Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2022 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи, що 13.09.2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1256 від 13.09.2017. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Через відсутність згоди, постійні сварки та непорозуміння вони з квітня 2022 року не проживають разом. Позивачка зазначає, що в них з відповідачем різні погляди на життя. Вона виключає подальше їхнє спільне проживання як подружжя, тому просить примирення не надавати. На підставі викладеного просила суд розірвати шлюб між ними, після розірвання шлюбу змінити її прізвище на [PERSON] . Ухвалою суду від 02.11.2022 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задоволити. Додатково пояснила, що протягом всього періоду сімейного життя з відповідачем між ними виникали непорозуміння та сварки, чоловік часто був відсутній вдома, мало приділяв уваги сім`ї. В 2021 році вона поступила на навчання до в м. Одесу, у зв`язку з чим приїжджала додому раз на місяць. В січні 2022 року вона надала згоду на виїзд відповідача з їхньою дочкою на Балі для відпочинку. Через війну відповідач з дитиною не змогли повернутись вчасно до України та затримались там на два місяці до квітня 2022 року. Вони відсвяткували разом день народження дитини і наприкінці квітня вона пішла від відповідача. Спочатку вона з дитиною проживала в матері, а з кінця липня 2022 року винайняла квартиру, на підтвердження чого надала договір оренди. З дитиною [PERSON] бачиться і так як дочці лише чотири роки, то піл час їхніх побачень вона перебуває разом з нею. При дитині вони намагаються не сваритись. Вона втратила всі почуття до [PERSON] та не бажає перебувати з ним в шлюбі. Примирення між ними не можливе, оскільки вона зустріла іншого чоловіка, з яким спільно проживає та в майбутньому планує створити з ним сім`ю. Подальше перебування в шлюбі з відповідачем буде порушувати її права, тому вона наполягає на розірванні шлюбу. [PERSON] було надано відповідь на відзив, в якому вона наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем та заперечувала проти надання їм часу для примирення. Представник позивача адвокат Луценко Л.М. підтримала позицію довірительки та зауважила, що оскільки позивачка втратила почуття до відповідача та на даний час проживає з іншим чоловіком, то примирення між ними неможливе, а подальше перебування в шлюбі є тиском на позивачку та примушуванням її до продовження перебування в шлюбі. Відповідач [PERSON] не погоджувався з доводами позивачки викладеними у позові та відповіді на відзив, вважаючи, що [PERSON] за такий короткий проміжок часу не могла зустріти та покохати іншого чоловіка. До жовтня 2022 року між ними були нормальні стосунки, а з даним позовом позивачка звернулась після того, як він в жовтні 2022 року сильно посварився з її батьком. Відповідач просив критично оцінити наданий позивакою договір оренди квартири, оскільки він не посвідчений нотаріусом, тож не може бути належним доказом окремого проживання позивачки. Відповідач відмовився від заявленого клопотання про вжиття судом заходів до примирення. [PERSON] було подано відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив, в яких він заперечував доводи позивачки щодо припинення між ними шлюбних стосунків та припинення спільного проживання з квітня 2022 року, вказуючи, що спільне проживання було припинено з жовтня 2022 року. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).. Встановлено, що 13.09.2017, згідно свідоцтва про шлюб (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено актовий запис № 1256. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши обставини справи, заслухавши доводи обох сторін, фактичні взаємини сторін у даній конкретній справі, як подружжя, а також категоричне небажання позивачки зберегти шлюб і сім`ю та те, що сторони після подання позивачем позову про розірвання шлюбу (18.10.2022), до цього часу не примирились, натомість позивачка в судовому засіданні категорично заперечує проти надання їм строку для примирення, при цьому і надалі наполягає на розірванні шлюбу, враховуючи що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені, разом не проживають як сім`я, суд вважає, що подальше перебування сторін у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, зокрема позивачки, і моральним засадам. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Що стосується заперечень [PERSON] про наданий позивачем договір оренди квартири, то предметом розгляду даної справи є розірвання шлюбу між сторонами, а не визнання договору недійсним чи нікчемним, а тому суд оцінює вказаний документ лише як доказ винайму окремого житла позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved