Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. У червні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом та обґрунтовувала його тим, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона понад 15 років проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вона зазначила, що проживала з ним ще з осені 2003 року, в той час, коли [PERSON] перебував в іншому шлюбі, який було розірвано 19 травня 2004 року. Вони з [PERSON] проживали спільно у будинку його батьків [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] мали спільний побут та бюджет, вони їздили разом відпочивати, приймали у себе гостей, придбавали побутову техніку, меблі, робили ремонт будинку, в якому спільно проживали. [PERSON] виховував сина позивача. У 2013 році вони придбали на ім`я [PERSON] автомобіль марки «Kia» модель «Rio», д.н.з. [NUMBER] , грошові кошти на який було взято з її депозитного рахунку в ПАТ АБ «Укргазбанк». У травні 2016 року вони з [PERSON] повінчались. [PERSON] мав хронічну хворобу нирок, діагностовану ще в дитинстві. Позивач опікувалась [PERSON] , який швидко втомлювався, слідкувала за його раціоном харчування, прийомом ліків. [PERSON] планував одружитися з позивачем. [PERSON] допомагала з похованням батьків [PERSON] , а також займалась і його похованням. Спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом, єдиним спадкоємцем першої черги є його син [PERSON] . Оскільки позивач проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більш як п`ять років, вона має право на спадкування як спадкоємиця четвертої черги. У зв`язку з тим, що позивач надавала покійному допомогу, опікувалась ним через його хворобу, є підстави для зміни черговості одержання права на спадкування та включення [PERSON] до першої черги спадкоємців. Також оскільки автомобіль марки «Kia» модель «Rio», д.н.з. [NUMBER] був придбаний за її кошти є підстави для визнання за нею права власності на цей автомобіль. Тому [PERSON] , з урахуванням поданої у липні 2021 року заяви про часткову зміну предмета позову (а.с.116-129 т.1), просила суд встановити факт, що вона проживала однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з 20 травня 2004 року до дня його смерті [INFO] , змінити черговість одержання права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , включивши [PERSON] до першої черги спадкоємців за законом після його смерті та визнати за нею право власності на автомобіль марки «Kia» модель «Rio», д.н.з. [NUMBER] . 2. Інформація про рух цивільної справи. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 8 червня 2021 року (а.с.29 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 1 липня 2021 року (а.с.35 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 6 липня 2021 року (а.с.26-28 провадження №2-з/359/102/2021) було відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 5 серпня 2021 року (а.с.103 т.1) було витребувано від Бориспільської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №173/2019, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 7 вересня 2021 року (а.с.114-115 т.1) було відмовлено [PERSON] у залученні її до участі у справі № 359/4954/21 у якості представника відповідача [PERSON] . Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 7 вересня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання (а.с.5-7 т.3) було прийнято до розгляду заяву [PERSON] про уточнення позовних вимог. Ухвалами Бориспільського міськрайонного суду від 7 вересня 2021 року та 11 жовтня 2021 року (а.с.3-4, 29-30 т.3) було витребувано у АТ «Райффайзен Банк» інформацію про рух коштів по відкритим у банку рахункам на ім`я [PERSON] за період з 01 березня 2019 року по 01 вересня 2019 року, інформацію про відкритий кредитний рахунок (договір) на ім`я [PERSON] та рух коштів по ньому. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 1 грудня 2021 року (а.с.84-85 т.3) було витребувано у ПАТ АБ «Укргазбанк» інформацію про те, чи укладався [PERSON] з банком депозитний договір №293/01/13/0054 (строковий банківський вклад) від 28.01.2013, та на яку суму вкладу; кредитний договір №40/2013 від 23.10.2013, яка сума коштів була отримана нею та яким способом з підтвердженням отримання суми грошових коштів [PERSON] ; інформацію про те, чи виконані умови цього кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, коли та яким способом були повернуті кредитні кошти, з підтвердженням зарахування коштів за кредитним договором. Ухвалами Бориспільського міськрайонного суду від 12 січня 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про призначення судово-медичної експертизи (а.с.206 т.3), про призначення судово-почеркознавчої експертизи (а.с.216 т.3), про призначення судової будівельно-технічної експертизи (а.с.222 т.3). Ухвалами Бориспільського міськрайонного суду від 12 січня 2022 року, занесеними до протоколу судового засідання (а.с.10-22 т.4) було відмовлено у задоволенні ряду клопотань [PERSON] . Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12 січня 2022 року (а.с.152 т.3) було витребувано від КНП БМР «Бориспільського міського центру первинної медико-санітарної допомоги» декларацію про вибір лікаря з надання первинної медичної допомоги, укладеної [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 8 лютого 2022 року (а.с.48-51 т.4) було відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Семенюти О.Ю. по справі №359/4954/21. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 8 лютого 2022 року (а.с.64 т.4) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. У липні 2021 року на адресу суду надійшов відзив від [PERSON] (а.с.42-52 т.1), в якому він не визнає позов та заперечує проти його задоволення. Зазначив, що він є єдиним законним спадкоємцем померлого батька. [PERSON] не мала родинних відносин з його батьком, а лише полювала за його майном. Позивач з початку знайомства з [PERSON] налаштовувала його проти відповідача, не хотіла, щоб батько, дід [PERSON] і баба [PERSON] спілкувались з [PERSON] . [PERSON] не повідомила відповідача про смерть [PERSON] , самостійно прийняла рішення про не проведення патологоанатомічного розтину померлому. Після його смерті вона вільно розпорядилась майном, належним [PERSON] , вивезла особисті речі покійного, побутову техніку, кухонне начиння, зруйнувала комунікації в дачному будинку родини. Маючи доступ до фінансового телефону [PERSON] та банківської карти для виплат, позивач разом з сином зняла усі грошові кошти з картки, належній померлому. Також [PERSON] заволоділа автомобілем марки «Kia» модель «Rio», д.н.з. [NUMBER] і не повертає його та документи на нього відповідачу. З 2004 по 2008 роки [PERSON] періодично мешкав у будинку по [ADDRESS] , частка у власності на який належала [PERSON] . З 2009 року [PERSON] жив у будинку по [ADDRESS] разом з своїми батьками. З осені 2014 року [PERSON] , її син перейшли жити до [PERSON] , однак у них виникали конфлікти з дідом [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач не вчинила жодних дій щодо погашення кредиту, який він мав у АТ «Райффайзен Банк». [PERSON] не вказував про [PERSON] як співмешканку чи дружину у щорічних деклараціях, які він подавав як державний службовець. Батько, незважаючи на хворобу, не лікувався з 1994 по 2019 роки, на диспансерному обліку не перебував, лише декілька разів хворів на ГРВІ, був здоровою та працездатною особою. [PERSON] не потребував лікування, а позивач не дбала про його здоров`я. Тому [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують позов в зміненій редакції та наполягають на його задоволенні. [PERSON] суду повідомила, що вона почала жити з [PERSON] ще з 2003 року, однак офіційно він розлучився лише в 2004 році. Вона разом з сином та [PERSON] жили у будинку по [ADDRESS] , влітку їздили на дачу, що належала родині [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] мали спільний бюджет, спільний відпочинок, спільні покупки. 11 травня 2016 року вони повінчалися, на церемонії були присутні лише свідки. Позивач разом з [PERSON] ховали його батьків. [PERSON] мав старий автомобіль, який він продав у 2011-2012 році приблизно за 35000 грн. На початку 2013 року [PERSON] оформила в ПАТ АБ «Укргазбанк» депозит. У жовтні 2013 року для купівлі автомобіля марки «Kia» модель «Rio» вона отримала кредит у розмірі 100000 грн. Вказаний кредит мав бути погашений за рахунок коштів з її депозиту. Про смерть [PERSON] 14 травня 2019 року вона повідомила його рідного дядю [PERSON] та написала заяву, щоб [PERSON] не проводили патологоанатомічний розтин. Позивач займалась похованням [PERSON] , гроші на яке взяла, в тому числі, з банківської картки [PERSON] Бедій [PERSON] заперечив проти задоволення позову. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що його батько [PERSON] не проживав однією сім`єю з [PERSON] . Зокрема, вони не були пов`язані спільним побутом та не мали взаємних прав та обов`язків. Він весь час продовжував спілкуватись з батьком, і йому відомо, що він хотів повернутися до колишньої дружини [PERSON] . Позивач не довела, що отримані нею кредитні грошові кошти були витрачені саме на оплату автомобіля марки «Kia», а тому спірний транспортний засіб був особистою власністю [PERSON] , а не спільною сумісною власністю його батька та позивача. Представник Бориспільської міської державної нотаріальної контори не з`явився у судове засідання та надіслав листи №993/02-14 від 31 серпня 2021 року (а.с.112 т.1), №1122/02-14 від 29 вересня 2021 року (а.с.13 т.3), №1062/02-14 від 9 листопада 2021 року (а.с.37 т.3), в якому він просив розглянути цивільну справу в його відсутності. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] є сином [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 листопада 1998 року (а.с.4 т.2). 18 липня 1997 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18 липня 1997 року (а.с.11 т.1). 19 травня 2004 року був розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26 травня 2004 року (а.с.10 т.1). 19 жовтня 2013 року [PERSON] уклав з ТОВ «Автоцентр на Харківському» договір купівлі-продажу автомобіля №214258-Y01731 (а.с.138 т.1) за яким [PERSON] придбав автомобіль марки «Kia» модель «Rio» повна вартість якого склала 135632 гривні 00 копійок. 23 жовтня 2013 року ТОВ «Автоцентр на Харківському» передало придбаний транспортний засіб у володіння [PERSON] , що підтверджується копією видаткової накладної №КИ-0001151 від 23 жовтня 2013 року (а.с.59 т.4) та копією акта передачі-прийняття автомобіля від 23 жовтня 2013 року (а.с.60 т.4). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.57 т.2) вбачається, що 26 жовтня 2013 року за [PERSON] був зареєстрований автомобіль марки «Kia» модель «Rio» д.н.з. [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 травня 2019 року (а.с.8 т.1). Причина смерті хронічна хвороба нирок термінальна стадія, про що зазначено у довідці про причину смерті №118 від 15 травня 2019 року (а.с.9 т.1). 29 травня 2019 року [PERSON] подав до Бориспільської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.2 т.2). Була відкрита спадкова справа №64248873, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №56331422 від 29 травня 2019 року (а.с.11 т.2). 2 липня 2019 року [PERSON] подала до Бориспільської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.12 т.2), як така, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше ніж п`ять років. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 8 червня 2021 року (а.с.217 т.2) [PERSON] успадкував автомобіль марки «ВАЗ 2106», д.н.з. [NUMBER] , 1990 року випуску, автомобіль Кіа Rіо, д.н.з. [NUMBER] , 2013 року випуску, дата реєстрації 25.10.2013, транспортний засіб МАЗ 8114, дата реєстрації 20.08.1988. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 11 червня 2021 року (а.с.256 т.2), від 17 червня 2021 року (а.с.300, 302, 304, 306 т.2) [PERSON] успадкував житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку з кадастровим номером 3210500000:10:008:0028 за цією ж адресою; земельну ділянку з кадастровим номером 3220882903:02:023:0076 та садовий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку з кадастровим номером 3220882900:03:001:0052 в с. Кийлів, Головурівської сільської ради Бориспільського району. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються одночасно: - главою 84 «Загальні положення про спадкування» та главою 86 «Спадкування за законом» книги шостої «Спадкове право» ЦК України; - главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору, та стала судова практика. Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 23 квітня 2020 року у справі №686/8440/16-ц, чинне законодавство визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом також в постанові від 31 березня 2020 року у справі №205/4245/17. Згідно з ч.1, ч.2 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як неодноразово роз`яснював Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року в справі №592/1045/18- ц, від 1 березня 2021 року в справі №233/5990/18, від 17 березня 2021 року в справі №200/12980/14, від 25 березня 2021 року в справі №195/707/19-ц, від 22 квітня 2021 року в справі №331/6453/18, підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів. Згідно з ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року в справі №757/23617/15-ц, встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин (спільне проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі №522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 8 грудня 2021 року у справі №531/295/19. Зокрема, у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі №587/302/16 Верховний Суд указав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Відповідно до ч.2 ст.74 СК України на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно з ч.9 ст.10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він є рідним братом [PERSON] , яка була матір`ю [PERSON] . Тому він знайомий з позивачем приблизно 18 років. Під час знайомства Олег представив [PERSON] як свою дружину. Вони жили однією сім`єю та кохали один одного. [PERSON] піклувалась про [PERSON] , слідкувала за тим, щоб він споживав здорову їжу. Вони проживали у будинку по [ADDRESS] разом з батьками [PERSON] . Свідок [PERSON] постійно ходив до них в гості, йому відомо про те, що позивач разом з [PERSON] їздила на дачу в с. Кийлів та у м. Трускавець на оздоровлення. Коли померла [PERSON] , [PERSON] брала участь в її похованні. Крім того вона здійснювала поховання [PERSON] . Свідок [PERSON] показав суду, що він працював разом з [PERSON] у Київській митниці з 1993 року, він мав дружні відносини з [PERSON] . Неодноразово був у нього вдома по [ADDRESS] як гість, а також допомагав проводити деякі ремонтні роботи в цьому будинку. [PERSON] знає як дружину [PERSON] , яка була, на думку свідка [PERSON] , найближчою для [PERSON] людиною. Зі слів [PERSON] та його матері [PERSON] йому відомо про те, що [PERSON] в дитинстві мав хворобу нирок, однак він не жалівся на стан свого здоров`я, часто не хворів. Свідок [PERSON] був присутній на церемонії вінчання [PERSON] та [PERSON] , що відбулась приблизно у травні 2016 року в приміщенні церкви у м-н. Нестерівка в м. Бориспіль. На вінчанні були присутні позивач та [PERSON] , а також свідки [PERSON] та свідок на ім`я [PERSON] . Олег повідомив свідку [PERSON] про те, що без допомоги [PERSON] він не зміг би купити новий автомобіль марки «Kia». Після смерті [PERSON] колектив митниці збирав грошові кошти в якості допомоги та передав їх [PERSON] . Свідок [PERSON] , який також був колегою [PERSON] , показав суду, що він знав [PERSON] як дружину [PERSON] . Співробітники митниці, зокрема свідок [PERSON] , неодноразово відпочивали на дачі [PERSON] , а також були у нього вдома в м. Бориспіль. Йому відомо, що хтось з колег був присутній на вінчанні у [PERSON] . Крім того, [PERSON] повідомив свідку [PERSON] про те, що він з [PERSON] купив автомобіль марки «Kia», частину грошових коштів на його придбання надала позивач. Про хворобу [PERSON] він дізнався лише після його смерті. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що він є сином [PERSON] , а [PERSON] він вважав батьком та називав його татом. [PERSON] брав участь у вихованні та навчанні свідка [PERSON] . Він був у другому класі, коли мама почала зустрічатися з [PERSON] . Він переїхав з мамою у будинок по [ADDRESS] , коли він пішов у 3 клас. [PERSON] не виходила заміж за [PERSON] у зв`язку з тим, щоб зберегти за собою можливість отримання відпуски як одинока матір. Вони втрьох щоліта їздили відпочивати в санаторій АР Крим. Йому відомо про те, що [PERSON] продав належний йому автомобіль «Лада Калина» приблизно за 30 тис. грн. Після того, як [PERSON] зняла грошові кошти зі свого банківського рахунку, вона разом з [PERSON] придбала автомобіль марки «Kia». Свідку [PERSON] відомо, що [PERSON] мав хворобу нирок, однак він виглядав нормально, мав дієтичне харчування, за яким слідкувала [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є сусідом, який проживає по [ADDRESS] . Він стверджував, що [PERSON] прожила однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу протягом приблизно 17 років поспіль. Батьки [PERSON] неодноразово запрошували в гості свідка [PERSON] , який неодноразово бачив, що в будинку [ADDRESS] також постійно проживала [PERSON] . Вона допомагала обробляти город та готувала їжу. Коли [PERSON] , який був батьком [PERSON] , збив автомобіль, саме [PERSON] доглядала за ним. Позивач та [PERSON] придбавали габаритні речі, які свідок [PERSON] допомагав перевозити своїм вантажним автомобілем марки «Газель». Натомість, [PERSON] був дуже ображений на свою колишню дружину та сина. Коли [PERSON] продав свій автомобіль «Лада Калина», він звернувся до свідка [PERSON] , щоб позичити гроші на купівлю нового автомобіля. Потім [PERSON] повідомив його, що [PERSON] зняла грошові кошти, щоб купити автомобіль марки «Kia». [PERSON] працював до останнього, пересувався самостійно, хоча мав хворобливий вигляд та сірий колір обличчя. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він займався волонтерською діяльністю разом з [PERSON] , тісно спілкувалися з ним у 2014-2018 роках. Він був у гостях у [PERSON] , де познайомився з [PERSON] , яку [PERSON] представив як свою дружину. [PERSON] готувала [PERSON] їжу. [PERSON] постійно телефонував позивачу. Свідку [PERSON] відомо, що [PERSON] хворів, однак він ніколи не жалівся на стан свого здоров`я. Свідок [PERSON] , допитаний у судовому засіданні, показав, що він є двоюрідним братом [PERSON] , і знає про те, що приблизно 10-15 років його сестра жила з [PERSON] однією сім`єю в будинку по [ADDRESS] . Вони вели спільне господарство, ремонтували будинок, в якому жили, а саме міняли вікна та кришу, мали спільний бюджет та купляли побутову техніку. Він з дружиною, а також [PERSON] і [PERSON] їздили разом на відпочинок у м. Одеса, в Карпати, де разом орендували житло. [PERSON] піклувалась про здоров`я [PERSON] , який за станом здоров`я не міг виконувати тяжкої роботи, готувала йому їжу. [PERSON] планував одружитися з позивачем, зі слів сестри та [PERSON] йому відомо, що вони вінчалися. [PERSON] займалась похованням [PERSON] , в тому числі, понесла більшу частину фінансових витрат. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що вона знайома з [PERSON] , яка є тіткою [PERSON] . Протягом 2012-2018 років в літній період часу свідок [PERSON] бачила позивача та [PERSON] на дачі. [PERSON] представила [PERSON] своїм чоловіком. Вони вели себе як подружжя, [PERSON] обіймав [PERSON] . Він не виглядав хворобливо, лише після його смерті свідок [PERSON] дізналась, що [PERSON] хворів. Свідок [PERSON] показала суду, що вона проживає по [ADDRESS] . Тому вона стверджує, що [PERSON] разом з її сином більше як 15 років жила по сусідству в будинку [ADDRESS] . Свідок [PERSON] показала суду, що вона була знайома з [PERSON] , яка була матір`ю [PERSON] , оскільки вони були сусідами по дачі. Тому свідок [PERSON] декілька разів бачила, як [PERSON] разом з [PERSON] та її сином приїжджали на дачу. Вже після смерті [PERSON] з даху дачного будинку злетів шифер, [PERSON] , який є сином позивача, приїжджав ремонтувати дах. Показання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають у взаємному зв`язку з іншим джерелом доказування з фотографіями (а.с.162-167 т.4), з яких вбачається, що [PERSON] святкував з [PERSON] сімейні свята та їздив з нею відпочивати. Зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2018 року (а.с.248 т.2) вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] та [PERSON] успадкували по Ѕ частці в будинку [ADDRESS] . Крім того, зі змісту іншого свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2018 року (а.с.22 т.2) та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №261186264 від 11 червня 2021 року (а.с.251 т.2) вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] успадкував іншу Ѕ частку у вказаному об`єкті нерухомого майна та став єдиним власником будинку [ADDRESS] . З копій договорів №160816-01 від 16 серпня 2016 року та №190917-01 від 19 вересня 2017 року (а.с.176,177 т.1) вбачається, що [PERSON] замовляла у СПД [PERSON] металопластикові конструкції з профільної системи у кількості 8 штук вартістю 16000 грн. та 5 штук вартістю 13500 грн. з установкою їх в будинку по [ADDRESS] . Крім того, у кредитному договорі №40/2013 від 23 жовтня 2013 року та у договорі про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному рахунку) від 23 жовтня 2013 року, що були укладені між ПАТ АБ «Украгазбанк» та [PERSON] (а.с.111-116, 100-103 т.3), вбачається, що [PERSON] зазначила адресу реєстрації [ADDRESS] , а адресу проживання [ADDRESS] . Ці докази підтверджують те, що [PERSON] проживала у будинку [ADDRESS] та брала безпосередню участь в його ремонті. Зі змісту акта обстеження житлових і матеріально-побутових умов від 19 серпня 2019 року (а.с.182 т.1) вбачається, що навіть після смерті [PERSON] позивач та її син [PERSON] продовжували проживати в будинку по [ADDRESS] . У виконання ч.1 ст.81 ЦПК України позивач подав декларацію №0001-Е80Т-6А00 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (а.с.82-83 т.4). Зі змісту цієї декларації вбачається, що 10 вересня 2018 року [PERSON] підписав її з сімейним лікарем КНП БМР «Бориспільський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] та вказав [PERSON] як довірену особу пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом. Достовірність цього письмового доказу підтверджується листом директора КНП БРР «Бориспільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №475 від 18 жовтня 2019 року (а.с.55 т.1), зі змісту якого вбачається, що [PERSON] був задекларований у лікаря ЗПСМ [PERSON] , який працював у цьому закладі охорони здоров`я до 26 березня 2019 року. 11 травня 2016 року [PERSON] та [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] обвінчалися в храмі на честь Святого князя Володимира в м-н Нестерівка м. Бориспіль. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про вінчання (а.с.180 т.1) та копією витягу з церковної книги храму (а.с.79-81 т.4). Ці письмові докази узгоджуються з показаннями свідка [PERSON] , який підтвердив суду свою присутність на вінчанні [PERSON] та [PERSON] . Більш того, 14 травня 2019 року вони підписали заяву про державну реєстрацію шлюбу, яку мали намір подати до Бориспільського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області (а.с.13 т.1). У лікарському свідоцтві про смерть [PERSON] №118 від 15 травня 2019 року (а.с.137-138 т.3) зазначено про те, що цей документ одержала [PERSON] як дружина померлого. З копії листа директора КНП «ББЛІЛ» Щура О.П. (а.с.56 т.1) вбачається, що лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] на прохання його дружини [PERSON] було видано без патологоанатомічного розтину померлого. [PERSON] мала при собі паспорт [PERSON] та була вказана в бланку направлення на екстрену госпіталізацію, як його родичка. 15 травня 2019 року [PERSON] здійснила поховання померлого [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про поховання №255 від 15 травня 2019 року (а.с.16 т.1). Крім того, в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про поховання №24 від 10 січня 2018 року (а.с.15 т.1), виданого [PERSON] , зі змісту якого вбачається, що 10 січня 2018 року позивач здійснила також поховання померлої [PERSON] . Про те, що [PERSON] займалась похованням [PERSON] та його матері, показали свідки [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, в матеріалах цивільної справи міститься достатня кількість належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу в період часу з 20 травня 2004 року (оскільки 19 травня 2004 року [PERSON] офіційно розірвав попередній шлюб) до [INFO] (тобто до дня смерті [PERSON] ). Водночас, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що у жовтні 2003 року [PERSON] познайомився з [PERSON] та мав з нею суто інтимні відносини. [PERSON] хотіла укласти шлюб з [PERSON] , тоді як він ухилявся від одруження. Адже [PERSON] мав намір відновити сімейні відносини зі свідком [PERSON] . Станом на 2019 рік він мав хворобливий вигляд та набрав вагу. Достовірність показань свідка [PERSON] спростовується показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також копією свідоцтва про вінчання (а.с.180 т.1), копією витягу з церковної книги храму (а.с.79-81 т.4), копією заяву про державну реєстрацію шлюбу від 14 травня 2019 року (а.с.13 т.1) та іншими наведеними вище письмовими доказами. У зв`язку з тим, що означені показання свідків та письмові докази є послідовними та перебувають у взаємозв`язку, суд покладає їх в основу судового рішення. Зі змісту декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданих [PERSON] за 2016, 2017, 2018 роки (а.с.67-81 т.1) також вбачається, що [PERSON] не вносив до вказаних документів інформацію про [PERSON] як члена сім`ї, яка не є подружжям. Це пояснюється тим, що він не мав такого обов`язку, адже лише 2 жовтня 2019 року були внесені зміни до ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», відповідно до яких до членів сім`ї декларанта були віднесені будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом декларування, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. З огляду на це суд висновує, що належить встановити факт, що [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу в період часу з 20 травня 2004 року до дня його смерті [INFO] . У зв`язку з тим, що [PERSON] проживала із [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до його смерті, на підставі ст.1264 ЦК України позивач відноситься до спадкоємців четвертої черги за законом. Однак, всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та її представником [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що позивач протягом тривалого часу матеріально забезпечувала [PERSON] . Натомість, зі змісту довідки начальника відділу по роботі з персоналу Київської митниці ДФС №133 від 10 вересня 2019 року (а.с.58 т.1) вбачається, що [PERSON] працював у Київській митниці ДФС у період з 10 грудня 2014 року до 6 серпня 2015 року на посаді головного спеціалісту відділу чергових, з 7 серпня 2015 року до 14 травня 2019 року на посаді головного державного інспектора відділу. Крім того, не знайшов свого підтвердження факт перебування [PERSON] в безпорадному стані, тобто в такому стані, під час якого він не міг самостійно забезпечувати свої потреби. В медичній документації, заведеній на ім`я [PERSON] \~(а.с.19-22,\~23-28,\~140-162\~т.1),\~міститься інформація\~про наявність у нього лише певних захворювань. Зокрема, згідно з листом директора КНП «ББЛІЛ» [PERSON] (а.с.56 т.1) [PERSON] з дитинства хворів на гломерулонефрит, останні роки не лікувався. У листі директора КНП БРР «Бориспільський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» №475 від 18 жовтня 2019 року (а.с.55 т.1) зазначено, що [PERSON] не перебував на обліку як хворий, що потребував лікування в лікаря нефролога та гемодіалізу. Відповідно до листа в.о. головного лікаря КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» №1829 від 1 жовтня 2019 року (а.с.53 т.1) [PERSON] з приводу хронічної хвороби нирок в цьому закладі не спостерігався, в реєстр хворих на хронічну хворобу нирок не був занесений, в черзі на замісну ниркову терапію не знаходився. Тобто, медична документація не містить жодних даних про те, що [PERSON] потребував стороннього догляду. Вказані письмові докази узгоджуються з показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] до останнього дня ходив на роботу та не часто хворів. Вищевказані письмові докази та показання свідків підтверджують, що незважаючи на хронічну хворобу нирок, внаслідок якої [PERSON] помер, він продовжував працювати та забезпечувати себе, не потребував допомоги і безумовно не перебував у безпорадному стані. Отже, позивачем не доведено сукупність юридичних фактів, за наявності яких у позивача могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених ч.2 ст. 1259 ЦК України. З огляду на це суд висновує, що у задоволенні позову в частині вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування та включення [PERSON] до першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] належить відмовити. Встановлено, що автомобіль марки «Kia» модель «Rio», д.н.з. [NUMBER] , був придбаний [PERSON] в період часу, протягом якого він проживав однією сім`ю з [PERSON] . В такому випадку презюмується, що вказаний транспортний засіб був їх спільною сумісною власністю. В матеріалах цивільної справи міститься копія депозитного договору (строкового банківського вкладу) №293/01/13/0054, укладеного 28 січня 2013 року між [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк» (а.с.97 т.3). У виконання цього договору 28 січня 2013 року [PERSON] внесла на вкладний рахунок грошові кошти у розмірі 1000 грн., а 30 квітня 2013 року 160000 грн., що підтверджуються квитанціями (а.с.93, 94 т.3). 23 жовтня 2013 року між [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк» був укладений кредитний договір №40/2013 (а.с.111-116 т.3), відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 100000 грн. строком до 3 лютого 2014 року. Відповідно до заяви на видачу готівки №3423_11 від 23 жовтня 2013 року (а.с.105 т.3) [PERSON] були видані грошові кошти у розмірі 100000 грн. В той же день між [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк» також був укладений договір про заставу майнових прав (грошових коштів по депозитному рахунку) (а.с.100-103 т.3). Однак, зі змісту договору купівлі-продажу автомобіля №214258-Y01731 від 19 жовтня 2013 року (а.с.138 т.1) вбачається, що вартість автомобіля марки «Kia» модель «Rio» складала 135632 грн. та перевищувала розмір грошових коштів, отриманих [PERSON] на підставі кредитного договору №40/2013 від 23 жовтня 2013 року. З копії квитанції від 19 жовтня 2013 року (а.с.139 зворот т.1) вбачається, що в день укладення договору купівлі-продажу автомобіля [PERSON] сплатив ТОВ «Автоцентр на Харківському» грошові кошти у розмірі 40000 грн. Ці письмові докази спростовують доводи [PERSON] про те, що спірний транспортний засіб був придбаний виключно за її грошові кошти. Крім того, станом на день укладення кредитного договору №40/2013 від 23 жовтня 2013 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Тому усі кошти, отримані позивачем на підставі вказаного договору в інтересах сім`ї, були спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, позивач та її представник [PERSON] не подали беззаперечних та переконливих доказів на спростування презумпції спільної власності на спірний транспортний засіб. З огляду на це суд висновує, що у задоволенні позову в частині визнання за [PERSON] права власності на автомобіль марки «Kia» модель «Rio», д.н.з. [NUMBER] належить відмовити. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1816,00 грн. та 1200,00 грн. Ця обставина підтверджується квитанціями (а.с.1 т.1, а.с.223 т.1). Пред`явлений позов задоволений частково, а саме одна вимога про встановлення юридичного факту. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 908,00 грн, сплачені за цю вимогу немайнового характеру.

Outcome: partial