Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача, відповідача, третьої особи. 02.12.2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ВАТ «Завод залізобетонних виробів», третя особа Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, в якій просить припинити обтяження №3832337 на об`єкт нерухомого майна та зняти заборону відчуження майна, а саме: будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яке встановлено 04.10.2006 року о 14:41:30 реєстратором Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 30.11.1964 року. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта власності, 04.10.2006 Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою накладено обтяження (реєстраційний номер обтяження 3832337) у вигляді заборони відчуження на будинок [ADDRESS] , де підставою накладання вказаного обтяження у вигляді заборони було повідомлення б/н від 30.11.1964 (архівний запис). Відповідно до відповіді на запит №423 від 14.09.2021, наданий КП Ужгородської міської ради «Архітектурно-планувальне бюро» встановлено, що в архівних матеріалах інвентаризаційної справи №6611 на житловий будинок [ADDRESS] міститься наступна інформація: рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів від 09.03.1988 №49 «Про прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків» затверджено акт прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння по [ADDRESS] та зареєстровано право власності на новозбудований будинок за [PERSON] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного народного суду Закарпатської області у справі №2-40/90 від 12 квітня 1990 року затверджено мирову угоду між сторонами та визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] за кожним. 30 квітня 1992 року за договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Бучацькою Л.В., належна [PERSON] Ѕ частки житлового будинку перейшла на користь [PERSON] . В подальшому, відповідно до договору купівлі-продажу від 15 серпня 1995 року [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив житловий будинок по [ADDRESS] , і в подальшому на підставі договору купівлі продажу від 18 листопада 1995 року [PERSON] відчужив даний будинок на користь [PERSON] , який станом на 31.12.2012 і значиться власником даного будинку. При цьому жодні відомості та документи, які б вказували про накладення заборони чи будь-які інші обтяження у матеріалах інвентаризаційної справи на зазначений вище житловий будинок не міститься. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (актовий запис №335) [PERSON] помер [INFO] . 26 серпня 2022 року позивачка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] . 06 вересня 2022 року на адресу Першої Ужгородської Державної нотаріальної контори скеровано заяву про виключення заборони з державного реєстру обтяжень нерухомого майна. Відповідно до відповіді встановлено, що причиною заборони є видача позики «Ужгородським заводом залізобетонних виробів (ЖБК)» на будівництво від 30.11.1964 року [PERSON] в сумі 400 руб.; Перша Ужгородська нотаріальна контора не вправі зняти обмеження, оскільки при під час обтяження майна вона виконувала функцію лише реєстратора та не порушувала права власника. Зазначає, що згідно ухвали Колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 09 червня 2011 року у справі № 9991/9306/11 встановлено що 16 жовтня 1996 року Ужгородський завод Залізобетонних виробів тресту «Закарпаттябуд» перереєстрований на Відкрите акціонерне товариство «Завод залізобетонних виробів». Посилання на вказану ухвалу міститься в ЄДРСР https://reyestr.court.gov.ua/Review/16529086. Таким чином відповідач є правонаступником юридичної особи, повідомлення якої обумовило накладання арешту на майно 30.11.1964 року. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Перша Ужгородська державна нотаріальна контора пояснень щодо позову не надала. Заяви та клопотання. 19.12.2022 року завідувачем Закарпатського обласного державного нотаріального архіву Кондратенко О. подано до суду повідомлення, в якому вказано, що документи по накладенню та зняттю заборон за 1964 рік Першої ужгородської нотаріальної контори до нотаріального архіву не передавалися. 27.12.2022 позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності. 28.12.2022 позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила приєднати до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 28.12.2022, в якому наявні відомості щодо юридичної особи ВАТ «Завод залізобетонних виробів». 27.12.2022 позивач [PERSON] подала заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Інші процесуальні дії. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2022 справу передано на розгляд на судді Голяні О.В. 05.12.2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Витребувано від Закарпатського обласного державного нотаріального архіву матеріали справи, які мають відношення до житлового будинку [ADDRESS] , де знаходитьсь повідомлення б/н від. 30.11.2964 року. Позивачка в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду 27.12.2022, 28.12.2022 подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про спадщину, виданого 26.08.2022 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н.В., зареєстр. за №660, спадкова справа №15/2021; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта № 319126938 від 28 грудня 2022 року. У відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься інформація про заборону (архівний запис): номер запису про обтяження 3832337 (архівний запис); дата державної реєстрації 04.10.2006 року о 14:41:30 за №3832337; реєстратор Перша ужгородська державна нотаріальна контора; підстава для державної реєстрації: повідомлення б/н від 30.11.1964 року, об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , додаткові відомості: архівний номер:660853LVOV31, архівна дата:13.08.1998 рік, дата виникнення: 30.11.1964 рік, № реєстра: 16616-208, внутр. №DF01D02E29EF542A2126, коментарій:3063:53. В листі КП Ужгородської міської ради «Архітектурно-планувальне бюро» №423 від 14.09.2021 міститься наступна інформація: «В архівних матеріалах інвентаризаційної справи №6611 на житловий будинок [ADDRESS] міститься наступна інформація: рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів від 09.03.1988 №49 «Про прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків» затверджено акт прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння по [ADDRESS] та зареєстровано право власності на новозбудований будинок за [PERSON] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного народного суду Закарпатської області усправі №2-40/90 від 12 квітня 1990 року затверджено мирову угоду між сторонами та визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] за кожним. 30 квітня 1992 року за договором дарування, посвідченим державним нотаріусом Бучацькою Л.В., належна [PERSON] Ѕ частки житлового будинку перейшла на користь [PERSON] . В подальшому, відповідно до договору купівлі-продажу від 15 серпня 1995 року [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купив житловий будинок по [ADDRESS] , і в подальшому на підставі договору купівлі продажу від 18 листопада 1995 року [PERSON] відчужив даний будинок на користь [PERSON] , який станом на 31.12.2012 і значиться власником даного будинку. При цьому жодні відомості та документи, які б вказували про накладення заборони чи будь-які інші обтяження у матеріалах інвентаризаційної справи на зазначений вище житловий будинок не міститься». Інформація про відкрите виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на майно будинок за адресою [ADDRESS] , відсутня. Оцінка Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 зазначеного вище Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. п. 5.1. п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.05.2013 у справі № 6-26 цс 13 вбачається, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили. Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки на даний час у позивача [PERSON] немає невиконаних майнових зобов`язань перед ВАТ «Завод залізобетонних виробів», а тому існування заборони на її нерухоме майно є безпідставними та такими, що порушують охоронювані законом майнові права позивача, а тому встановлені обтяження підлягають припиненню. Ураховуючи наведене, а також те, що обтяження у вигляді заборони формально залишає право власності за позивачем, однак суттєво обмежує його право у розпорядженні таким, а відтак порушене право позивача на володіння та розпорядження своїм майном підлягає поновленню.

Outcome: approved