Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області про зняття арешту з нерухомого майна. Свої позовні вимоги мотивує тим що, відповідно до Договору від 17 січня 1998 року № 1-0022/98 про купівлю квартири, вона придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Технічним паспортом. У липні 2021 року позивач виявила бажання продати вказану квартиру, проте при зверненні до нотаріуса їй стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є відомості про існування обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке належить [PERSON] , накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 609828 від 04 жовтня 2005 року ВДВС Києво-Святошинського району Київської області. Позивач звернулась до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, на що отримала усну відповідь про те, що у зв`язку з давністю виконавчого провадження працівники відділу не можуть його знайти. Представник позивача адвокат Гавриленко Я.С. звернувся із адвокатським запитом до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області про надання інформації та копій документів вказаного виконавчого провадження, на що отримав письмову відмову. 21 липня 2021 року [PERSON] звернувся із адвокатським запитом до Києво-Святошинського районного суду Київської області з проханням надати інформацію про перебування у провадженні суду до 10 жовтня 2005 року справи, де стороною була [PERSON] . Згідно відповіді від 03 серпня 2021 року справ стосовно [PERSON] за 2005 рік не зареєстровано. На даний час неможливо встановити обставини винесення державним виконавцем Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 609828 від 04 жовтня 2005 року ВДВС Києво-Святошинського району Київської області. Також неможливо встановити чи є [PERSON] боржником у виконавчому провадженні та у якому саме. На підставі вищевикладеного позивач просить суд зняти арешт з майна [PERSON] , а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , який накладений Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 609828 від 04 жовтня 2005 року ВДВС Києво-Святошинського району Київської області . 13 жовтня 2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 25 листопада 2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області клопотання представника позивача про витребовування доказів задоволено, витребувано у Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області інформацію про номер виконавчого провадження та прізвище ім`я по батькові виконавця у виконавчому провадженні у якому прийнято постанову про арешт майна боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та оголошення заборони на його відчуження, АА №609828 від 04 жовтня 2005 року. 26 вересня 2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти винесення заочного рішення. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, витребувані судом документи на адресу суду не направив. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу № 1-0022/98 від 17 січня 1998 року, укладеним між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 265528023 від 12 липня 2021 року. В позовній заяві позивач посилається на те, що вона випадково дізналася про те, що відповідно до відомостей Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна ще у 2005 році на дану квартиру було накладено арешт. Цей арешт було зареєстровано (внесено до реєстру) 10 жовтня 2005 року за номером 2476757 Вишневою міською державною нотаріальною конторою, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 609828 від 04 жовтня 2005 року ВДВС Києво-Святошинського району Київської області. Представником позивача було з`ясовано, що в Києво-Святошинському районному суді Київської області справ стосовно [PERSON] за 2005 рік не зареєстровано. Крім того, представник позивача звернувся до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області із запитом про надання інформації стосовно виконавчого провадження. В подальшому йому було відмовлено в наданні вказаної інформації. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як вбачається зі статті 1 протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з роз`ясненнями наданими в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, приватна власність громадян, як одна з рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом, шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами: про виключення майна з опису. Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.76 року (із змінами) «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, які ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Тобто підставами на визнання права на звільнення майна з-під арешту можуть бути: право власності на описане майно або право володіння ним. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Як зазначається в ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Судом встановлено, що арешт на спірне майно (квартиру [ADDRESS] ) зареєстровано (внесено до реєстру) 10 жовтня 2005 року за номером 2476757 Вишневою міською державною нотаріальною конторою, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 609828 від 04 жовтня 2005 року ВДВС Києво-Святошинського району Київської області. Разом з тим, відповідно до відомостей Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні паспортні дані, дата народження та РНОКПП, що ідентифікує особу [PERSON] , на майно якої накладено арешт. Відповідачем по справі не надано суду ні відзиву на позовну заяву, ні витребуваних судом доказів, чи інших доказів в обґрунтування заперечень щодо позову. А відтак, суд позбавлений можливості встановити на підставі чого був накладений арешт на майно [PERSON] та ідентифікувати вказану особу. Водночас, позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та зняти арешт з квартири [ADDRESS] та на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved