413/17). Відповідно до підпунктів 5.1, 5.2, 5.3 пункту 5 Порядку вчинення нотаріальних дій виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість; якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів; якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс викладений правовий висновок, згідно якого вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Під час розгляду справ такої категорії суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур та факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, та чи була вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц та постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 201/11696/16-ц. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Підпунктом 2.3 п. 2 гл. 16 р. II Порядку визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. З наведених вище норм законодавства вбачається обов`язок іпотекодержателя направити відповідне повідомлення боржнику за основним договором та іпотекодавцю (якщо боржник є відмінним від іпотекодавця), і одночасно - обов`язок нотаріуса перевірити виконання цього обов`язку іпотекодержателем. Матеріалами справи не підтверджене направлення відповідного повідомлення позивачу та отримання ним такого повідомлення. Також відповідачем не надано доказів, що нотаріусом були перевірені документи, які підтверджують безспірність боргу. Так, суду не надано жодних відомостей щодо переліку документів, на підставі яких вчинявся оскаржуваний виконавчий напис. Суд бере до уваги те, що виконавчий напис був вчинений 04.04.2019; разом з тим, рішення суду першої інстанції про стягнення боргу з позивача в розмірі 7776,29 дол. США по тілу кредиту, 12968,4 дол. США - за відсотками, 2961,23 дол. США - заборгованість по сплаті комісії, 200 000 грн - заборгованість по пені було переглянуто судом апеляційної інстанції 29.07.2020 (про що зазначено у рішенні Верховного суду від 17.03.2021). Таким чином, вказані у сукупності обставини вказують на спірність боргу. Суд не бере до уваги доводи позивача про порушення строку вчинення виконавчого напису, оскільки вони є необґрунтованими. А також вважає безпідставними твердження щодо відсутності нотаріального посвідчення на основному кредитному договорі, оскільки це не узгоджується з правилами Порядку, яке передбачає видачу виконавчого напису на підставі нотаріально посвідчених угод. Доводи відповідача, викладені у відзиві, не вказують на дотримання нотаріусом вимог Порядку при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису. Жодних доказів на підтвердження правомірності дій нотаріуса відповідачем не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача і приходить до висновку про їх задоволення в повному обсязі. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved