Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей Глибоцької селищної ради Чернівецької області про визначення місця проживання малолітніх дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з він з позивачкою проживали разом без реєстрації шлюбу, мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка без жодних пояснень залишила сім`ю та з травня 2021 року не відвідує дітей, не приймає участі у їх вихованні. До теперішнього часу він з відповідачкою не дійшли згоди щодо місця проживання неповнолітніх дітей. На даний час діти проживають із ним та перебувають на його повному утриманні. Вказує на те, що він має стабільний дохід та всі умови для належного утримання дітей. Зважаючи на вищевикладене, просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] із ним - [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте від його представника - адвоката Боднарюка К.М. до суду надійшла заява, згідно якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Представник служби у справах дітей Глибоцької селищної ради Чернівецької області в судове засідання не з`явився, однак від служби у справах дітей до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника органу опіки та піклування, проти задоволення позову не заперечують. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] Безушко [PERSON] народився [INFO] в Республіці Італія, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] Безушко [PERSON] народився [INFO] в Республіці Італія, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки №7315-00000990 про реєстрацію громадянином України, виданої державною міграційною службою України 26.08.2021 року, [PERSON] згідно з рішенням Державної міграційної служби України №321/2021 від 26.08.2021 року набув громадянства України на підставі ч.1 ст. 7 ЗУ «Про громадянство України». Згідно довідки №7315-00000990 про реєстрацію громадянином України, виданої державною міграційною службою України 26.08.2021 року, [PERSON] згідно з рішенням Державної міграційної служби України №322/2021 від 26.08.2021 року набув громадянства України на підставі ч.1 ст. 7 ЗУ «Про громадянство України». Відповідно до довідки серії ААА №1087632, виданої ТСЦ №7344 РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області, [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Відповідно до довідок №407 та №2243 [PERSON] у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра на обліку не перебуває. Згідно заключення ЛКК №689 та №688 діти [PERSON] та [PERSON] є здоровими та на «Д» обліку не перебувають. Відповідно до характеристики №2370 від 29.12.2021 року, виданої Глибоцькою селищною радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] з боку селищної ради характеризується з позитивної сторони. На даний час працює в ф/г «Колос». Згідно висновку органу опіки та піклування Глибоцької селищної ради від 04.03.2022 року №3/42 вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На підставі описаних вище доказів судом встановлено, що на даний час [PERSON] повністю опікується інтересами і потребами дітей, піклується про них, займається їх вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дітей. Крім того, як вбачається з позовної заяви, між сторонами є спір щодо місця проживання дітей. Відповідно до частин другої, восьмої та дев`ятої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами четвертої, п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» Європейського суду з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що на даний час психоемоційний зв`язок дітей із батьком є тісним, [PERSON] належним чином забезпечує духовний та фізичний розвиток неповнолітніх дітей, їх виховання та навчання. Оскільки діти тривалий час проживають з батьком, останній належним чином виконує свої батьківські обов`язки та в ході розгляду справи не встановлені будь - які факти негативного впливу батька на дітей, суд вважає, що визначення на даному етапі їх розвитку місця проживання разом з батьком відповідатиме їх якнайкращим інтересам та забезпечить сталий емоційний, фізичний та духовний розвиток. На підставі викладеного та

Outcome: approved