Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

Представник заявника адвокат Ціпан О.П. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просить встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на день її смерті у [ADDRESS] . В заяві зазначає, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки площею 0,46 га, 0,07 га та 3,36 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та кадастровими номерами 5625084400:03:009:0815, 5625084400:03:002:0773 і 5625084400:03:004:0750, а також житловий будинок по [ADDRESS] . Заявник звернулася для оформлення прав на спадкове майно до нотаріуса. Проте, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на момент звернення минув шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відтак оформлення спадщини можливе лише за доведеністю факту постійного проживання заявника із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Ціпан О.П., заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ній та просив про її задоволення. Від представника заінтересованої особи - Рокитнівської селищної ради наійшла заява про розгляд справи без участі представника. Свідок [PERSON] та [PERSON] дали показання, що заявник [PERSON] жила з матір`ю та доглядала її, коли та потребувала допомоги. Вона ночувала у неї, займалася господарством. Мати заявниці померла років два-три тому. Також померли двоє братів заявниці, один брат-інвалід є живим. З огляду на доводи представника заявника та досліджені судом докази, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.10.1962 року, батьками заявниці вказані [PERSON] та [PERSON] . Дошлюбне прізвище заявниці [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с. 10). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджується факт смерті матері заявника [PERSON] , згідно з яким остання померла [INFO] (а.с.11). За життя [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки площею 0,46 га, 0,07 га та 3,36 га, розташовані на території Кисорицької сільської ради з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, на які вона виготовила державні акти про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 102809, серії ЯЖ №098635, серії ЯЖ №283731 (а.с.13-15). Згідно копії заповіту, складеного 11.02.2000, [PERSON] заповіла земельну/ частку/пай розміром 3,10 га, своєму внуку [PERSON] 1,55 га, а другу половину земельної ділянки 1,55 га - внуку [PERSON] (а.с.12) Приватний нотаріус Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Тарасюк О.Г. своєю постановою від 14.09.2022 відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] та три земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Кисорицької сільської ради Сарненського (ліквідованого Рокитнівського) району Рівненської області (а.с.17). Як про те зазначено в постанові, нотаріусом встановлено, що [PERSON] не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подала заяви до нотаріальної контори у шестимісячний строк для прийняття спадщини. Постанова не оскаржувалась, з чого слідує, що заявниця з цим рішенням погодилась . Як вбачається із довідки, виданої Рокитнівською селищною радою №2099 від 16.09.2022, згідно погосподарської книги №3 особовий рахунок № [NUMBER] по [ADDRESS] за померлою [PERSON] рахується будинок (а.с.6). Довідкою Рокитнівської селищної ради підтверджується, що [PERSON] по день своєї смерті проживала сама і була зареєстрована по [ADDRESS] (а.с. 7). Будь - яких відомостей щодо проживання разом з померлою інших осіб без реєстрації довідка не містить; в довідці не зазначено і те, що за померлою здійснювався цілодобовий сторонній догляд чи необхідність в сторонньому догляді. Допитані свідки підтвердили, що заявниця [PERSON] мала свою сім`ю, дітей, чоловіка, свій будинок, в якому була і є зареєстрованою. Покази свідків у цій частині не суперечать іншим доказами, дослідженим судом та узгоджуються з ними. Обоє зазначають, що у зв`язку з потребою матері у сторонньому догляді, заявниця в неї проживала . Проте, покази в цій частині не підтверджуються іншими матеріалами справи, які не містять відомостей про те, що померла потребувала такої допомоги за віком чи станом здоров`я та отримувала таку. Крім іншого, ці покази суперечать довідці про те, що [PERSON] , будучи зареєстрованою по [ADDRESS] по день своєї смерті проживала сама. Згідно відмітки в паспорті, заявниця [PERSON] з 20.06.1989 зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обрання певного засобу правового захисту є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявниці разом із спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання. Однак, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши письмові докази, показання свідків, суд дійшов до переконання про недоведеність факту проживання [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] на час її смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доведенні факту спільного проживання належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами покладається на заявника, що узгоджується з вимогами ст. 318 ЦПК України. Суд звертає увагу, що місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Здійснення догляду за спадкодавцем саме по собі також не вказує на те, що спадкоємець на постійній основі проживав спільно з спадкодавцем. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що в задоволенні вимоги заявника про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed