Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

20.04.2022р. [PERSON] через свого представника - адвоката Соколенко Т.О. (діє на підставі ордеру від 18.04.2022р. - а.с. 5) звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначивши третьою особою Адміністрацію Соборного району Дніпровської міської ради (а.с. 2-4) Ухвалою судді Наумової О.С. від 17.05.2022р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні, призначено проведення підготовчого засідання у справі (а.с. 21). Ухвалою суду від 15.06.2022р. зобов`язано орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради надати суду письмовий висновок про розв`язання спору щодо участі батька [PERSON] у вихованні дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 35 - 36). Підготовче засідання у справи закрите 18.08.2022р. і справу призначено до розгляду по суті (а.с. 147). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що сторони перебували у шлюбі з 19.12.2015р. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2022р. по справі №201/12771/21 шлюб розірвано. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, однак з осені 2021 року після припинення спільного проживання сторін позивач обмежений у спілкуванні з донькою, адже відповідачка перешкоджає у спілкуванні і зустрічах із дитиною, не повідомляє про місце перебування дитини, уникає домовленостей про можливість спільного проведення дозвілля з дочкою та графіку побачень. Матір залякує доньку і налаштовує проти батька, позбавляючи у такий спосіб бажання бачитись з батьком. Зокрема, дитина, перш ніж відповісти на питання батька, спочатку дивиться на матір та намагається зрозуміти як «правильно» відповісти, шукає схвалення в її очах або ж взагалі замикається в собі і дивиться вниз. Донька проживає з матір`ю у квартирі, яка належить позивачеві [PERSON] на праві власності за адресою: [ADDRESS] . З метою побачень позивач періодично приїжджає на квартиру, але не застає там нікого. З`ясувалося, що відповідачка з донькою поїхали до її матері, яка проживає у воєнному містечку поблизу аеропорту міста Дніпра, що є вкрай небезпечним, також ночує у знайомих в місті Дніпрі. Іноді залишає дитину на декілька діб з бабусею у воєнному містечку. При кожній спробі побачити доньку, позивач натикається на вимагання грошей для відповідачки і дитини, хоча позивач не припиняв надавати матеріальну допомогу. На підставі викладеного, просив усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначити наступний спосіб участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] : три доби на тиждень, змінюючи дні тижня тиждень через тиждень, а саме: з четверга з 20 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. неділі; з вівторка з 20 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. п`ятниці; 14 діб поспіль у період літніх канікул; 7 діб поспіль у період зимових канікул; 7 діб поспіль у період осінніх канікул - без присутності матері. Відповідачка позовні вимоги не визнала. 13.07.2022р. надала відзив на позовну заяву (а.с. 42 - 46), у якому не погодилася із доводами позивача про наявність з її боку перешкод у спілкуванні із дитиною. Зазначила, що дійсно їх спільна малолітня донька [PERSON] зареєстрована разом з нею за адресою: [ADDRESS] , за спільним рішенням проживає із відповідачкою. Вона не чинить перешкод у спілкуванні із дитиною, позов є надуманим. Позивач сам не бажає спілкуватися і бачитися із донькою. Пояснила, що за час спільного проживання з самого народження [PERSON] вона повністю самостійно займалася її вихованням, годуванням, позивач не приділяв уваги дитині, займався своїми справами, тому наразі у нього відсутній психологічний та емоційний зв`язок із донькою. Дитина прив`язана до неї, не знає як вести себе з батьком. [PERSON] не бажає залишатися з батьком на ніч, проводити з ним декілька днів поспіль. Лише останнім часом, коли постало питання про розлучення і поділ майна, позивач став цікавитися дитиною. До цього не спілкувався з донькою, на її дзвінки не відповідав. Мати позивача, коли батька не було вдома, не впускала її з донькою в гості, проганяла дитину. Позивач брав дитину на лише зустрічі з бізнес-партнерами, які були зі своїми сім`ями і дітьми. Бив її присутності дитини, тому остання боїться батька. Останні два місяці (з моменту подання позову) позивач регулярно бере [PERSON] на декілька годин, вони спілкуються. Позивач дійсно може не заставати їх вдома, тому що [PERSON] відвідує заняття в музичній школі, театральну студію та мовний центр, наразі відвідує центр підготовки до школи та гурток всебічного розвитку. Укладати нотаріальний договір про участь у вихованні позивач відмовляв. Не погодилася із наведеним позивачем графіком побачень, вважала, що встановити будь-який графік не можливо, оскільки донька відвідує гуртки, а з вересня цього року йде до школи. Запропонувала для погодження інший графік: понеділок, середа, п`ятниця з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., кожної суботи протягом дня в місцях проведення дитячого дозвілля, з урахуванням дотримання розпорядку дня дитини, її звичного режиму життя, стану здоров`я та з повідомленням матері про місце перебування. У день народження доньки щороку - в місці проведення святкування, час та місце за узгодженням між батьками, в інші святкові дні - за узгодженням між батьками. Під час перебування дитини у дитячих навчальних закладах позивач має право відвідувати дитину за узгодженням з матір`ю з урахуванням розкладу навчально-виховного процесу. На випадок хвороби дитини - провідувати дитину на дому, за узгодженням з матір`ю. При зустрічах дитини з бабусею та дідусем, а також іншими родичами зі сторони батька - за узгодженням з матір`ю кожної середи з 16 год. 00 хв. години до 19 год. 00 хв. в місцях громадського відпочинку в дитячих культурно-розважальних закладах або за домовленістю батьків та кожної суботи з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. в місцях громадського відпочинку, в дитячих культурно-розважальних закладах або за домовленістю батьків. Літній відпочинок - протягом 2 (двох) тижнів підряд у період літніх шкільних канікул щорічно для оздоровлення дитини за бажанням дитини та погодженням періоду з матір`ю. При організації спільного відпочинку батька з донькою обов`язковою умовою є врахування стану здоров`я дитини. При цьому літній відпочинок ввести з 2023 року задля того, щоб донька звикла до спілкування з батьком. На час перебування доньки із позивачем вважала, що слід зобов`язати позивача дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дитини. Зустрічі проводити з урахуванням інтересів та бажання дитини. Необмежене спілкування з дитиною особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку. Представник позивача надав відповідь на відзив (а.с. 70 - 72), у якій наполягав на власній позиції. Зазначив, що після подання позову позивач писав листи відповідачці із вимогами погодити час спілкування з дитиною і лише після їх отримання відповідачкою забирав дитину на цілий день. Кожного разу відповідачка дозволяла дитині провести час з батьком без її присутності за добровільною згодою дитини. Цим спростовується твердження, викладені у довідці КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР № 22 від 02.05.2022р. про те, що у [PERSON] деформована емоційна прив`язаність до батька та відсутність матері на зустрічах може бути джерелом стресу для дівчинки. Доказами відсутності страху залишатися з батьком є фотографії відеозаписи спільного дозвілля. Більше місяця [PERSON] не дає спілкуватися з донькою, мотивуючі тим, що дитина перебуває на у селі, де безпечніше. Однак місцезнаходження дитини позивачеві не відомо, тому він звертався до правоохоронних органів. Стосовно вчиненого домашнього насильства у відношенні відповідачки і доньки, то з метою дискредитації батька в очах дитини і суспільства, відповідачка ініціювала конфлікт та викликала поліцію, якій повідомила завідомо неправдиву інформацію про те, що [PERSON] вдарив її по обличчю. Поліцією було складено адміністративні протоколи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, проте наявність в діяннях [PERSON] складу адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження в суді. У відношенні [PERSON] також були складені два протоколи за ст. 173-2 КУпАП, в яких потерпілими є [PERSON] , є відповідні рішення суду за наслідками їх розгляду. Конфлікт намагалася розпочати мати [PERSON] , не відпускаючи дитину до батька (є відеозапис), викликала поліцію, проте до правоохоронних органів не зверталася. Запропонований [PERSON] графік спілкування вважав неприйнятним, адже він складений з урахуванням початку навчання у школі. Батьком підготовлені умови для навчання дитини у його квартирі: письмовий стіл, стілець, канцтовари, планшет для проведення он-лайн занять. Створені умови для нічного перебування дитини: є окрема кімната, спальне місце (ліжко) дитини, є гаряча вода у квартирі, облаштована кухня. У запропонованому графіку батько обмежений у проведенні зустрічей у власному житлі. Узгодити святкування дня народження, інших свят неможливо, оскільки між сторонами конфлікт. Батько взагалі не повинен отримувати дозвіл матері на відвідування доньки в дитячих навчальних закладах. Наполягав на запропонованому ним графіку та на задоволенні позову. Відповідачка надала заперечення на відповідь відзив (а.с. 115 - 117), у яких зазначила, що у листуваннях у месенджерах саме відповідачка ініціювала спілкування доньки з батьком без її присутності, але не отримувала відповідей. [PERSON] телефонувала батькові, він не відповідав. Протягом лютого-березня 2022 року намагалася налагодити якійсь графік спілкування. Донька відвідує додаткові заняття, її день розписаний, вони багато гуляють та відвідують різні заходи, мало часу знаходяться вдома. Відповідачка не вимагає від позивача коштів на утримання дитини, лише пропонує оплатити половину її витрат. Зазначила, що дійсно отримувала листи позивача з вимогою надати можливість спілкування з донькою. Не розуміла, що відповідати, не бачила сенсу це робити. Починаючи з липня 2022 року, після того як позивач не повідомив, де він з [PERSON] знаходяться, коли [PERSON] двічі приходила із зустрічей з поганим самопочуттям, після сварки з її матір`ю, вона дійсно обмежила їх спілкування, тому що не хотіла щоб донька травмувалася ні фізично, ні психологічно. Щодо описаного у протоколах домашнього насильства, то ці ситуації спровоковані позивачем. Провадження по справам закрите з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення. Налаштована отримати рішення суду, яке буде обов`язковим до виконання обома сторонами, яке зобов`яже батька відповідально ставитися до виконання батьківських обов`язків. Позивач [PERSON] і його представник - адвокат Соколенко Т.О. в судових засіданнях позовні вимоги підтримували. Представник позивача пояснила, що з червня 2022 року позивач не бачиться із дитиною. У нього вдома створені всі належні умови для проживання дитини. Рішення органу опіки і піклування матір`ю не виконується. Наразі дитина проживає у віддаленому від міста Дніпра селі біля аеропорту із бабусею (матір`ю відповідачки). У квартирі, де донька проживає з матір`ю, яка належить позивачеві на праві власності за адресою: [ADDRESS] , змінені замки. Відповідачка постійно ініціює сварки. Налаштовує дитину проти батька, каже, що він вивезе її у ліс та застрелить. У судове засідання 24.01.2023р. позивач і його представник надали заяву, у якій позовні вимоги підтримала повністю, просили справу розглядати без їх участі, долучили промову у судових дебатах, у якій акцентували увагу на тому, що позивач не згоден із висновком органу опіки і піклування, оскільки він не забезпечує повноцінну участь у житті дитини, вважали надані відповідачкою досліджені відеозаписи однобокими, що мають на меті лише створення у дитини негативного відношення до батька, свідки під час допиту не повідомили обставин, які мають значення для розгляду справи. Наполягали на задоволенні позову (а.с. 219 - 223). Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Воронько О.О. в судових засіданнях проти позовних вимог заперечували, просили відмовити у їх задоволенні. Представник відповідачки пояснила, що відповідачка не забороняє батькові спілкуватися із донькою і просить враховувати графік дитини. Висновок органу опіки та піклування не є актуальним, оскільки у ньому не враховано, що обидва батьки працюють. Дитина не звикла до батька, тому має бути «перехідний період» для налагодження їх стосунків. У судове засідання 24.01.2023р. відповідачка і її представник надали заяву, у якій проти позовних вимог заперечували, просили справу розглядати без їх участі, долучили промову у судових дебатах, у якій акцентували увагу на тому, що допитані свідки не згадали про батька, довідкою центру соціально-психологічної допомоги підтверджено відсутність психоемоційного зв`язку між батьком і дитиною, листування у телефоні сторін підтверджує, що позивач ігнорував пропозиції відповідачки про побачення з донькою. Провадження про справах про адміністративні правопорушення за фактом домашнього насильства щодо позивача закриті за формальними ознаками, а не у зв`язку із відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення. Висновок органу опіки та піклування не враховує графік навчанні і відпочинку дитини, тому не може бути прийнятий до уваги. Досліджені відеозаписи позивача, на яких він приїздив на побачення із дитиною за місцем її проживання не можуть підтверджувати наявність перешкод з боку відповідачки у спілкуванні із дитиною, адже позивачеві відомо, що дитина перебувала у цей час на зайняттях (а.с. 224 - 226). Представник третьої особи - Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради - Діденко Д.В. 16.08.2022р. надав заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, долучив висновок про визначення позивачеві способів участі у вихованні дитини (а.с. 142 - 145). Суд, вислухавши в судовому засіданні сторін, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши позиції сторін та докази у справі, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 19.12.2015р. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2022р. по справі №201/12771/21 шлюб розірвано (а.с. 12-14). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 51). Після розлучення, за згодою сторін, дитина проживає разом із відповідачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачеві [PERSON] на праві власності, що сторонами не заперечується. Позивач проживає разом зі своїми батьками у трикімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] Згідно довідки від 29.03.2022р. № 7 [PERSON] відвідувала КЗДО (ясла-садок) № 336 ДМР до 24.03.2022р., батьки сплачували за харчування (а.с. 55). Відповідно до довідки від 01.04.2022р. [PERSON] відвідує зайняття з англійської мови у мовному центрі «Fluency» з листопада 2021 року , вартість середня 700-800 грн. на місяць (а.с. 56). Згідно із довідкою від 28.03.2022р. № 60 КПНЗ «Центр позашкільної роботи № 1» ДИР [PERSON] відвідує групу гуртка всебічного розвитку «Пізнайко» з 15.09.2021р. по 21.02.2022р., мати спочувала щомісячні внески по 650,00 грн. (а.с. 57). КПНЗ «Центр позашкільної роботи № 1» 28.03.2022р. видана позитивна характеристика дитині [PERSON] та її матері [PERSON] , яка допомагає дитині у виконанні завдань, цікавиться її розвитком, постійно підтримує зв`язок із керівниками групи, дотримується рекомендацій розвитку (а.с. 58). На замовлення відповідачки КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР 02.05.2022р. за № 52 складено довідку про надання соціально-психологічної допомоги, у якій вказано, що [PERSON] має високий рівень батьківського потенціалу. Між нею і дитиною існує тісний емоційний контакт. Стиль батьківської поведінки у [PERSON] авторитетно-ліберальний (більш м`який, що для жінки є природнім). Визначає та заохочує автономію своєї дитини. Застосовує гармонійний стиль виховання дитини, всебічно розвиває її, відкрита для спілкування та обговорення з дитиною встановлених правил поведінки, допускає зміни своїх вимог у розумних межах. Матір ставиться до своєї доньки з почуттям любові, зацікавлена в розвитку [PERSON] та виказує повсякчасну турботу щодо дівчинки. На момент діагностування психоемоційний стан [PERSON] ситуативно тривожний. Дівчинка охоче йшла на контакт із спеціалістами Центру, виконувала усі завдання. Когнітивний розвиток [PERSON] відповідає віковим нормам, вона вільно висловлює свої думки. Під час діагностичного інтерв`ю дівчинка розповіла: «Я маму люблю очень сильно. Мы хорошо с ней дружим и учим уроки - мама дает мне задания, а я их выполняю - для меня это уроки. Сейчас я и мама живем в военном городке с бабушкой [PERSON] , дядей [PERSON] . Мы уехали в военный городок, чтобы папу не видеть. Папа дрался с мамой, он часто дрался, очень сильно. Я папу не люблю, потому что он побил маму, и ее отвезли в больницу, я осталась с бабушкой [PERSON] . Я сильно испугалась, как он ее бил руками и ногами, когда мама лежала на полу. Папа злой и сильно кричит. Я сама это слышала и видела». При використанні методики «Два будинки» (проекція ставлення дитини до батька та матері) дівчинка поселяє тваринку в будинок матері, де їй затишно, її там нагодують і дадуть води. Будинок матері намальований в рожевому кольорі, охайно та старанно. Будинок батька намальований синім кольором, неохайно заштрихований. Це свідчить про те, що [PERSON] підсвідомо обирає пріоритетом матір, відчуває себе комфортно, спокійно і захищено разом з нею, а батько викликає в неї тривогу та негативні відчуття. При використанні проекційних методик «Два будинки», «Моя родина» (проекція внутрішньородинних відносин) виявлено, що [PERSON] на даний час домінуючою особою в своєму житті вважає матір. Дівчинка сприймає матір як людину, яка знаходиться поруч, захищає і допомагає. При використанні методики «Моя родина» (відображає ставлення дитини до батьків, батьків до дитини, домінуючу прив`язаність дитини) було виявлено, що дівчинка несвідомо віддаляє постать батька (намальованого в чорні кольорі), який викликає в неї тривогу. На малюнку також зображені «дядя [PERSON] » (брат матері) та «бабушка [PERSON] » (бабуся дівчинки з боку матері), яких дитина вважає своєю родиною. Можна зробити висновок, що Єлизавета відчуває себе разом з матір`ю комфортно, спокійно та вільно, матір є домінуючою особою для дитини. Брат матері та бабуся символізують для дівчинки безпеку та захист. Виходячи із результатів діагностування, дівчинка прагне відсторонитися від батька через те, що вона була свідком його агресивних дій щодо [PERSON] . Неприємні спогади, пов`язані з батьком, викликають у дитини стресовий стан, і [PERSON] не хоче довго і в подробицях розказувати про поведінку батька , коли вони проживали однією родиною. Дівчинка прагне якнайшвидше забути неприємні спогади. Рекомендовано: для повноцінного психічного розвитку дитини та формування її особистості необхідна присутність в житті дитини та спілкування з обома батьками, але так як емоційна прив`язаність до батька є деформованою та дитина була свідком агресивних дій щодо матері з боку батька, зустрічі дитини з батьком бажано проводити в присутності матері (відсутність матері на зустрічах може бути джерелом стресу для дівчинки); для більш об`єктивної оцінки ситуації батькові [PERSON] рекомендовано пройти психологічне діагностування його батьківського потенціалу, стилю поведінки та психоемоційного стану (а.с. 59-61). Під час дослідження вказаної довідки позивач пояснив, що коли дитина бачилася із ним, між ним був тісний емоційний зв`язок, а довідка складена після певної «психологічної обробки» дитини з боку матері. На замовлення позивача КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР 14.06.2022р. за № 29 також складено довідку про надання соціально-психологічної допомоги, згідно із якою батько [PERSON] має задовільний рівень батьківського потенціалу. Стиль батьківської поведінки у [PERSON] авторитарно-авторитетний та високий рівень контролю. Він встановлює правила поведінки, не допускає зміни своїх вимог. Він має впевнену життєву позицію, мотивацію для спілкування з дитиною. Рекомендовано: зустрічі дитини з батьком [PERSON] необхідно проводити, враховуючи побажання дитини, не допускати випадків психологічного тиску на дитину з метою примусу до «особистого», «індивідуального» спілкування всупереч бажання дитини; дитина повинна перебувати в режимі емоційної стабільності та в безпечному середовищі. Виховний процес повинен сприяти емоційному, когнітивному, особистому розвитку дитини та допомагати набувати корисні навички для подолання труднощів у подальшому дорослому житті;?для повноцінного психологічного розвитку дитини та формування її особистості в житті дитини необхідна присутність обох батьків, які задля успішного виховного процесу повинні налагодити взаємодію між собою; для вирішення конфліктної ситуації між батьками варто звернутися до Центру конфліктології і позасудового вирішення проблем (а.с. 110-111). Відповідачка [PERSON] представила суду переписку із позивачем [PERSON] із месенджера «вайбер», з якої видно, що між сторонами існує відкритий конфлікт стосовно вихованні дитини, її лікування, порядку спілкування батька із дитиною, сторони не можуть узгодити між собою порядок побачень. З листування вбачається, що відповідачка звинувачує позивача у тому, що він не бажає бачитися з дитиною, остання страждає від цього, зазначає, що батько не любить дитину, не відповідає на дзвінки, не шукає можливості побачитися. Зокрема, вказує, що батько не додивився, що дитина взяла лід у магазині. Зазначає, що буде розмовляти лише через адвоката, і щоб позивач не дзвонив і не писав (а.с. 76, 78, 80, 118 - 132). Позивач в основному не відповідав на повідомлення матері. Зокрема, є лише відповіді про те, що він заїде увечері, слід визначитися із прогулянками із дитиною, потім вказує, що не планував зустрічі з дитиною, завтра забере [PERSON], він хоче побачитися із дитиною. Потім запитує, скільки грошей він повинен дати, щоб побачити дитину…, питає про те, щоб забрати дитину, але відповідачка наступного дня не відчинила двері (а.с. 125, 126, 128 ) . Позивач [PERSON] також надав переписку із месенджера «вайбер», де він повідомляє відповідачці, що він приїздив привітати [PERSON] із днем народження, але її вдома не було і привітає її коли буде гуляти з нею (а.с. 151 - 152). Також встановлено і перевірено за даним Єдиного реєстру судових рішень, що постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2022р. у справі № 201/2617/22 закрите провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 134 - 135). Постанова прийнята за наслідками складення протоколу про адміністративне правопорушення від 16.04.2022р., згідно із яким 16.04.2022р. близько о 13.04 годин [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї колишньої дружини [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , а саме декілька разів вдарив її по обличчю в присутності їхньої спільної малолітньої дитини [PERSON] . Під час розгляду справи [PERSON] вину не визнав, зазначив, що [PERSON] є його колишньою дружиною, яка постійно влаштовує сварки та перешкоджає йому спілкуватися з дитиною. 16.04.2022 року він прийшов до своєї квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , де проживають його колишня дружина [PERSON] разом з їх спільною дитиною, з метою проведення часу з його дитиною [PERSON] . Коли він зайшов до квартири [PERSON] одразу почала провокувати сварку, лізла до нього битися та подряпала йому обличчя, а він, в свою чергу, захищаючись від її дій, можливо, відштовхнув її від себе та легенько вдарив по щоці. [PERSON] пояснила, що дійсно [PERSON] є її колишнім чоловіком та в них постійно виникають сварки з приводу поділу майна та з приводу спілкування з їх спільною дитиною. 16.04.2022 року [PERSON] прийшов до квартири, де вона проживає разом з дитиною та почав провокувати сварку, підносячи їй впритул до обличчя мобільний телефон. Вона відштовхнула його руку, в якій був телефон, після чого [PERSON] почав наносити їй удари по голові та обличчю. Від нанесених ударів вона впала на підлогу та на деякий час втратила свідомість. Просила долучити до матеріалів справи медичні довідки, відповідно до яких вона отримала тілесні ушкодження від ударів, нанесених [PERSON] . Судом установлено, що виходячи із пояснень [PERSON] її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] влаштував сварку, в ході якої наніс їй декілька ударів по обличчю та голові, внаслідок чого вона впала на підлогу та на деякий час втратила свідомість. При цьому із наданої [PERSON] довідки лікаря-невропатолога від 16.04.2022 року останній встановлено діагноз: забій м`яких тканин голови та грудної клітини. Водночас, посадовою особою в порушення вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення не в повному обсязі відображені обставини правопорушення, яке інкримінується [PERSON] , зокрема, не враховані пояснення потерпілої [PERSON] , яка зазначила, що під час конфлікту з її колишнім чоловіком [PERSON] , останній спричинив їй тілесні ушкодження. Таким чином, наявність у потерпілої тілесних ушкоджень у вигляді забоїв м`яких тканин обличчя та голови, отриманих, із пояснень останньої, внаслідок побиття її [PERSON] саме під час конфлікту 16 квітня 2022 року, є підставою, яка виключає адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адже умисне спричинення тілесних ушкоджень не охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і тягне за собою кримінальну відповідальність за відповідною статтею КК України. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2022р. у справі № 201/2618/22 закрите провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України за відсутності події і складу правопорушення (а.с. 137). Постанова прийнята за наслідками складення протоколу про адміністративне правопорушення від 16.04.2022р., згідно із яким близько 13 години 05 хвилини, за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] вчинила домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до свого чоловіка [PERSON] , а саме спровокувала конфлікт, вдарила та подряпала обличчя, внаслідок чого викликала нервування та опасіння за власне життя та здоров`я. [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що в протоколі про адміністративне правопорушення невірно зазначене її прізвище, після чого вищевказану адміністративну справу було направлено до Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області для дооформлення. 18 липня 2022 року від [PERSON] до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення. Суд дійшов висновку, що єдиним доказом наявності фізичного насильства в сім`ї є заява та пояснення [PERSON] , які суперечать поясненням [PERSON] ( [PERSON] ), інших будь-яких доказів вини не надано, протокол про адміністративне правопорушення суд взагалі не може прийняти як доказ, оскільки він складений із помилками. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2022р. у справі № 201/2622/22 закрите провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і складу правопорушення (а.с. 109). Постанова прийнята за наслідками складення протоколу про адміністративне правопорушення від 16.04.2022р. про те, що [PERSON] 16.04.2022 близько 13 години 04 хвилин за адресою: [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного характеру, а саме вчинив драку в присутності малолітньої доньки [PERSON] [INFO] , з колишньою дружиною [PERSON] . Розглядаючи справу. Суд дійшов висновку, що посадовою особою, якою складено протокол, невірно кваліфіковані дії [PERSON] , невірно вказане прізвище колишньої дружини ( [PERSON] ) (а.с. 109). Також судом установлено, що 06.07.2022р. позивач звертався до ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо зникнення дитини, ввезення її матір`ю [PERSON] у невідомому напрямку. У заяві вказував про те, що він обмежений у спілкуванні і побаченнях із дитиною через перешкоди з боку [PERSON] (а.с. 82). У вересні 2022 року позивач звертався до ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, надавав пояснення щодо перешкод із боку [PERSON] у спілкуванні і побаченнях із дитиною (а.с. 153 - 159). З листа ГУНП в Дніпропетровській області від 12.09.2022р. за № 1/В-355аз/103/05-2022 видно, що позивач упродовж квітня - вересня 2022 року сім разів звертався на спецлінію «102» ГУНП в Дніпропетровській області стосовно невиконання [PERSON] рішення органу опіки та піклування про побачення із дитиною, відсутності [PERSON] за місцем мешкання у часи, визначені органом опіки та піклування для побачень із дитиною, зміни замків у квартирі за адресою [ADDRESS] . Поліцією приймалися рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян», складалися протоколи про адміністративні правопорушення (а.с. 168 - 169). Позивач протягом травня-липня 2022 року направляв відповідачці ряд листів, у яких просив побачення із дитиною, просив повідомити про час, коли може побачити дитину і провести з нею час (а.с. 86 - 89). За наслідками вирішення спору щодо участі батька у вихованні і спілкуванні із дитиною, органом опіки і піклування - Адміністрацією Соборного району Дніпровської міської ради 16.08.2022р. за № 5/6-40 складений висновок, яким визначено за доцільне визначити батькові [PERSON] способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою, [PERSON] , [INFO] , таким чином: кожної п`ятниці з 16 год. 00 хв. до суботи 20 год. 00 хв.; кожного вівторка з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; 14 діб у липні місяці кожного року; перша половина зимових канікул та перша половина осінніх канікул; зустрічі проходять без присутності матері, [PERSON] , [INFO] (а.с. 143 - 145). Сторони надали такі пояснення під час розгляду справи. Позивач [PERSON] пояснив у судовому засіданні, що спільно із відповідачкою вони проживали до листопада 2021 року, він працював, дружина шість років не працювала. За час спільного проживання постійно спілкувався із дитиною, піклувався про неї, проводив час після роботи, возив у музичну школу, гуляв у парку. На новорічні свята вони разом їздили у Приморськ, відпочивали біля Азовського моря, позивач все оплачував. Після розлучення дружина стала провокувати скандали, він подав позов про розірвання шлюбу. Після того, як сторони перестали жити разом, приходив і вкладав [PERSON] спати. Потім згідно рішення органу опіки та піклування приходив двічі на тиждень. Купував продукти харчування. Відповідачка не погодилася влаштовувати дитину у запропонований ним садок. У травні 2022 року він подав всі документи до школи № 99 (крім медичної картки), але відповідачка подала документи до іншої шкоди № 83 і не повідомила про це. У 99-й школі він дізнався, що дитина навчається в іншій. Наразі він надає відповідачці по 2000,00 грн., раніше давав більше. Також оплачує зайняття дитини у музичній школі - 472 грн. на місяць, придбаває підручники по 600,00 грн., придбав одежу для дитини приблизно на 10000 грн., придбаває іграшки і подарунки, але на може їх передати. Він знаходив няню для [PERSON] , домовився про оплату, але відповідачка не погодилася на няню. Планшет у дитини він забрав, щоб вона не дивилася мультфільми, але залишив їй свій ноутбук для зайнять. Займався із дитиною для підготовки до школи. [PERSON] хоче залишатися в нього, але мати забороняє їх і залякує. Пояснив також, що є власником двох підприємств, консультантом ще на одному підприємстві. Дохід на місяць становить від 7000 до 100000 грн. Має ненормований робочий день, може самостійно регулювати робочий графік. Має у власності квартиру по [ADDRESS] , де зараз проживають відповідачка із дитиною, а також має трикімнатну квартиру у [ADDRESS] , де зараз проживає із батьками. Останні там проживають не постійно, проживають на дачі, стосунки із ними нормальні. Вважав, що у дитини до нього добре ставлення, вона хоче з ним спілкуватися. Але мати її залякує, провокує сварки. Відповідачка [PERSON] пояснила у судовому засіданні, що батько не приділяв уваги дитині, приходив додому пізно, не грався із нею. Хатню роботу не виконував. Були скандали, подружня зрада з боку позивача. Лише у неділю возив [PERSON] на зайняття з музики, інколи - в парк. Грошей не давав, до 4-х років дитину одягала бабуся (мати відповідачки), вона ж влаштувала дитину у садок. З самого народження за дитиною доглядала лише вона, іноді запрошувала няню, водила [PERSON] на підготовку до школи, інколи водив і батько. До школи № 83 дитину влаштувала вона (відповідачка). Позивач дійсно пропонував шкоду № 99, але відповідачка сказала, що дитина буде навчатися у шкоді № 83 у класі «інтелект». Зазначила, що не перешкоджає спілкуванню батьку із дитиною. Одного разу, коли батько зник, вона навіть дзвонила до поліції. Батько не враховує графік дитини, а коли узгоджувався час для побачень, то він не приходив. Не дивлячись на те, що дитина відвідує музичну школу, батько не придбав для неї інструмент. У вихованні [PERSON] допомагає також і брат позивачки. Зараз вони так і проживають у квартирі по бульвару Слави, коли батько приходить, він не враховує, що дитини не може бути вдома. Позивач утримує у себе медичну картку дитини, забрав її планшет. Батько із дитиною не займається, не вчить уроки, [PERSON] відчуває із ним себе «розслабленою», після перебування у батька відповідачка заставляє її вчитися. А батько лише фотографує [PERSON]. Також пояснила, що у квітні 2022 року батько приходив до них, їх не було вдома. Домовилися, що він візьме [PERSON] . Коли побачив їх почав бити і її і штовхати на очах у дитини, що знято на відео. Вона викликала поліцію, дитина сказала, що батько перший напав на матір. Вважала, що батьки позивача також створюють для дитини загрозу, оскільки налаштовують дитину проти неї. Дитина не бажає спілкуватися із батьком, оскільки він бив відповідачку у присутності дитини. Тому вони й переїхали жити в село, щоб дитина заспокоїлася. Пояснила, шо вона працює бухгалтером у військовій частині [NUMBER] , її графік роботи з 08 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., одна година на те, щоб дістатися на роботу, субота, неділя - вихідні. Отримує заробітну плату у розмірі 44000,00 грн. на місяць. Дитина може залишатися із її матір`ю [PERSON] . Також відповідачка розповідала про розпорядок дня [PERSON]. Дитина просинається о 07 год. 45 хв., засинає о 22 год., в суботу спить до 10 год. 00 хв., на вулиці гуляє приблизно 2 години у другій половині дня. Суботу вони проводять разом, в неділю з 11 год. 00 хв. [PERSON] готується до школи і проводить час із друзями. З понеділка по п`ятницю з 08 год. 45 хв. до 11 год. 30 хв. - перебуває у школі. У середу з 14 год. до 15 год. має урок з англійської мови. У п`ятницю з 15 год. 45 хв. до 16 год. 45 хв. займається англійською мовою у групі. У четвер з 16 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв. та у неділю з 11 год. 00 хв. до 12 год. 40 хв. відвідує музичну шкоду. Дитина має притримуватися дієти, адже має загиб жовчного міхура. Вважала, що батько може бачитися із дитиною лише один день на неділю, можливо ще у четвер відвозити її до музичної школи. 06.10.2022р. відповідачка надала суду додаткові письмові пояснення, у яких вважала, що за змістом статті 19 СК України виконанню підлягає лише рішення органу опіки та піклування, а не висновок комісії Управління-служби у справах дітей про доцільність спілкування батька з дитиною. Наполягала на тому, що позивач не вживає заходів щодо побачень із дитино, не телефонує для узгодження графіку побачень, лише знімає відео про їх відсутність вдома і не враховує, що у неї й доньки є певний усталений розпорядок дня. Підтвердила, що дійсно замінила замки на вхідних дверях квартири, оскільки позивач знімає її, забрав певні документи і речі, що є втручанням у її приватне життя. У судовому засіданні були допитані свідки. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона є приятелькою відповідачки, їх діти разом навчаються, відвідують додаткові зайняття з англійської мови. Вона бувала вдома у [PERSON] , відносини між останньою і донькою [PERSON] добрі, дитина доглянута. Вона не була присутня при конфліктах між сторонами. Інколи бачила [PERSON] (рік тому), із дитиною його не бачила, від [PERSON] про нього не чула. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона є сусідкою відповідачки, їх діти гуляють разом. [PERSON] бачила одного разу у під`їзді будинку із [PERSON] . Між відповідачкою і дитиною гарні відносини, [PERSON] батька не згадує. Конфліктів між сторонами не бачила. Про якесь негативне ставлення батька до [PERSON] - не знає. Свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що вона є матір`ю відповідачки. У позивача пізній шлюб, між сторонами 17 років різниця. Часто бувала в родині [PERSON] , допомагала, оскільки позивач казав, що він втомлюється. Батько не носив дитину на руках, казав, що болить спина. До 4-х років одягала дитину, оскільки позивач не надавав кошти. Коли дитині було три роки відносини у родині погіршилися. Вона (свідок) влаштовувала дитину у садок, оскільки та не була зареєстрована за місцем мешкання, батько не реєстрував дитину. Зазначила, що [PERSON] казала такі слова «Я хочу стать огненним драконом, чтоб победить папу». Наприклад, 27.07.2022р. була домовленість із батьком про прогулянку. Він під`їхав, але з машини не виходив, почав знімати на телефон. Вона викликала поліцію, [PERSON] плакала. Конфлікт почався з того, що вона запитала, до якого часу батько забирає [PERSON] , він відповів у грубій формі. Батьки позивача обмовляють матір. Батько не дає медичну картку. Купив самокат і планшет дитині, потім забрав планшет. Також судом були досліджені надані сторонами відеозаписи. Позивач пояснив, що на наданих ним відеозаписах він приїздив згідно рішення органу опіки та піклування на визначені дати і час за місцем мешкання дитини по [ADDRESS] , але дитини і матері вдома не було. Із оглянутих у судовому засіданні відеозаписів встановлено, що позивач приїздив до квартири за місцем проживання відповідачки і дитини ( [ADDRESS] ), піднімався до квартири. Так, [PERSON] приїздив 09.08.2022р. о 10 год. 20 хв. привітати дитину з днем народження, але дитини і матері вдома не було. Залишив квіти, зазначив, що подарунки чекають [PERSON] у позивача вдома. (Відповідачка зауважила, що позивач не попереджав про приїзд на день народження). Також із оглянутих у судовому засіданні відеозаписів встановлено, що позивач приїздив до квартири 06.08.2022р., але двері ніхто не відчинив; 19.08.2022р. - вдома нікого не було; 29.08.2022р. був змінений замок, двері ніхто не відчинив; 0.08.2022р., 02.09.2022р., 09.09.2022р., 13.09.2022р. і 16.09.2022р. - двері ніхто не відчинив. 20.09.2022р. позивач приїхав до квартири, відчинила відповідачка. На прохання позивача про надання дитини для побачень згідно рішення органу опіки і піклування, повідомила, що вона чекає рішення суду і тоді буде розмовляти, по сьогоднішньому дню не батько домовлявся, у них є квитанції, які слід сплатити. Позивач викликав поліцію. Відповідачка під час огляду цих відеозаписів пояснила, що коли батько приїздив, дитина була на зайняттях. Також надав відео з камери спостереження на вході до під`їзду будинку за 27.08.2022р., з якого видно, що увечері дитину додому на руках ніс брат відповідачки (як вона пояснила), зайшов до під`їзду, відповідачка зайшла слідом хиткою ходою. Остання пояснила, що вона того дня випила вина, у неї алергія на амброзію, їй слало погано. Відповідачка також надала відеозаписи, з яких будо встановлено таке. Мати знімала дитину [PERSON] [INFO] на телефон як дитина плаче і скаржиться на те, що в неї болить горло від того, що вона з`їла лід. На питання матері, чи її нудить, чи болить живіт, [PERSON] пояснила, що їла бургер, живіт не болить, болить горло. Відповідачка пояснила, що позивач забрав дитину, не відповідав на дзвінки, дитина купалася в басейні, прийшла додому мокра, розповіла, що їла гамбургер і брала до рота штучний лід, а вночі в неї була температура, що вказує на те, що батько неналежно ставиться до здоров`я дитини. Позивач пояснив, що [PERSON] доторкнулася до штучного льоду язиком у магазині, вони були у гостях, всі їли гамбургери, які самі їх готували. Він її перевдягнув після басейну, тобто заперечував доводи відповідачки про те, що він не доглянув за дитиною На відео за 11.08.2022р. записано, що перед дитиною на столі лежить телефон, йде виклик, але слухавку ніхто не бере. Мати коментує те, що дитина телефонує батькові, але він не відповідає. Позивач пояснив, що вказане відео сплановане. У [PERSON] немає свого телефону, за кадром голос матері відповідачки, яка каже «пусть она что-то говорит», він не брав слухавку, оскільки знав, що це телефонує відповідачка і може виникнути скандал, не хотів, щоб це сталося при дитині. Дзвінок був зроблений, щоб створити враження, що він не хоче говорити із дитиною. На відео за 05.06.2022р. записана розмова сторін, на якому відповідачка зазначає позивачеві, які завдання слід виконати дитині, пропонує показати, говорить, що батько ніколи не займався з дитино, на що позивач зазначає, що він розбереться. Дитина каже, що не хоче в батька ночувати. Також відповідачка демонструє батькові взуття, яке на її думку, є неналежної якості, дитина не може його носити, оскільки воно дешеве, дитина може спіткнутися. В позивачка купує дороге взуття, іспанське, яке відповідає технологіям, підошва не відірветься і дитина не впаде. Демонструє позивачеві декілька пар взуття. Відповідачка пояснила, що вказаний відеозапис підтверджує, що батько не хоче брати дитину і займатися із нею, вони не можуть узгодити дати побачень, дитина займається за програмою, яку батько не хоче виконувати. Позивач пояснив, що це події червня-липня 2022 року, коли зайнять у школі не було. Він придбав зошити, займався із [PERSON] математикою. Щодо взуття, то позивачка його сама порвала, він купив нове взуття, а це підклеїв. Дитина перебуває під тиском матері, тому й каже, що не хоче ночувати, натомість йому каже, що мати кричить на неї, тому вона змушена казати зворотне. Також відповідачка надала відеозаписи про те, як вони із донькою приходили за місцем мешкання позивача, до його батьків, намагалися потрапити до них. Так, оглянутий відеозапис за 15.11.2022р. (вранці) починається із того, що дитина кричить «не хочу», тікає, а мати запрошує йти її займатися на піаніно, наполягає на тому, що вона подзвонить у домофон і послухає, що їм скажуть. Потім дзвонить у домофон і ніхто не відповідає. Ще на одному відеозаписі за 15.11.2022р. (удень) відповідачка дзвонить знову у домофон, ніхто не відкриває, відповідачка коментує «так вони хочуть бачити онуку». У цей час [PERSON] кричить і плаче. Потім позивачка говорить у домофон «ми прийшли, це ваша невістка із внучкою, [PERSON] нам розповідає в суді, що ви хочете бачити онуку… зрозуміло, ви нас не пускаєте». На оглянутому відеозаписі 15.11.2022р. (увечері) відповідачка коментує, що вони знову прийшли до квартири батьків позивача займатися на піаніно у неділю о 17 год. 00 хв. увечері. Далі говорить у домофон « [PERSON] , ми прийшли поцікавитися, де буває ваш син [PERSON] , ми не можемо йому додзвонитися, він потрібен для вирішення дитячих проблем. Його немає у місті? Я прийшла за його місцем мешкання, він не відповідає, прийшла ваша онука, яку ви не бачили рік». Прозвучала відповідь «це провокація». Відповідачка продовжує «Я бачу, що ви не хочете її бачити. Де [PERSON] ? Ви сказали, що він за містом. Ми хочемо до вас зайти. Не потрібно? Я ніколи не записую, на відміну від вашого сина. Ми хочемо позайматися, він обіцяв купить піаніно, але не купує, нам потрібні ноти, нам потрібно займатися кожного дня». У судовому засіданні відповідачка пояснила, що того дня вони прийшли займатися на піаніно за місцем мешкання позивача, де живуть його батьки, але їх не пустили. В суді позивач казав, що вона може приходити до батьків із [PERSON] займатися, тому вони й пішли. Позивач пояснив, що його батьки похилого віку, їм по 85 років, вони погано чують і бачать, їх ніхто не попереджав про те, що відповідачка прийде, вони не проти приходу [PERSON] , але не хочуть бачитися із відповідачкою, тому не пускають її. Піаніно його сестри, воно дуже старе. Він казав, що відповідачка має надати дитину для спілкування, потім придбає піаніно. На питання суду відповідачка пояснила, що рік тому вона була у батьків позивача. Про свій прихід 15.11.2022р. вона не попереджала батьків позивача, у неї немає їх телефону, відносини з ним «ніякі». На питання суду, чи впустили б її батьки позивача до квартири, заначила, що їх важко відповісти, не знає - що в них у голові. Вона не домовлялася із ними про зайняття із дитиною. Це було саме її рішення їхати до квартири батьків. Щодо крику дитини, то для неї це була неочікувана реакція дитини, вона не пояснювала дитині, що вони йдуть до квартири батьків позивача. Щодо того, що вони пішли ще раз увечері, пояснила, що вона вже заспокоїла дитину і пояснила, що вони можуть піти до батьків. [PERSON] не погодилася, але стояла біля будинку. Вирішуючи вимоги позивача про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні, суд виходить із такого. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. У відповідності до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Виходячи із системного аналізу ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини,ст.ст.11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно. Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Надаючи оцінку усім зібраним і дослідженим під час розгляду справи доказам, суд доходить висновку, що відповідачкою дійсно чиняться позивачеві перешкоди у спілкуванні із дитиною. Так, зі звернень позивача до органів поліції, наданих позивачем відезоаписів видно, що відповідачка перешкоджає позивачеві у спілкуванні із дитиною, адже жодного разу у встановлені дні побачень, коли позивач приїздив за місцем проживання дитини, він не заставав її вдома. Хоча відповідачці достеменно відомо, що згідно висновку комісії у вказані дні позивач мав бачитися із донькою. Жодних обґрунтованих міркувань з приводу того, що відповідачкою вживалися заходи і вона сприяла побаченню батька із дитиною, повідомляла позивачеві про зручний для побачень час - не наведено. Поведінка позивачки свідчить про свідоме перешкоджання батькові в участі у вихованні дитині. На користь цього свідчить й те, що відповідачка прямо вказувала на відеозаписі, що вона надаватиме дитину лише згідно рішення суду, і не виконуватиме висновок органу опіки та піклування. Не дивлячись на те, що провадження про справах про адміністративні правопорушення за фактом домашнього насильства у відношенні обох сторін закриті за відсутністю складів адміністративного правопорушення, але описані у протоколах події свідчать про наявність постійного конфлікту через обмеження із боку відповідачки у прагненні позивача бачитися із дитиною. Оцінюючи показання свідків [PERSON] і [PERSON] , які є подругами відповідачки, суд дійшов висновку, що надані ними свідчення не є досить обмеженими та не містять інформації про предмет доказування, адже указані особи не є членами сім`ї сторін, майже не обізнані про дійсні обставини справи, не знають про конфлікт, який існує між сторонами, тому і вказували, що вони нічого не знають про позивача, майже ніколи його не бачили. Зі свідчень матері позивачки [PERSON] слідує, що відносини між позивачем і свідком біли напруженими від самого початку сімейних відносин між сторонами, і є вкрай неприязними на даний час. Тому, цілком логічно, що свідок [PERSON] описала негативні ситуації, які мали місце між нею та позивачем з приводу дитини. Оцінюючи представлений відповідачкою відеозапис, де вона спілкувалася через домофон із батьками позивача 15.11.2022р., суд дійшов висновку, що відповідачкою створена штучна ситуація нібито невиконання батьком обов`язки і не бажання його бачитися із донькою. Більш того, суд переконаний, що події того дня, коли відповідачка тричі на день приходила до батьків позивача, спілкувалася із бабусею і дідусем [PERSON] через домофон при дитині, яка плакала і кричала біля будинку, що вона не хоче заходити, створили для шестирічної дівчинки стресову ситуацію і викликали неприємні емоції стосовно своїх бабусі й дідуся. Матір висвітлювала бабусю і дідуся у негативному стані для дитини, намагалася продемонструвати погане їх відношення до онуки. При цьому, на питання суду відповідачка чітко вказала, що не спілкується зі свекрами, востаннє була в них рік тому, відносини не підтримує, не попереджала про прихід. З інших матеріалів справи і пояснень сторін судом встановлено, що між відповідачкою і батьками позивача існують неприязні стосунки. Тому суд приходить до висновку, що прихід відповідачка 15.11.2022р. до батьків позивача є нічим іншим як провокацією конфлікту і намаганням створити лише уявлення про погане ставлення як батька так і дідуся з бабусею до [PERSON]. У цілому суд критично оцінює доводи відповідачки про те, що надані відповідачкою відеозаписи вказують на те, що батько не бажає бачитися із дитиною, не піклується про її здоров`я, оскільки, ураховуючи відвертий конфлікт між батьками, неприязні стосунки, які сторони не приховували і демонстрували і в судових засіданнях, суд доходить висновку, що відповідачка в більшій мірі намагалася висвітлити позивача у негативному світлі і тому на створених відеозаписах коментувала поведінку позивача як негативну по відношенню до дитини. Під час розгляду справи судом ставилося питання про згоду батьків на з`ясування у судовому засіданні думки дитини щодо прихильності до батьків, однак відповідачка на надала згоди на з`ясування думки за участю психолога, отже суд був позбавлений можливості з`ясувати думку дитини щодо ставлення до батька безпосередньо. Водночас, із наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що відносини між батьком і донькою цілком гарні, батько налаштований до відкритих, щирих стосунків із [PERSON] . Позивач надав суду фотографії, на яких він із дитиною у червні-липні 2022 року проводив час у різних місцях дозвілля у м. Дніпрі, вдома. На фотографіях дитина перебуває у гарному настрою, усміхнена (а.с. 91 - 108). З приводу наданого органом опіки і піклування висновку. Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже, спір між батьками щодо участі одного з батьків у вихованні дитини може вирішуватися органом опіки та піклування. Наданим суду висновком органу опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради від 16.08.2022р. за № 5/6-40 визначено батькові [PERSON] способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , таким чином: кожної п`ятниці з 16 год. 00 хв. до суботи до 20 год. 00 хв.; кожного вівторка з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; 14 діб у липні місяці кожного року; перша половина зимових канікул та перша половина осінніх канікул; зустрічі проходять без присутності матері, [PERSON] , [INFO] (а.с. 143 - 145). Суд не погоджується у повній мірі з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим і не узгоджується із інтересами дитини. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (допустимі докази). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом із наявних матеріалів справи установлено, що відповідачкою дійсно чиняться перешкоди для позивача у спілкуванні із дитиною. Враховуючи принцип рівності прав і обов`язків батьків щодо дітей, суд виходить з того, що батько [PERSON] має гарантоване законом, рівне з матір`ю дитини право на спілкування з дитиною і право на її виховання. Позивач просить визначити такий графік побачень - по три доби на тиждень як: з четверга з 20 год. 00 хв. до неділі до 20 год. 00 хв, та з вівторка 20 год. 00 до п`ятниці 20 год. 00 хв. (змінюючи тижні). Відповідачка зауважувала під час розгляду справи, що донька відвідує додаткові зайняття, гуртки, з вересня 2023 року іде до школи, запропонувала позивачеві побачення у понеділок, середу, п`ятницю з 16 год. 00 хв. і до 19 год. 00 хв., кожної суботи протягом дня. Також пропонувала батькові проводити із дитиною літній відпочинок протягом двох тижнів підряд у період літніх канікул. Судом із пояснень відповідачки і матеріалів справи встановлено, що дитини перебуває на зайняттях з підготовки до школи. У подальшому, зі вступом до школи, дитина, вочевидь, буде відвідувати зайняття, які проходитимуть приблизно з 08 год. 00 хв. і до 12 год. 00 хв. Відводити дитину на зайняття до школи може як батько так і матір. Позивач пояснив, що він має ненормований робочий день, має гнучкий графік, може коригувати зайнятість. У позові позивач просить визначити побачення у вівторок - неділю, уважаючи, що ці дні він може проводити з дитиною (тобто увесь день). Спеціалістами управління у справах дітей складений акт обстеження житлово-побутових умов проживання квартири позивача за адресою: [ADDRESS] , яким встановлено, що квартира складається з трьох кімнат, коридору, ванної кімнати та санвузла. Квартира з усіма зручностями, у кімнатах є необхідні меблі, побутова техніка та речі особистого вжитку. В квартирі функціонує електро-, водопостачання, стоїть бойлер для підігріву води. У дитини своя кімната, яка облаштована як для навчання так і для відпочинку. Для вихованні, відпочинку і розвитку дитини створені всі умови. У квартирі створені всі умови для проживання дитини. Умови проживання та санітарний стан квартири добрі. За адресою також проживають батько [PERSON] , [INFO] , бабуся [PERSON] [INFO] (а.с. 75). Отже, вдома у позивача створені всі належні умови для побачень із дитиною, її розвитку, відпочинку і навчання. Ураховуючи прагнення батька бачити доньку, його можливість приймати участь у вихованні і спілкуванні із дитиною, рівність обох батьків, їх пояснення стосовно розпорядку дня дитини, робочій графік самих сторін, а також те, що дитина не даному етапі свого життя в силу конфліктних відносин, що склалися між сторонами, відвикла від батька, а для налагодження зв`язку дитині потрібно проводити із батьком хоча б по декілька діб разом, суд вважає за доцільне визначити позивачеві такий графік побачень із дитиною: кожного понеділка з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., кожного вівторка з 08 год. 00 хв і до середи до 13 год. 00 хв., кожної п`ятниці 16 год. 00 хв. і до суботи до 19 год. 00 хв. - без присутності матері в місцях, які відповідають вікові дитини; чотирнадцять діб поспіль у період літніх канікул, сім діб поспіль у період зимових канікул, сім діб поспіль у період осінніх канікул - без присутності матері. Щодо доводів відповідачки про необхідність визначення у графіку побачень порядок святкування дня народження дитини, інших свят, порядку проведення дозвілля батьком із дитиною за узгодження цього питання між батьками та врахування здоров`я дитини, то ці питання знаходять поза межами судового спору, предметом якого є усунення перешкоди одному із батьків у вихованні дитини, а способами участі є періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо, місце та час їхнього спілкування. З тих же підстав суд не може визначати для одного з батьків право відвідувати дитину за узгодженням з матір`ю та урахуванням розкладу навчально-виховного процесу, адже такий спосіб зводить нанівець вирішення спору та створить для сторін невизначеність у виконанні рішення. У разі зміни обставин, з врахуванням яких суд визначив способи участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, сторони, враховуючи передусім інтереси дитини, можуть змінити вказані способи, а у разі недосягнення згоди звернутися за вирішенням спору до суду. Слід відмітити, що якщо батько бажає налагодити відносини з дитиною, він не позбавлений в інший спосіб, аніж установлений рішенням суду, приймати участь у вихованні, зокрема, шляхом спілкування засобами телефонного зв`язку та іншими способами комунікації. Суд вважає за доцільне вказати, що розглядаючи указаний спір, суд дійшов висновку, що у дитини дійсно розірваний та деформований емоційний зв`язок з батьком і його слід налагоджувати у тому числі шляхом регулярного спілкування і систематичних побачень. У цілому, за результатами оцінки наданих сторонами доказів, їх пояснень, суд вважає за необхідне виказати думку про те, що внаслідок триваючого конфлікту між батьками, на якому вони зосередили свою увагу, вони часто маніпулюють дитиною задля завдання страждань один одному. Зокрема, надані сторонами відеозаписи (як позивачем так і відповідачкою) скеровані на те, щоб створити враження у стороннього спостерігача (у суду, зокрема) про їх якнайкраще ставлення до дитини. Суд у жодному разі не знівельовує те, що і батько і матір люблять дитину і бажають для неї кращого життя, однак сторони забувають про її сьогоденний комфорт і прагнення бути у безпеці як з батьком так із матір`ю. У тривалому конфлікті між батьком і матір`ю інтерес дитини залишаєте «на задньому плані», що є неприпустимим, і тому сторонам слід у бідь-якому разі, не дивлячись на життєву ситуацію, у якій вони опинилися, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, її гармонійного розвиту, доходити згоди про порядок побачень із дитиною, спілкуванні із нею, в таким чином сприяти налагодженню тісного емоційного зв`язку із обома батьками. Стосовно доводів позивачки про те, що дитина не бажає бачитися з батьком, а тому слід обмежити батька способи участі у вихованні, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що суд цим рішенням не покладає на дитину жодного обов`язку у спілкуванні і побаченнях з батьком, не примушує її до цього, а лише визначає батькові спосіб участі у вихованні дитини. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: partial