Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну та моральну шкоду. Позов обґрунтовує тим, що 13.05.2022, орієнтовно о 15:30 год, біля під`їзду житлового будинку у [ADDRESS] , де він на даний час проживає, хуліганськими діями [PERSON] йому була завдана майнова шкода - був сильно пошкоджений (зламаний навпіл) мобільний телефон марки Хіаоmі модель Мі 11 Lite 5G Truffle Black, у комплектації 8GB RAM, 128GB ROM, включно з захисною плівкою MyScreen CU T&USE foll 6.5 antiCRASH mat, загальною вартістю 13 335 грн. 70 коп. також йому була завдана моральна шкода. Враховуючи викладене, просить стягнути в відповідача матеріальну шкоду в сумі 13\~335,70 грн та моральну шкоду з урахуванням усіх моральних та фізичних страждань в сумі 10\~000,0 грн. 15.08.2022 зазначену заяву ухвалою Яворівського районного суду Львівської області залишено без руху та надано [PERSON] строк для усунення недоліків, які ним усунуто 27.09.2022. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 29.09.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву у якій просить справу слухати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч йому направлено копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. Згідно з даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення конверт вручено особисто відповідачу 15.10.2022. Про причини своєї неявки суду не повідомив. Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву. Відповідно до правил ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає можливим розгляд справи проводити заочно за відсутності учасників справи на підставі наявних у ній доказів, згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Оскільки у судове засідання 29.12.2022 не з`явились всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до положень ч.5\~ст.268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступних обставин справи та норм чинного законодавства. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач є власником мобільного телефону марки Хіаоmі модель Мі 11 Lite 5G Truffle Black, серія [NUMBER] , у комплектації 8GB / 128GB, включно з захисною плівкою MyScreen CU T&USE foll 6.5 antiCRASH mat, вартість якого згідно копії фіскального чеку магазину «Алло» від 26.05.2021 становить 13335,70 грн. 27.06.2022 постановою Яворівського районного суду Львівської області [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт. З вказаної постанови суду убачається, що [PERSON] 13.05.2022 близько 15 год 30 хв, перебуваючи на [ADDRESS] , вчинив хуліганські дії відносно [PERSON] , образливо чіплявся, чим порушив громадський порядок і спокій громадян та пошкодив його телефон. Відповідно до вимоги від 13.07.2022 [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою добровільного відшкодування шкоди в натурі у спосіб передання мобільного телефону того ж роду та тієї ж якості, направлення якої на адресу відповідача підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 19.07.2022. Також судом досліджено фото відповідно до якого на світлині зображено пошкоджений телефон. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, 9). За змістом положень ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У відповідності до положень ч.ч.1,2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року №6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц. Як встановлено судом, факт пошкодження належного позивачу телефону у результаті хуліганських дій з боку відповідача підтверджується постановою Яворівського районного суду Львівської області від 27.06.2022 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Згідно з ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт пошкодження його телефону з вини відповідача. Як вбачається із фіскального чека з визначенням вартості майна та фотокартки на якій зафіксовано пошкодження телефону, позивач поніс фактичні витрати, оскільки судом встановлено причинний зв`язок між завданою позивачеві шкодою та хуліганськими діями відповідача, суд приходить до переконання, що позовна вимога про стягнення з відповідача майнової шкоди, у розмірі 13335,70 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Відповідно дост.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно дост.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Отже, в ході розгляду справи судом встановлено факт порушення відповідачем прав позивача, а відтак наявні правові підстави покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу моральну шкоду, яку відповідно до принципів розумності та справедливості, суд вважає доведеною в розмірі 10000,0 грн. Щодо судових витрат, із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанціює №21 від 08.08.2022. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved