Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення коштів за розпискою. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 01 травня 2020 року [PERSON] , за спільною добровільною домовленістю позичив [PERSON] , грошові кошти сумі 18 000 доларів США. [PERSON] , зобов`язався повернути до 01 вересня 2022 року. Під час отримання грошових коштів 01 травня 2020 року 18 000 доларів США, [PERSON] , особисто власноручно написав розписку. Згідно договору між сторонами та письмової розписки відповідач зобов`язався повернути грошові кошти до 01.09.2022 року. Однак після спливу вказаного в розписці строку відповідач не повернув боргу, чим взяті на себе зобов`язання перед позивачем не виконав. [PERSON] , зазначає, що неодноразово намагався вести переговори з відповідачем про повернення своїх коштів, однак він злісно ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань та не бажає повертати борг, а останній період часу взагалі намагається уникати з позивачем зустрічей та розмов по телефону. У зв`язку з такими обставинами [PERSON] , змушений звернутися до суду. Вказаний позов [PERSON] , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 08.09.2022 року. Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі. Ухвалою суду від 01 листопада 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, але надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити в його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про перенесення часу судового засідання не клопотав, відзиву на позов або будь-яких заперечень проти позову, а також доказів на підтвердження таких заперечень не надав. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому згідно\~ст.280 ЦПК України\~суд вважає за можливе, зі згоди позивача, розглянути позов за відсутністю відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими які підлягають задоволенню. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України\~визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені\~статтею 16 ЦК України. Так, судом достовірно встановлено, що\~01 травня 2020 року [PERSON] , за спільною добровільною домовленістю позичив [PERSON] , грошові кошти сумі 18\~000 доларів США. Позичені кошти [PERSON] , зобов`язався повернути до 01 вересня 2022 року. Згідно письмової розписки написаної власноручно [PERSON] , від 01 травня 2020 року, [PERSON] , зобов`язувався повернути [PERSON] , позику грошові кошти в розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч) доларів США в строк до 01 вересня 2022 року. Тобто відповідач отримав в борг грошові кошти в загальному розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч доларів США). Статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Статтею 202 ЦК\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до чч.1 та 2\~ст.207 ЦК\~правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~ст. 1046 ЦК\~договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до ч. 1\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем до суду надано оригінал розписки про отримання відповідачем коштів від позивача: розписка від 01.05.2020 року на суму 18 000 доларів США, яка за своєю природою є підтвердженням укладання договору позики та отримання відповідачем від позивача грошових коштів на загальну суму 18 000 доларів США. Відповідно до ч.1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1\~ст. 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Наявність оригіналу розписки у позивача, відсутність доказів неправомірного заволодіння позивачем розпискою та фактичне визнання відповідачем суми боргу, свідчать, що відповідач зобов`язань щодо повернення грошових коштів в сумі 18000 доларів США., до теперішнього часу не виконав. Згідно зі ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до частини третьої\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що згідно ч.1\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до правової позиції Великої Палати, що викладена у постанові від 16.01.2019року (справа № 373/2054/16-ц) зазначив, що тлумачення абзацу першого частини першої статті\~1046, абзацу першого частини першої статті\~1049 ЦК України\~дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. Більше того, цивільним законодавством покладається обов`язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики. Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вказувала, що у пунктах 47, 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 14-134цс18 зроблено висновок, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, але не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні, тобто Великою Палатою Верховного Суду допускається стягнення боргу в іноземній валюті, при цьому не здійснено відступу від постанови Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі N 6-79цс14. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу у іноземній валюті, у розмірі 18000 доларів США., є обґрунтованими та підлягають стягненню у судовому порядку. Згідно з ч.ч.1, 3\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, оскільки сплата судового збору у даній справі була відстрочено до розгляду справи, з відповідача в порядку\~ст.141\~ЦПК України в дохід держави підлягає стягненню на користь держави судовий збір, обчислений у відповідності до вимог ст.ст.4,5,7 Закону України «Про судовий збір». Так, у відповідності до п.1) ч.2 ст.4 Закону, за подання до суду позову майнового харакетру з фізичних осіб підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що на день винесення рішення судом, офіційний курс гривні до долара США встановлено НБУ в розмірі 36,5686 грн/ за 1 долар, ціна позову становить 18000х36,5686 грн. = 658234,8 грн, а розмір судового збору 6 582,35 грн. відповідно. На підставі викладеного,

Outcome: approved