Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

1. 07 жовтня 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до Дніпровської районної ради Дніпропетровської області про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що від травня 2006 року по грудень 2021 року позивачка працювала у відповідача на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку головного бухгалтера. При звільненні з позивачкою не було проведено остаточного розрахунку. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 39\~914,05 грн, а також компенсації за затримку розрахунку при звільненні (а.с.а.с. 1 4, 21). 2. У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені позовні вимоги, пояснивши, що від травня 2006 року по грудень 2021 року позивачка працювала у відповідача на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку головного бухгалтера. При звільненні з позивачкою не було проведено остаточного розрахунку. Дотепер зазначену заборгованість не погашено. 3. Представник відповідача до суду не з`явився, звернувшись з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та відсутність заперечень проти позову. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). 4. 17 січня 2023 року у засіданні суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. \~ \~ \~ \~ 5. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. 6. Судом було встановлено, що позивачка від 26.05.2006 по 20.12.2021 працювала у відповідача на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку головного бухгалтера (а.с.а.с. 8 10). 7. При звільненні відповідач не сплатив позивачці заборгованість по заробітній платі, яка згідно з довідкою від 19.08.2022 №24 становить 49\~582,67 грн (39\~914,05 грн без обов`язкових платежів і зборів) (а.с. 12). 8. Відповідно до частин першої, третьої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. 9. Згідно з частинами першою, другою статті 94 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. 10. За правилами, встановленими частиною першою статті 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. 11. Частиною першою статті 115 КЗпП встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. 12. Судом встановлено, що під час звільнення позивачка не отримала усі належні їй кошти, що є безумовною підставою для задоволення позову в частині стягнення заборгованості. 13. За приписами статті 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 14. Відтак, зважаючи на те, що під час звільнення з позивачкою не було проведено остаточного розрахунку, суд доходить висновку про те, що за час затримки розрахунку за період від 20.12.2021 по 17.01.2023 з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню середня заробітна плата в сумі 214\~650,80 грн. 15. Розрахунок середнього заробітку проведено судом у відповідності з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок). 16. Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою пов`язана відповідна виплата. 17. Згідно з абзацом першим пункту 8 Порядку обчислення виплат провадиться шляхом множення середньоденного (погодинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (погодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих днів на число відпрацьованих робочих днів. 18. Заробітна плата позивачки за два фактично відпрацьованих місяці, що передували звільненню (жовтень, листопад 2021 року), становить 32 964,32 грн (а.с. 7). 19. Кількість робочих днів за жовтень, листопад 2021 року становить 43. 20. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивачки становить: 32 964,32 ? 43 = 766,61 грн/день. 21. Визначаючи остаточну суму середньої заробітної плати, суд виходить з таких даних. 22. Кількість робочих днів, належних оплаті за час вимушеного прогулу за період від 20.12.2021 по 17.01.2023, становить 280. 23. Відтак сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу позивачки становить: 280 х 766,61 = 214\~650,80 грн (з утриманням з цих сум обов`язкових платежів і зборів). 24. При цьому суд не вбачає підстав для застосування приписів частини 3 статті 10 Закону України від 15.03.2022 №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», оскільки відповідач не скористався своїм правом довести, що своєчасна несплата позивачці заробітної плати сталася внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. 25. Крім того, суд не вважає порушеним позивачкою строк, встановлений частиною другою статті 233 КЗпП, оскільки письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні, було вручено лише 19.08.2022. 26. У порядку статті 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 545,65 грн. 27. Відповідно до статті 430 ЦПК суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у частині присудження позивачці заборгованості по заробітній платі у межах одного місяця в сумі 21\~213,73 грн. 28.

Outcome: approved