Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

У вересні 2019 року до суду надійшла вказана цивільна справа за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Павлоградської міської ради, усунення перешкод у спілкуванні з донькою, в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд встановити порядок його участі у вихованні дитини сторін, [PERSON] , [INFO] , в частині побачень з нею згідно порядку, зазначеного у висновку Органу опіки та піклування Павлоградської міської ради від 18 листопада 2022 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є батьком [PERSON] , [INFO] . На даний час дитина проживає з відповідачкою. Згідно висновку Органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 18 листопада 2022 року було визначено порядок та способи участі позивача у вихованні доньки. Вважає, що створення перешкод відповідачем для спілкуванню з дитиною порушує не тільки права його, як батька, а й суперечить інтересам дитини. Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року проввадження у справі відкрито та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач уточнені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, відповідачка уточнені позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Як встановлено судом, сторони до 2022 року перебували у зареєстрованому шлюбі, після чого шлюб було розірвано. За час перебування у вказаному шлюбі у сторін народилася дитина, [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується копією рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2022 року у справі №185/8277/21. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У судовому засіданні встановлено, що на даний час сторони разом не проживають, малолітня донька сторін [PERSON] проживає разом з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] , та позивачу чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною. Позивач при цьому на обліках у лікувально-профілактичних закладах не перебуває, працює. Вказане підтверджується висновком Органу опіки та піклування ПМР від 18 листопада 2022 року. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до частин 1 та 2 статті 159\~СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року, визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст.9 вказаної Конвенції дитині, яка розлучається з одним чи обома батьками, слід підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Отже, суд приходить до висновку, що саме спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування слугує задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім`ї. Сімейний кодекс містить гарантії прав того, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні. Ними є, зокрема, відшкодування матеріальної і моральної шкоди тим, хто ухиляється від виконання договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Рівності обов`язків мати, батька щодо дитини кореспондує рівне право дитини на виховання з боку матері та батька. Особисті немайнові права і обов`язки щодо дитини виникають в матері і батька з моменту народження дитини і припиняються з досягненням її повноліття. Згідно з частиною 3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» у разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Позивач, будучи батьком дитини, прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком. Окрім цього, суд також звертає увагу на визнання уточнених позовних вимог відповідачкою та відсутість заперечень з її боку щодо задоволення останніх. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, на підставі всього вищевикладеного, звертаючи увагу на те, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку, оскільки дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, зважаючи на наявність визнання позовних вимог з боку відповідачки, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та вбачає за необхідне встановити порядок участі позивача у вихованні [PERSON] , [INFO] , наступним чином: - щовівторка та щосуботи з 15:00 год до 17:00 год в присутності матері, [PERSON] , за взаємною домовленістю, враховуючи стан здоров`я дитини, її бажання та погодні умови; - у день народження дитини з 10:00 год до 13:00 год присутності матері, [PERSON] , за взаємною домовленістю, враховуючи стан здоров`я дитини, її бажання та погодні умови. Відповідно до ч. 1 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, оскільки відповідачка визнала уточнені позовні вимоги, з неї на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн. Також позивачу підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Outcome: approved