Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

У липні 2022 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи - Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, у якому просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що більше 5 років тому [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом у цивільному шлюбі. Від цивільного шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №251, в якому батько зазначений відповідач. Спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років сімейні стосунки між сторонами погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між нами, байдужості до життя та проблем кожного. А тому, подальше спільне життя і збереження будь-яких стосунків неможливе, і є таким, що суперечить інтересам позивача та інтересам відповідача. У зв`язку з цим, позивач зазначає, що відносини припинено. Дитина проживає з позивачем, у зв`язку з чим, просить суд визначити місце проживання дитини з матір`ю. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 09.08.2022 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 14.09.2022 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 09.08.2022 року роз`єднані позовні вимоги, виділено вимогу про стягнення аліментів у самостійне провадження. В судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду заяву, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву у якій вказав, що позовні вимоги визнає, просив суд справу слухати за його відсутності. Третя особа - Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час судового розгляду повідомлені належним ч ном, надали до суду висновок про визначення місця проживання дитини. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.04.2018 року, актовий запис № 251. (а.с.6) З акту про проживання особи за місцем реєстрації від 12.05.2022 року, посвідченої начальником дільниці № 3 КП ЖКС «Хмельницький» вбачається, що [PERSON] та її донька - [PERSON] проживають з 10.03.2021 року за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10) З характеристики Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла-Садок» № 253 Одеської міської ради від 16.05.2022 року № 39 вбачається, що дитина відвідує ОЗДО № 253 з 23.11.2020 року. Дитина проживає та виховується мамою - [PERSON] , мати дитини приділяє їй багато уваги та часу. (а.с.9) Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи не вбачається між батьками конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. З висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] від 03.01.2023 року вбачається, що органі опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, визнання позову батьком, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог [PERSON] та визначення місця проживання дитини на даний час разом з матір`ю.

Outcome: approved