Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

У серпні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати арешт, накладений на його майно у виконавчих провадженнях № 58013401 та № 59438582 Святошинським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», 1992 р.в., д.н.з. [NUMBER] . Маючи намір продати даний транспортний засіб позивач з`ясував, що на нього накладено арешт. Згідно із інформаційною довідкою з Єдиного реєстру боржників містяться записи про арешт майна позивача, накладений рамках виконавчих проваджень № 58013401 від 17.01.2019 року (категорія стягнення - стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення», стягувач - УПП в м. Києві) та № 59438582 (категорія стягнення - стягнення коштів», стягувач - ПАТ «Страхова компанія «Провідна») Святошинським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Крім того, відповідно до листа Управління патрульної поліції м. Києва ДПП, відносно позивача співробітниками УПП в м. Києві ДПП матеріали, а саме постанова серії КИ 007176 не складались та заяви про відкриття виконавчого провадження до Святошинського ВДВС не надсилались, а постанова виносилась відносно іншої особи, яка була встановлена по посвідченню водія серії [NUMBER] . 04.05.2022 року позивач звертався до Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна, як такого, що накладений помилково, однак його заява була залишена без відповіді. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва суду від 30.08.2022 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с. 16-17). Враховуючи те, що відповідач відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Із матеріалів справи вбачається, що позивач є власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», 1992 р.в., д.н.з. [NUMBER] (а.с. 6). Згідно із інформаційною довідкою з Єдиного реєстру боржників містяться записи про наявність виконавчих проваджень, боржником в яких зазначених [PERSON] , [INFO] , в тому числі № 58013401 від 17.01.2019 року (категорія стягнення - стягнення штрафів у справах про адміністративні правопорушення», стягувач - УПП в м. Києві) та № 59438582 (категорія стягнення - стягнення коштів», стягувач - ПАТ «Страхова компанія «Провідна») Святошинським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 7). Відповідно до листа Управління патрульної поліції м. Києва ДПП, відносно позивача співробітниками УПП в м. Києві ДПП матеріали, а саме постанова серії КИ 007176 не складались та заяви про відкриття виконавчого провадження до Святошинського ВДВС не надсилались, а постанова виносилась відносно іншої особи, яка була встановлена по посвідченню водія серії [NUMBER] (а.с. 11), у той час, як позивач має посвідчення водія серії [NUMBER] (а.с. 12). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як вбачається із матеріалів справи, позивач дійсно є власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», 1992 р.в., д.н.з. [NUMBER] . Позивач зазначає, що на цей автомобіль було накладено арешт в рамках виконавчих проваджень № 59438582 та № 58013401, проте на підтердження цього факту жодних доказів суду не надав. Крім того, із наданого позивачем витягу із Єдиного реєстру боржників вбачається, що виконавчі провадження з такими номерами дійсно існують, однак відсутні будь-які дані про стан цих виконавчих проваджень. У своїх поясненнях позивач також посилається на лист отриманий від УПП в м. Києві, згідно якого він не притягувався до адміністративної відповідальності та відносно нього не складалась постанова серії КИ № 007176, однак наданими ним доказами не підтерджується факт того, що зазначені вище виконавчі провадження, у яких, зі слів позивача, накладався арешт на транспортний засіб «Volkswagen Passat», 1992 р.в., д.н.з. [NUMBER] , відкривались саме на підставі вказаної постанови. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Підсумовуючи викладене, суд констатує, що позивачем не доведено та не надано доказів на підтвердження самого факту накладення арешту на його автомобіль «Volkswagen Passat», 1992 р.в., д.н.з. [NUMBER] , а також походження та стану виконавчих проваджень у яких, згідно тверджень позивача, був накладений даний арешт, а тому у суду відсутні будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed