Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за централізоване опалення, інфляційних втрат та 3% річних. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 10.11.2021 року представник Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», місце знаходження: 49040, м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». За період з 01.01.2016 по 31.10.2020 за особовим рахунком відповідачів № [NUMBER] утворилась заборгованість за централізоване опалення в сумі 8 931,10 грн., 1260,66 грн. інфляційних втрат та 610,66 грн. - 3% річних, які позивач просить стягнути з відповідачів примусово. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30.11.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду. Відповідачами подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що проти позовних вимог заперечують з підстав, що вони перебувають на індивідуальній системі опалення. Вказують на те, що відповідно до п. 28 постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Однак не погоджуються з розрахунками позивача, оскільки в позовній заяві не вказав відповідно до якої методики він провів розрахунки. Крім цього, просили застосувати позовну давність до заявлених ЛМКП «Львівтеплоенерго» вимог. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Заслухавши учасників провадження, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації № 67 від 16.10.2020 року. Квартира за адресою: [ADDRESS] від`єднана від системи централізованого опалення. Нарахування по вказаній квартирі проводиться тільки за опалення місць загального користування. Відповідачі є споживачами послуг, що надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». Для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , відповідачам щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості послуг з централізованого опалення місць загального користування з метою їх оплати. Правовідносини, що виникли між сторонами з приводу постачання теплової енергії, врегульовано законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, якою встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 9 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування житловим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, споживачі, які відмовилися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, відповідно до методики, що затверджується органом виконавчої влади. Відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, якою встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами, затвердженої Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359: власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Згідно з п. 2.1.2 Методики, якщо у будинку встановлено загальнобудинковий прилад комерційного обліку теплової енергії, спожитої на опалення всіх житлових приміщень та місць загального користування, кількість теплової енергії на опалення місця загального користування визначають як частку теплової енергії від загальної витрати на опалення будинку, пропорційно до показів приладів виміру витрат теплоносія. Пунктом 2.2.2 Методики зазначено, що розподіл визначених величин витрат теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування між окремими помешканнями будинку, які не мають відокремленого входу, пропорційний до їх загальної опалюваної площі. Для кожного помешкання розраховується і коефіцієнт, який відображає частку загального платежу від опалення місць загального користування, що припадає на дане помешкання. Таким чином по квартирі [ADDRESS] , за період з 01.01.2016 по 31.10.2020 утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування в розмірі 8 931,10 грн., що стверджується письмовим розрахунком, що міститься в справі. Суд бере до уваги постанову Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, якою зроблено наступні висновки. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Наведене спростовує аргументи відповідачів щодо відсутності письмово оформлених договірних відносин. Між сторонами встановилися фактичні договірні відносини, а відтак відповідачі зобов`язані оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування. Постановою Верховного суду України від 22 грудня 2020 року по справі № 311/3489/18 визначено, що споживач, який відключений від системи централізованого опалення, зобов`язаний брати участь у загальних витратах на опалення, зокрема, місць загального користування. Позиція Верховного суду України ґрунтується на тому, що спільним майном у багатоквартирному будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 625 ЦК України боржники повинні сплатити позивачу на його вимогу інфляційні втрати та 3% річних. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Відповідачам, як і всім іншим мешканцям будинку, які відключені від систем централізованого опалення, нараховувалась оплата за опалення місць загального користування будинку, які останні з 01.01.2016 року не сплачують. Всупереч ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі не виконали свого зобов`язання щодо сплати послуг з централізованого опалення, а тому зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 256 ЦК України \~позовна давність \~- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України \~загальна позовна\~давність встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне застосувати позовну давність. Таким чином розгляду підлягає позовна вимога за період з 01.10.2018 року по 31.10.2020 року, інфляційні втрати та 3% річних. Позовна давність про заборгованість за період з 01.01.2016 року по 30.09.2018 року позивачем пропущена. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 1 135 /одна тисяча сто тридцять п?ять/ гривень 50 коп. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: partial