Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Відділу ДВС у м. Умань Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про скасування заборони на відчуження нерухомого майна, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS] . Іншим співвласником квартири був чоловік позивача [PERSON] та батько позивача [PERSON] - [PERSON] , який помер у 2014 році, і після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частину квартири. Проте, оформити відповідні документи на спадкове майно позивачі не мають можливості, адже, було виявлено, що на вказану квартиру накладений арешт відділом ДВС м. Умані відповідно до постанови АА 542778 від 17.02.2003, у зв`язку із виконанням рішення суду про стягнення боргу з [PERSON] , у зв`язку з чим було внесено реєстратором Уманської міської державної нотаріальної контори 27.04.2007 заборону за №4884124 та 04.05.2007 заборону за №4906482. Вказана заборона була внесена у зв`язку із стягненням боргу з [PERSON] , але не зрозуміло чому був накладений арешт і на частки інших співвласників, оскільки вони не були боржниками. При зверненні до відділу ДВС позивачам було роз`яснено, що відповідно до Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, виконавче провадження закінчено і після трьох років зберігання знищено, тому зняти арешт із частини квартири державний виконавець не має підстав, у зв`язку з чим з даним позовом позивач звернувся до суду. Ухвалою судді від 07.12.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. Станом на 12.01.2023 відзиву від відповідача та пояснень від третьої особи до суду не надходило. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва на право власності на житло № [NUMBER] від 03.11.1997 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , є співвласниками квартири [ADDRESS] , що також підтверджується Технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] . Позивачі, як спадкоємці після смерті [PERSON] фактично прийняли спадщину у вигляді належної покійному 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Проте, документально оформити свої спадкові права вони не мають можливості, адже на вказану квартиру накладений арешт відділом ДВС м. Умані відповідно до постанови серії АА № 542778 від 17.02.2003, у зв`язку із виконанням рішення про стягнення з [PERSON] боргу, що підтверджується Відомостями з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до наданої начальником відділу ДВС у м. Умань Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) довідки № 18445-8 від 18.07.2002, згідно бази даних АСВП в період з 2000 року по 2006 рік на примусовому виконанні в органі ДВС перебували виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в рамках якого був двічі накладений арешт на квартиру [ADDRESS] та на належну [PERSON] 1/3 частину цієї ж квартири. Станом на день видачі цієї довідки вказані виконавчі провадження закриті та знищені за строками зберігання. В довідці вказано що відділ ДВС не має можливості самостійно зняти наявне обмеження та рекомендовано позивачу звернутися до суду. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.10.2022 було скасовано обтяження - заборону на відчуження нерухомого майна, а саме на 1/3 частину квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] , внесену реєстратором Уманської міської державної нотаріальної контори 27.04.2007 за №4884124. При цьому, заборона щодо інших 2/3 частин квартири, власниками яких є позивач [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , скасована не була. Оскільки, заборони на відчуження було дві, то залишилася не скасованою заборона на відчуження нерухомого майна, а саме на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , внесену реєстратором Уманської міської державної нотаріальної контори 04.05.2007 за №4906482. Також, інші 2/3 частини вказаної квартири перебувають під забороною, хоча їх власники [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , не були боржниками і по стягненню з них боргу не відкривалися виконавчі провадження. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що на даний час відпала необхідність в обтяженні квартири [ADDRESS] , тому воно може бути зняте судом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved