Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

20.10.2022 р. засобами поштового зв`язку [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому просить стягнути з відповідача, який є її батьком аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше ніж до досягнення 23 років. Ухвалою Святошинського районного суд м. Києва від 28.10.2022 року провадження у справі відкрито, визначено подальший розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач у відзиві заперечує проти задоволення позовних вимог, вказуючи на належне виконання ним батьківських обов`язків, що підтверджується укладеною мировою угодою, яка затверджена рішенням Святошинського районного суду м. Києва 19.11.2015 р. №2-7224/11 щодо стягнення аліментів до досягнення повноліття [PERSON] , на виконання якої на рахунок матері дитини перераховано 20000,00 дол. США, сплачено аліментів у розмірі 24800 грн. Окрім цього, відповідач посилається на матеріальну спроможність позивачки утримувати себе, оскільки вона отримує від держави грошову допомогу як внутрішньо переміщена особа, неофіційно надає послуги викладача англійської мови, за що отримує грошову винагороду. Матеріально позивачці також допомагає і її матір, яка є адвокатом. Вказане дозволяє позивачці винаймати квартиру у м. Ірпінь Київської області. У відзиві відповідач також посилається на необхідність утримання своїх неповнолітніх дітей 2013 р.н. та 2015 р.н. та дружини, а також на втрату роботи. Окремо виділяє тезу про те, що ні позивачка, ні її матір не погоджували з ним ні вибір навчального закладу, ні розмір оплати за навчання, що є порушенням прав рівності батьків дитини (ч. 1 ст. 141 СК України). Позивач у відповіді на відзив викладає свої пояснення щодо наведених відповідачем заперечень, позовні вимоги вважає законними та обґрунтованими, зазначаючи, що судове рішення Святошинського районного суду м. Києва №2-7224/11 стосується стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] до досягнення дитиною повноліття, тобто врегульовує правовідносини, які виникли на підставі ст. 180 СК України. Позивач заперечує обставини її проживання у м. Ірпінь, вказує, що вона проживає у м. Харків у студентському гуртожитку, заперечує отримання доходу від викладацької діяльності. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2011 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини починаючи з 10.11.2011 р. і до досягнення дитиною повноліття. 19.11.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено мирову угоду на стадії виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва №2-7224/11, закінчення виконавчого провадження №48549529 щодо стягнення аліментів до досягнення повноліття [PERSON] . За мировою угодою, [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 20000,00 дол. США та за період грудень 2011 р.- серпень 2013 р. - 24800 грн. на забезпечення розвитку, навчання, виховання дитини [PERSON] до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] та яких достатньо для навчання дитини до 2025 року. Відповідно до довідки Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (м. Харків) від 01.10.2022 р., [PERSON] наказом ректора Університету №443-С від 01.08.2019 зарахована на 1 курс факультету прокуратури для здобуття ступеня бакалавр, денної форми навчання, у період з 01.09.2019 р. до 30.06.2023 р. Відповідно дост.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно дост.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та зобов`язання щодо утримання. Як встановлено судом, [PERSON] досягла 18-річного віку, навчається у вищому навчальному закладі, навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, тому вона потребує матеріальної допомоги. Щодо спроможності платника аліментів в утриманні дитини, яка продовжує навчання. Відповідач посилається на наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружини, яка не працює, на втрату роботи, однак не підтверджує це доказами. Щодо заперечень відповідача, які стосуються його твердження про відсутність його згоди на навчання доньки у вищому навчальному закладі. Судом встановлено, що [PERSON] зарахована на денну бюджетну форму навчання. Отже саме навчання є безкоштовним, а потреба аліментів пов`язана лише із специфікою денної форми навчання, яка є перешкодою у влаштуванні на роботу для отримання доходу. Окрім цього таке твердження відповідача є порушенням конституційного права особи на освіту. Щодо твердження відповідача про те, що за мировою угодою у ВП №48549529 щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, він та матір дитини домовилися про те, що виплачених грошей буде достатньо і для навчання повнолітньої дитини до 2025 року. Суд вважає, що домовленість батьків дитини про те, що сплачених за мировою угодою коштів в рамках виконавчого провадження щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину, повноліття якої наступає [INFO] , буде достатньо для навчання до 2025 р., досягнута не у спосіб, визначений законом. За ст. 207 ЦПК України сторони дійсно можуть вийти за межі предмета спору, однак за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Оскільки стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання можливе за позовом самої повнолітньої дитини, суд вважає, що у даному випадку інтереси самої дитини є порушеними. Тобто, можна стверджувати про нікчемність у даному випадку домовленості сторін справи з предметом спору щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину у якому вирішено питання, яке не є предметом спору, оскільки порушує право повнолітньої дитини на отримання аліментів. Отже, при визначенні розміру аліментів суд виходить із спроможності платника аліментів у сплаті аліментів, зважаючи на відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про протилежне. Суд вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки на час її навчання, в той же час заявлена позивачем вимога стягнення у розмірі доходу відповідача не є виправданою з урахуванням вищезазначених обставин, та визначає розмір аліментів до стягнення, який становить 1/6 частини всіх доходів щомісяця. Відповідно до ч.1,2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Outcome: partial