Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

у лютому 2022 року [PERSON] звернувся до Вовчанського районного суду Харківської області зі вказаним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті сина, [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що державний нотаріус Вовчанської державної нотаріальної контори відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.1-3). 03.02.2022 року Вовчанський районний суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 46). У жовтні 2022 року вказана цивільна справа надійшла з Вовчанського районного суду Харківської області до Машівського районного суду Полтавської області, на виконання ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (а.с.53). Ухвалою від 28.11.2022 Машівський районний суд закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.61). У судове засідання сторони та третя особа не з`явилися вдруге та повторно, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином та завчасно, про що свідчить телефонограмма та смс повідомлення позивачу, оголошення про виклик на офіційному вебсайті суду та довідка про доставку електронного листа відповідачу (а.с.62-70), позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі за наявними в справі доказами та позовні вимоги підтримав (а.с.58), відповідач та третя особа причини неявки не повідомили, клопотань не направили. З огляду на викладене, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі сторін та третьої особи, дослідивши письмові докази у справі. Судом установлено, що [INFO] в м.Москва Російської Федерації помер син позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] (а.с.6, 14, 15), місце проживання якого було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). За вказаною адресою зареєстрований і позивач [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про право власності від 05.12.2002 року, виданим виконавчим комітетом Вовчанської міської ради квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.5-7). Постановою державного нотаріуса Вовчанської державної нотаріальної контори Ворони Г.В. від 16.10.2021р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина на 1/3 частину вказаної вище квартири оскільки спадкодавцем пропущено встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини. Нотаріус зазначила, що за місцем останнього проживання спадкодавця, тобто м.Москва РФ заяви про прийняття спадщини заявником не подавалася, спадкова справа не заводилася, у Вовчанській ДНК спадкова справа не заведена, заяви про прийняття спадщини не надходили (а.с.13). Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статей 3, 497\~ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів. Закон України\~«Про міжнародне\~приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону). У пункті 2 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави. Положеннями статей 70 та 71\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» визначено, що з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. Вибір права спадкодавцем буде недійсним, якщо після складання заповіту його громадянство змінилося. Спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Підстави визначення підсудності справ судам України наведено в статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право». Зокрема, суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті (1) був громадянином України або (2) мав в Україні останнє місце проживання (пункти 2 та 6 частини першої статті 76 цього Закону). Підсудність судам України є виключною, зокрема у таких справах з іноземним елементом: якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України, крім справ, що стосуються укладення, зміни, розірвання та виконання договорів, укладених в рамках державно-приватного партнерства, зокрема концесійних договорів, згідно з якими нерухоме майно є об`єктом такого партнерства, зокрема об`єктом концесії, а спір не стосується виникнення, припинення та реєстрації речових прав на такий об`єкт; якщо у справі про спадщину спадкодавець - громадянин України і мав в ній місце проживання (пункти 1 та 3 частини першої статті 77 цього Закону). Частиною першою статті 9\~Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України (частина перша, друга статті 3 ЦПК України). Аналогічна норма щодо подолання колізії між нормою міжнародного договору України і нормою іншого законодавчого акта України, яка належить до компетенції суду під час розгляду конкретної судової справи, міститься також в частині другій статті 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України», та статті 3 Закону України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до статті 45 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року (дію якої не було зупинено у відносинах з російською федерацією на момент подачі позову) право спадкування майна, крім випадку, передбаченого пунктом 2 цієї статті, визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої спадкоємець мав останнє постійне місце проживання. Право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно. Громадяни кожної з Договірних Сторін можуть успадковувати на територіях інших Договірних Сторін майно або права за законом або за заповітом на рівних умовах і в тому ж обсязі, як і громадяни цієї Договірної Сторони (стаття 44 Конвенції). Стаття 48 цієї Конвенції визначає компетенцію по справах про спадщину, за приписами якої провадження по справах про спадкування рухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої мав місце проживання спадкодавець у момент своєї смерті. Провадження по справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірної Сторони, на території якої знаходиться майно. Положення пунктів 1 і 2 цієї статті застосовуються також при розгляді спорів, що виникають у зв`язку з провадженням по справах про спадщину. У цій справі спадкове нерухоме майно знаходиться на території України, а тому враховуючи пріоритет у застосуванні норм міжнародного договору, виключна підсудність справи за позовом належить судам України, де знаходиться майно. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 цього Кодексу передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першої та третьою статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як убачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, враховуючи те, що позивач на час відкриття спадщини до майна померлого сина був зареєстрований за однією адресою з сином, тобто вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки не відмовився у встановлений законом строк від спадщини, натомість нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири, належної спадкодавцю, а відтак у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у позасудовому порядку, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved