Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Піщанського районного суду Вінницької області з позовною заявою до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович та Крижопільський відділ державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У вказаній позовній заяві позивач просить суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим Артемом Анатолійовичем 03 квітня 2017 року за № 2070 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості в розмірі 30 447 гривень 19 копійок таким, що не підлягає виконанню, судові витрати покласти на відповідача. Позивач позов\~обґрунтовує тим,\~що 22 листопада 2021 року простим поштовим відправленням він отримав постанову про розшук майна боржника від 15 листопада 2021 року, винесену державним виконавцем Крижопільського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Херсун М.М. в межах виконавчого провадження № 54349306. Згідно вказаної постанови, в розшук оголошено належним йому автомобіль. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 2070, виданого 03 квітня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим Артемом Анатолійовичем. До вказаного часу він не отримував жодних повідомлень про наявність у нього заборгованості або вимог про погашення заборгованості ні від жодної фінансової установи. З наданих державним виконавцем копій документів вбачається, що приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович 03 квітня 2017 року вчинив виконавчий напис № 2070 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості в розмірі 30 447,19 грн. Позивач вважає виконавчий напис протиправним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки був вчинений нотаріусом лише на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Разом з тим, позивач вказує, що Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, якою було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Крім того, чинне законодавство України не передбачає умов та підстав для вчинення виконавчого напису при поданні оригіналу договору позики, викладеного в простій письмовій формі. Учинення виконавчого напису на підставі нотаріально непосвідчених письмових договорів чинним законодавством станом на 03 квітня 2017 року також не передбачалось. Таким чином, зазначає позивач, у момент вчинення виконавчого напису 03 квітня 2017 року були відсутні правові підстави для його вчинення. Окрім цього, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 03 квітня 2017 року, була обумовлена й іншими обставинами. Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду У країни від 05 червня 2017 року у справі № 6-887цс17 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (пункт 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № З05/2082/14-ц). Також позивач\~вказує,\~що вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису за\~відсутності надання\~йому особою,\~яка звертається\~із відповідною\~заявою про\~вчинення виконавчого\~напису,\~необхідних оригіналів\~нотаріальних договорів\~чи їх\~дублікатів має\~наслідком визнання\~такого виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню.\~Аналогічна правова\~позиція сформульована\~Великою Палатою\~Верховного Суду\~у справі\~№ 826/20084/14\~від 20\~червня 2018\~року.\~Із наданих\~матеріалів вбачається,\~що вчинення\~виконавчого напису\~відбулось без\~дослідження кредитного\~договору 002-01533-311013\~від 31\~жовтня 2013\~року,\~укладеного між\~позивачем та\~ПАТ «ДЕЛЬТА\~БАНК»,\~оскільки такий\~договір не\~укладався,\~а позивачем\~було подано\~заяву про\~встановлення кредитної\~лінії,\~без подання\~будь-яких\~претензій чи\~повідомлень-\~вимог про\~попередження боржника\~про заборгованість,\~умови та\~порядок її\~погашення із\~доказами направлення\~та вручення\~позивачу таких\~документів.\~Отже,\~у даному\~випадку,\~нотаріус при\~вчиненні оспорюваного\~виконавчого напису\~не переконався\~належним чином\~у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребував від стягувана додаткових документів, вчинив виконавчий напис в порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також, як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що також узгоджується з установленими у даній справі фактичними обставинами, що відповідає правовому висновку наведеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 по справі № 645/1979/15-ц. Виконавчий напис,\~вчинений 03\~квітня 2017\~року приватним\~нотаріусом Чернігівського\~міського нотаріального\~округу Чернігівської\~області Завалієвим\~Артемом \~Анатолійовичем та\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№ 2070,\~не відповідає\~вимогам законодавства\~України,\~зокрема ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~а тому\~виконавчий напис\~є таким,\~що не\~підлягає виконанню.\~Безспірність відповідальності\~позивача за\~даним позовом\~нотаріусом не\~встановлена,\~більш того,\~Велика Палата\~Верховного Суду\~за правовою\~позицією,\~зазначеною в\~постанові від\~03\~липня 2019\~року у\~справі №\~342/180/17\~вважає,\~що до\~правовідносин,\~які виникають\~з підписання\~заяви (анкети-заяви,\~тощо)\~про відкриття\~кредитної лінії\~неможливо застосувати\~правила ч.\~1\~ст.\~634\~Цивільного кодексу\~України за\~змістом якої\~-\~договором приєднання\~є договір,\~умови якого\~встановлені однією\~із сторін\~у формулярах\~або інших\~стандартних формах,\~який може\~бути укладений\~лише шляхом\~приєднання другої\~сторони до\~запропонованого договору\~в цілому.\~В тексті\~виконавчоговиконавчого напису № 2070 від 03 квітня 2017 року міститься розрахунок заборгованості [PERSON] , до якої входить заборгованість за кредитом, заборгованість по відсоткам за користування кредитом, заборгованість з комісії та пені та штраф, тобто така заборгованість є спірною а її розмір підлягає доказуванню. Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року в даній справі було відкрито провадження, розгляд справи постановлено здійснювати в загального позовному провадженні, по справі призначено підготовче судове засідання. 06 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович та Крижопільський відділ державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 54349306 від 21 липня 2017 року, відкритому на підставі виконавчого напису № 2070, виданого 03 квітня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим Артемом Анатолійовичем, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства\~комерційний банк\~"ПриватБанк"заборгованості в розмірі 30 447,19 грн. до набрання законної сили рішенням у цій справі. Ухвалою суду\~від 06\~грудня 2021\~року заяву\~ [PERSON] \~про забезпечення\~позову в\~цивільній справі\~в цивільній\~справі з\~ЄУН 142/626/21\~за позовом [PERSON] до АТ КБ "ПРИВАТБАНК", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович та Крижопільський відділ державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 54349306 з примусового виконання виконавчого напису № 2070, виданого 03 квітня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим Артемом Анатолійовичем, про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості в розмірі 30 447,19 грн., до набрання законної сили рішенням в цивільній справі з ЄУН 142/626/21. Позивач [PERSON] \~та його\~представник -\~адвокат Близнюк\~В.В.\~в судове\~засідання 26\~грудня 2022\~року не\~з`явились,\~разом з\~тим представник\~позивача подав\~на адресу\~суду виступ\~в судових\~дебатах,\~в якому\~просив задовольнити\~в повному\~обсязі позовні\~вимоги [PERSON] , посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та надані у справі докази. Представник відповідача Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в судове засідання 26 грудня 2022 року не з`явився, надіслав на адресу\~суду відзив на позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,\~відповідно до\~якого заперечує проти вказаних позовних вимог у повному їх об`ємі. Зазначає, що 20 червня 2014 року між банком та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими Умовами та Правилами, Тарифами складає між ним та Банком кредитний договір. Відповідно до умов п. 2.1 Генеральної угоди, Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 12 270,81 грн. строком на 24 місяці з 20 червня 2014 року по 30 червня 2016 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 614,03 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності з Умовами та Правилами надання банківських послуг. У порушення зазначених норм закону та умов Генеральної угоди, позивач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, прострочив строки сплати кредиту, процентів. Також представник відповідача вказує на те, що для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, відповідно до вимог пункту 2\~Постанови Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»,\~оскільки на момент вчинення виконавчого напису - 03 квітня 2017 року, дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2017 у справі № 826/20084/14 була зупинена ухвалою ВАСУ від 06 березня 2017 року. Також звертає увагу, що на момент вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до Постанови КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» про втрату її чинності внесено не було, будь-які публікації у вигляді постанов КМУ в Офіційному віснику України чи в Урядовому кур`єрі стосовно внесення змін чи визнання її не чинною відсутні. Отже, при вчинення виконавчого напису нотаріусом були дотримані всі вимоги Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Справу просить розглянути без участі представника АТ КБ «ПриватБанк». Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієв Артем Анатолійович в судове засідання 26 грудня 2022 року не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Крижопільський відділ державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) в судове засідання 26 грудня 2022 року не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання, був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань, а також пояснень щодо позову, від представника третьої особи на адресу суду не надходило. Підстави неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено,\~що 03\~квітня 2017\~року приватним нотаріусом Чернігівського міського\~нотаріального округу\~Чернігівської області\~Завалієвим Артемом\~ Анатолійовичембуло\~вчинено виконавчий\~напис за\~реєстровим №\~2070. Як вбачається із вказаного виконавчого напису, приватний нотаріус, на підставі пункту 19 частини першої статті\~34, статей\~87,\~88,\~89 Закону України «Про нотаріат»\~та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції від 10 грудня 2014 року на підставі\~Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», вчинив виконавчий напис № 2070 про стягнення зі [PERSON] , [INFO] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» невиплачених у строк, відповідно до умов Генеральної угоди від 20 червня 2014 року та Розрахунку заборгованості за договором, станом на 07 грудня 2016 року, грошових коштів у сумі 30 447 грн. 19 коп. (тридцять тисяч чотириста сорок сім грн. 19 коп.), з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11908 грн. 33 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 5129 грн. 80 коп.; заборгованості з комісії та пені у розмірі 12384 грн. 58 коп.; штраф відповідно п.2.2 Генеральної угоди у розмірі 1024 грн. 48 коп. Стягнення здійснюється за період з 20 червня 2014 року по 07 грудня 2016 року. 15 листопада 2021 року державним виконавцем Крижопільського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Херсуном М.М. було винесено постанову про розшук майна боржника у виконавчому провадженні № 54349306 по примусовому виконанню виконавчого напису № 2070 від 03 квітня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області. Згідно ч.ч. 3, 4 ст.\~12, ч. 1 ст.\~13, ч.ч. 1, 5, 6 ст.\~81 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23. Встановлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 03 квітня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства\~Юстиції України\~22\~лютого 2012\~року за\~№296/5 визначено порядок вчинення виконавчих написів. Так, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Отже, приватним нотаріусом, при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржником допущено прострочення платежів, вже не чинні. Крім того, згідно з позицією ВС, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20 червня 2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 29 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний висновок міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18). Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Оспорюваним виконавчим написом з позивача стягнута заборгованість за період з 20 червня 2014 року по 07 грудня 2016 року, яка серед іншого складається з відсотків за користування кредитом. Як свідчить усталена практика Великої Палати Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З наведеного випливає, що припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 та підтриманий у постановах Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі №183/179/16, від 06 березня 2019 року у справі №216/750/16-ц, від 12 листопада 2018 року у справі №404/162/17, від 03 жовтня 2018 року у справі №635/7285/14-ц, від 25 вересня 2018 року у справі №915/765/17, від 07 серпня 2018 року у справі №924/16/17. Таким чином, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В частині 7 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно із\~статтею 133 ЦПК\~ України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням, експертів та проведенням експертизи. Відповідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно квитанції № 0.0.2366994460.1 від 06 грудня 2021 року позивачем при зверненні з даним позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. та в розмірі 454 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а тому вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Outcome: approved