Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

Заявниця, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва в інтересах неповнолітньої [PERSON] з заявою, в якій просить суд: встановити факт батьківства [PERSON] , який помер - [INFO] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести міни до актового запису про народження дитини [PERSON] , складеного 26 січня 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві за №170, вказавши батьком дитини [PERSON] - [PERSON] , громадянина України, який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2003 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , втім між ними були відносини як чоловіка та дружини, зокрема, але не виключно, останні вели спільний бюджет та домашнє господарство, мали взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного. Під час спільного проживання у них [INFO] народилась донька - [PERSON] . Їх спільна донька зареєстрована на її прізвище, оскільки вона не перебувала в шлюбі з батьком дитини, відтак реєстрація народження була проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Водночас з пологового будинку її з дитиною забирав саме [PERSON] та з моменту народження доньки її цивільний чоловік відразу та повністю визнав її своєю дитиною, піклувався про неї, допомагав у вихованні, побутових питаннях та забезпечував їх сім`ю усім необхідним. Увесь час однією сім`єю вони проживали у квартирі чоловіка за адресою: [ADDRESS] . Факт спільного проживання сім`єю, ведення спільного господарства та того, що її цивільний чоловік завжди визнавав [PERSON] своєю донькою, підтверджується доданими фотокартками, квитанціями за інтернет послуги, деклараціями про вибір лікаря, її та доньки, в яких зазначена адреса їх фактичного проживання за місцем реєстрації чоловіка. [INFO] її цивільний чоловік, [PERSON] , помер від двобічної пневмонії, що підтверджується довідкою про причину смерті від 04.01.2022 та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2022. Після смерті її цивільного чоловіка залишилася квартира, яку на даний час успадкувати спільна донька не може у зв`язку з не встановленням факту батьківства. Оскільки, встановлення факту батьківства [PERSON] до [PERSON] породжує юридичні наслідки, зокрема оформлення документів про право на спадщину, остання змушена звернутися до суду в інтересах дитини з даною заявою. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2022 відкрито провадження у даній цивільній справі окремого провадження та справа призначена до судового розгляду по суті. 19.09.2022 ухвалою суду було витребувано з Десятої Київської нотаріальної контори інформацію чи заведена спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] та у разі наявності такої справи, її копію, належним чином засвідчену надати до суду. Цього ж дня, ухвалою суду залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи - Київську міську раду. 17.10.2022 до суду надійшла заява уповноваженого представника заінтересованої особи Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) - Воротнікової О. про розгляд справи без участі представника, відповідно до фактичних обставин справи. Цього ж дня до суду надійшов лист № 2441/01-16 від 06.10.2022 з Десятої київської державної нотаріальної контори, у якому зазначено, що спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася. 19.10.2022 до суду від представника Київської міської ради - Харитонова М.С. надійшов відзив, у якому просить суд ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради. 28.10.2022 до суду з Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов лист, у якому просять суд розгляд справи проводити без присутності в судовому засіданні представника Служби та прийняти рішення в найкращих інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , та чинного законодавства України. 16.01.2023 у судовому засіданні задоволено клопотання представника заявниці [PERSON] про долучення доказів та допит в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні 16.01.2023, заявниця [PERSON] підтримала подану заяву та просила задовольнити. Додатково повідомила суду, що у 2003 році познайомилася із [PERSON] , відтоді стали разом проживати у квартирі по бульвару Перова . У 2005 році народилася спільна донька. Увесь час до смерті [PERSON] проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, усе робили спільно. Повідомила, що до їх знайомства у [PERSON] була судимість, тому він казав, що не хоче, щоб це вплинуло на доньку. Він не був одружений та інших дітей не мав. Заявниця теж офіційно одружена не була. Квартира, що знаходить по бульвару Перова, у якій спільно проживали, належала [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок - [PERSON] , показала суду, що знає заявницю з 2012 року, оскільки працювали разом. З [PERSON] познайомилися через [PERSON] . Виявився дружнім чоловіком. [PERSON] , [PERSON] та їх донька жили у сусідньому будинку як сім`я, все робили разом. Свідок ходила до них у гості на свята, на святкування днів народжень. Знала, що вони не перебувають у шлюбі та те, що [PERSON] не записаний батьком [PERSON] . Утім, [PERSON] та [PERSON] дуже схожі. [PERSON] відносився до [PERSON] як до доньки, виховував, купував речі та займався з нею плаванням. Весь час вони жили разом як родина. Допитана у судовому засіданні свідок - [PERSON] , показала суду, що знає заявницю 17 років, живуть у одному під`їзді. Пам`ятає як [PERSON] була вагітна, а після народження доньки [PERSON] почали тісніше товаришувати. У 2015 році чоловік свідка пішов на фронт, сім`я [PERSON] та [PERSON] дуже підтримала її у той час, усі вихідні дні були разом, їх діти також товаришують. [PERSON] свідок знає трошки більше як сусіда, втім після появи [PERSON] , яка у той час остання була вагітна, то почали більше товаришувати. [PERSON] усе для своєї сім`ї робив, дуже любив доньку. Свідок знала, що [PERSON] та [PERSON] не перебувають у шлюбі, що він не записаний батьком. Зазначила, що [PERSON] боявся, щоб на доньку не вплинуло його минуле, оскільки він мав судимість. Але він дуже любив свою доньку, вони дуже схожі між собою. Допитаний у судовому засіданні свідок - [PERSON] , показав суду, що є братом померлого [PERSON] . Зазначив, що у [PERSON] та [PERSON] були гарні стосунки, вони жили цивільним шлюбом. [PERSON] свідок знає приблизно 20 років. Все у них було гарно, він дуже любив доньку, називав її «моя королева». Повідомив, що проводили разом свята і відпочинки. Свідок не знає про те, чому [PERSON] та [PERSON] не реєстрували шлюб, вказане не обговорювали. Також не знав, що [PERSON] не був записаний батьком [PERSON] . У них були дуже теплі відносини. Бабуся досі називає [PERSON] невісткою. Будучи допитаною в судовому засіданні особа в інтересах якої подано заява, та яка станом на день розгляду справи є повнолітньою - [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками. Їй відомо, що [PERSON] не записаний її батьком та те, що батьки не перебували у шлюбі. Вони були щасливі і їм не потрібен був шлюб. Батько ніколи не сумнівався, що вона його донька. Ніколи не було розмов, що він не її батько. Вона впевнена, що [PERSON] її батько. Вони підтримують стосунки із родичами батька. Тато водив її у садочок, в школу, влітку разом відпочивали, гуляли у парках. Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного. Як убачається з матеріалів справи та підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18.02.2011 [PERSON] народилася [INFO] , про що 26.01.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис № 170. Батьками дитини зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.13). Убачається, що відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , були внесені за вказівкою матері дитини, [PERSON] , на підставі ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 8). Заявниця зазначає, що проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 2003 року. [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Києва, помер [INFO] , про що 04.01.2022 Даницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 11 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 04.01.2022 (а.с. 21). У листі від 06.10.2022 Десята київська державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилася (а.с. 53). [PERSON] навчається в спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 120 Дніпровського району м. Києва у 11-Б класі з 01.09.2011 року (а.с.17). З декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, що укладена із [PERSON] , 12.01.2005 вбачається, що адресою фактичного проживання або перебування вказано: [ADDRESS] (а.с.18). [PERSON] у своїй нотаріально посвідченій заяві від 05.12.2022 до компетентних органів України зазначила, що [INFO] помер її син - [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Їй відомо, що в Дніпровському районному суді м. Києва розглядається справа про встановлення батьківства в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Цією заявою підтвердила, що її син [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , з 2003 року. Та за час спільного проживання у них [INFO] народилась дочка - [PERSON] . Додатково повідомила, що її син [PERSON] визнавав [PERSON] , [INFO] , своєю дочкою, приймав участь в її вихованні, матеріальному забезпечені та проживав з нею та її матір`ю однією сім`єю в належній йому квартирі за адресою: [ADDRESS] , до дня своєї смерті. [PERSON] , підтвердила, що [PERSON] , [INFO] , є її онукою. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. При цьому визначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт батьківства. Отже, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц. Згідно з положеннями ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. За приписами ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. На підставі абз. 1 ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п. 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України). За приписами статей 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини третя, четверта статті 4 ЦПК України). Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільногокористування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги вутриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від21березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц (провадження №61-4163св18), від 29 серпня 2018 року в справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року в справі №225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18), від 12 грудня 2019 року в справі №562/1155/18 (провадження № 61-11709св19). Судом встановлено, що внаслідок смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до положень ст. 130 СК України встановлення факту його батьківства відносно дитини [PERSON] , [INFO] , можливе за рішенням суду на підставі заяви матері дитини - [PERSON] , враховуючи, що запис про батька дитини вчинено за її заявою згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Метою встановлення факту батьківства є прийняття спадщини [PERSON] . З матеріалів справи, фотокарток та свідчень свідків убачається, що за життя [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з заявницею та за цей час у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] .. [PERSON] визнавав своє батьківство щодо доньки [PERSON] приймав участь у її вихованні, забезпечував матеріальні та розумові потреби дитини. Таким чином, судом установлено, що за життя померлий визнавав своє батьківство щодо [PERSON] , [INFO] , тому суд вважає підтвердженим факт батьківства [PERSON] щодо доньки [PERSON] . Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що встановлення факту батьківства має для заявника юридичне значення та підтверджується наявними у справі доказами у їх сукупності, суд вважає, що вимоги [PERSON] про встановлення факту батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , щодо його доньки - [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. На підставі викладеного,

Outcome: approved