Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 12.09.1997 року і по теперішній час зареєстрований та проживає у заводському гуртожитку за адресою [ADDRESS] , відповідно до Рішення правління ВАТ «ІРШНЬМАШ» (протокол №28 від 12.09.1997 року) та Спеціального ордеру на жилу площу в гуртожитку №3101/01 від 31.01.2011 р. Разом із позивачем у зазначеній квартирі зареєстрований та проживає його син [PERSON] . 1995 року він одружився з [PERSON] , з якою в подальшому проживали однією в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Також у зазначеній квартирі проживала та була зареєстрована донька його дружини - [PERSON] . З 2011 року шлюб позивача з [PERSON] було розірвано. З того часу [PERSON] та відповідач у квартирі за адресою: [ADDRESS] , не проживають. Незважаючи на те, що відповідач в квартирі не проживає, змінювати офіційно місце реєстрації свого проживання вона не бажає. Позивач в усній формі звертався до відповідача змінити її місце реєстрації на інше, йому доводиться сплачувати більшу вартість за отримані комунальні послуги оскільки із трьох зареєстрованих в зазначеній квартирі осіб, фактично у квартирі проживає тільки дві особи. Відповідачка відмовилася змінювати місце реєстрації. Відповідач не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, таким чином створюючи позивачу перешкоди у здійсненні права користування житловим приміщенням. Враховуючи вищенаведене, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з тривалою, понад шість місяців без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заслухавши думку учасників, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Рішення ВАТ «Ірпіньмаш» від 12.09.1997р. (Протокол №28) та Спеціального ордеру на жилу площу в гуртожитку №3101/01 від 31.01.2011 р., житлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , передано у користування [PERSON] (а.с. 5-6) Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №571 від 17.02.2021р., у спірній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] (а.с. 7) Відповідач, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте вказаним житлом не користується більше 1 року, що підтверджується актом депутата Ірпінської міської ради від 16.06.2021р. (а.с. 10). Відповідно до копії паспорта серія [NUMBER] , між відповідачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Ірпінським МУЮ у Київській області було складено відповідний актовий запис № 392 від 25.07.2015р., зв`язку із чим прізвище відповідача після реєстрації шлюбу стало « [PERSON] ». Згідно ч.\~1 ст. 64 Житлового Кодексу УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до\~ ч.\~1 ст. 71 Житлового Кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Положеннями ч. 1 ст. 163 Житлового Кодексу\~УРСР передбачено,\~що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5\~частини третьої і частиною четвертою\~статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи зазначене та те, що відповідач визнала позов, оскільки таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право на користування зазначеною квартирою, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПУ України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи визнання відповідачем позову до початку слухання справи по суті, суд стягує з відповідача на користь позивача 50% судового збору та повертає позивачу з державного бюджету 50% судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved