Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що від сумісного життя з відповідачем вони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний момент позивач перебуває у відпустці до досягнення дитиною 3-х років і не має можливості працювати. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість За таких обставин позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття, та стягнути з нього аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму. Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. З матеріалів справи вбачається, що відповідач 07 грудня 2022 року отримав копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками. У встановлений судом строк відзив не подав. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Так, судом встановлено, що від сумісного життя сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. На даний момент сторони не проживають разом, відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. А у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач, а тому, згідно закону, він зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання. В матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідач не в змозі надавати таку допомогу. Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позов та заперечити проти нього, суд вважає необхідним позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити. Водночас, позивач просить стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Так, за положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч.ч.3,4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частинами 1,2 ст. 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі №161/23149св18. За матеріалами справи позивач не перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, тобто відсутня одна з юридичних складових для можливості призначення аліментів на її утримання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: partial