Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

10.02.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу за договором позики № 24/01/20-06 від 24 січня 2020 року, що становить 334 591 грн. 15 коп., що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 07.02.2022 року еквівалентно 11 823 доларам США, з яких 118 230 грн. 25 коп. - сума основного боргу та 216 360 грн. 90 коп. - сума неустойки. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24 січня 2020 року на підставі договору позики № 24/01/20-06 від 24 січня 2020 року [PERSON] отримала від нього в борг 147 923,00 грн., що по курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 24.01.2020 року є еквівалентом 6 050 доларів США. Повернути вказані грошові кошти відповідач зобов`язалась не пізніше ніж через три місяці з моменту укладення договору, тобто до 24.04.2020 року згідно графіку повернення зазначеного боргу, що відображений у договорі. Згідно даного графіку відповідач повинен був повертати борг наступними частинами: до 24 лютого 2020 року включно 8558,00 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є еквівалентом 350 доларів США; до 24 березня 2020 року включно 8558,00 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є еквівалентом 350 доларів США; до 24 квітня 2020 року включно залишок боргу, тобто 130 808,00 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є еквівалентом 5 350 доларів США. Також, на підтвердження факту отримання коштів 24 січня 2020 року відповідачем власноруч було складено боргову розписку з зазначенням фактів отримання нею грошів в борг. Для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики муж ним та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу від 24 січня 2020 року. Станом на час звернення до суду відповідач частково виконала свої боргові зобов`язання, передбачені Договором позики, та повернула 24 лютого 2020 року - 8578 грн. 50 коп., що на день сплати згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дорівнює еквіваленту 350 доларів США, 31 березня 2020 року - 9817 грн. 50 коп., що на день сплати згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дорівнює еквіваленту 350 доларів США, 30 травня 2020 року - 10820 грн. 00 коп., що на день сплати згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дорівнює еквіваленту 400 доларів США, 03 лютого 2021 року - 477 грн. 70 коп., що на день сплати згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дорівнює еквіваленту 17 доларів США, а всього 29 693 грн. 70 коп., що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дорівнює еквіваленту 1117 доларів США. Таким чином, сума основного боргу складає 118230 грн. 25 коп., що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 04.02.2022 року складає 4156 доларів США. Відповідно до вимог п. 10 Договору позики за несвоєчасне повернення позики позичальник сплачує позикодавцю неустойку в розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Кількість прострочених днів складає 183 дні за період з 24 квітня 2020 року по 24 жовтня 2022 року. Таким чином, загальна сума неустойки складає 183 х 1182,30 = 216360,90 грн., що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 07.02.2022 р. дорівнює еквіваленту 7645 доларів США. Зазначив, що відповідач частково виконав свої зобов`язання за договором позики, чим порушив умови договору. На його звернення з проханням повернути гроші, відповідач жодним чином не реагує, чим ухиляється від вирішення спору, про що свідчить направлена вимога про повернення боргу за розпискою відповідачеві, на яку жодним чином відповідач не відреагував. Зазначене змушує його звернутись до суду. Ухвалою суду від 14.02.2022 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 23.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 23.02.2022 року виправлено описку, допущену в резолютивній частині ухвали Великоновосілківського районного суду Донецької області від 23 лютого 2022 р. Ухвалою суду від 11.08.2022 року та 24.08.2022 року задоволено клопотання позивача та представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів. Ухвалою суду від 29.08.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без руху позовної заяви [PERSON] . Задоволено клопотання про витребування у позивача [PERSON] оригіналу договору позики № 24/01/20-06 від 24.01.2020 року. Ухвалою суду від 29.08.2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про відвід судді. 14.09.2022 року представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності. Ухвалою суду від 26.09.2022 року за клопотанням представника відповідача по справі призначено судову почеркознавчу експертизу. Провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 24.11.2022 року в зв`язку з вирішенням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, зокрема, вільних, умовно вільних та експериментальних зразків підпису та почерку [PERSON] поновлено провадження по справі. Визнано обов`язковою явку відповідача [PERSON] під час розгляду справи, в тому числі з метою відібрання зразків підпису та почерку. 11.01.2023 року до суду надійшло повідомлення експерта від 22.12.2022 р. про неможливість надання висновку в зв`язку з незадоволенням клопотання експерта та не оплатою рахунку вартості експертизи. Ухвалою суду від 12.01.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомила. Враховуючи викладене, суд вважає неповажними причини неявки відповідача в судове засідання. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що [PERSON] дійсно укладала договір позики з позивачем, проте в іншій редакції, ніж було надано суду, і які в ньому були умови йому не відомо. Не оспорював факт часткового виконання договору, проте коли і в якому розмірі, йому також не відомо. Зазначив, що розмір неустойки значно перевищує розмір основного боргу, а тому просив зменшити її розмір до 1 грн., оскільки пункт 10 договору суперечить принципам розумності та добросовісності, встановлюючи вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. Також зазначив, що позивач систематично надає грошові кошти в якості позики фізичним особам, хоча така діяльність передбачає її здійснення тільки юридичною особою після отримання відповідної ліцензії. Тому вважає спірний договір позики нікчемним і просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Просив застосувати строки позовної давності. Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 24.01.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики № 24/01/20-06, відповідно до якого [PERSON] отримала від [PERSON] в борг 147 923,00 грн., що по курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 24.01.2020 року є еквівалентом 6050 доларів США. Відповідно до п. 1 зазначеного договору відповідач зобов`язалася повернути вказані кошти не пізніше ніж через три місяці з моменту укладення договору, тобто до 24.04.2020 року. Відповідно до п.5 договору позики повернення грошових коштів повинно здійснюватись відповідно до узгодженого сторонами графіку. Так, відповідач повинна була повертати борг наступними частинами: - до 24 лютого 2020 року включно - 8558,00 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є еквівалентом 350 доларів США; - до 24 березня 2020 року включно - 8558,00 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є еквівалентом 350 доларів США; - до 24 квітня 2020 року включно - 130808,00 гривень, що згідно курсу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є еквівалентом 5350 доларів США. На підтвердження факту отримання грошових коштів 24.01.2020 року відповідачем [PERSON] було власноруч складено розписку про отримання нею від [PERSON] грошових коштів в сумі 147923,00 грн. з зобов`язанням їх повернення у строк до 24.04.2020 року включно. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача за договором позики сторонами було укладено договір застави транспортного засобу від 24 січня 2020 року. Оспорюючи умови договору позики, посилаючись на отримання позики на інших, ніж зазначено у ньому, умовах, представником відповідача заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, яке, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи та сприяння відповідачу у здобутті інших доказів по справі, судом було задоволено. Проте, відповідач, зловживаючи своїми процесуальними правами, ухилилася від проведення експертизи, не зважаючи на роз`яснення їй наслідків такого ухилення в ухвалі суду від 26.09.2022 року. Так, з метою виконання клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи, ухвалою суду від 24.11.2022 року була визнана обов`язковою явка відповідача в судове засідання, в тому числі для відібрання вільних, умовно вільних та експериментальних зразків підпису та почерку. При цьому судом вдруге було роз`яснено відповідачу наслідки ухилення від подання експерту необхідних матеріалів. З метою виконання клопотання експерта судом призначались судові засідання на 06.12.2022 р. та 22.12.2022 р., в які відповідач не з`явилась. Причини неявки в судове засідання 06.12.2022 року не повідомила. 20.12.2022 року відповідачем засобами поштового зв`язку направлено до суду заяву про долучення для проведення експертизи документів, а саме: оригіналів додаткової угоди від 21.05.2020 р. до договору оренди від 09.04.2019 р., аркушу з реквізитами сторін, експериментальні зразки підпису на 5 аркушах, акт приймання-передачі в оренду нежитлового приміщення від 21.05.2020 р., а також висновок ЛКК від 15.12.2022 року, відповідно до якого відповідачу призначено планове хірургічне втручання з подальшим курсом реабілітації. Плановий період лікування у стаціонарному режимі з 19.12.2022 р. по 09.01.2023 р. Оцінюючи дану причину неявки, суд зазначає, що зазначене хірургічне втручання не є екстреним або терміновим, а отже таким, що не могло бути відкладено, враховуючи зацікавленість відповідача у проведенні експертизи та необхідність виконання клопотання експерта, про що відповідачу було відомо. Проте, в судове засідання 12.01.2023 р. відповідач знов не з`явилась, не повідомивши причини неявки. Враховуючи процесуальну поведінку відповідача, чий представник був ініціатором призначення експертизи, суд доходить висновку, що відповідач умисно ухиляється від подання експерту необхідних матеріалів, необхідних для проведення експертизи. Суд також враховує, що представник відповідача є адвокатом, а отже, повинен бути обізнаним та мав роз`яснити відповідачу, що її явка при вчиненні процесуальної дії щодо відібрання зразків підпису та почерку є обов`язковою. Враховуючи викладене,

Outcome: partial