Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.1-4). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона є матір`ю [PERSON] , після розірвання шлюбу виключно вона займалась вихованням та утриманням дитини. Відповідач не виконував свої батьківські обов`язки, фактично самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною, її виховання та утримання. Зазначає, що відповідач, представляючись батьком неповнолітньої дитини, збирав кошти для її начебто реабілітації, отримував у борг грошові кошти, проте жодної фінансової допомоги доньці не надавав. Фактично він використовує її як засіб отримання грошових коштів. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 31.10.2022 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15 листопада 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов підтримує та просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] - відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.6). Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.06.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5 на звороті). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг від 10.08.2022 №8979 сторони зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). За відомостями Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №13 ЧМР [PERSON] навчалась у школі з 2010 до 2021 рік, її батько, [PERSON] , за весь цей час жодного разу навчальний заклад не відвідував, успіхами доньки не цікавився (а.с. 8). Також відповідно до листа КНП «Сімейна поліклініка» ЧМР [PERSON] з приводу надання інформації про стан здоров`я доньки не звертався (а.с.20). В обґрунтування позовних вимог позивач надає скріншоти сторінки публікації відповідача про збір коштів на реабілітацію дитини (а.с.6 на звороті). [PERSON] зверталась 08.08.2022 до ЧРУП із заявою про вжиття заходів до відповідача, який набрав кредитів та роздав її дані та дані дітей (а.с.7). Згідно витягу із рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №706 від 26.12.2022 року (а.с.38) затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 39). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п. 16, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з не залежних від неї причин. Оцінивши надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до доньки, не піклується про стан її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її життям та здоров`ям. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже, на підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, має бути позбавлений батьківських прав. Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. (а.с.10). За таких підстав з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved