Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник відповідача Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області Готка Т.Д. позовні вимоги не визнала, щодо їх задоволення заперечувала, надала відзив на позов, просила розглянути справу у її відсутності. Викладаючи свої доводи у відзиві, представник відповідача зазначила, що у позовній заяві не надано доказів того, що Ренійська міська рада Ізмаїльського району Одеської області є належним відповідачем за спірними відносинами, псилалась на положення п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування». Представник позивачки [PERSON] адвокат Златі Д.С. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] , [PERSON] ; копія свідоцтва №228 від 10.10.1995р. про право власності на житло; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 09.09.2013р.; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості квартири від 15.05.2021р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.05.2021р.; відповідь завідувачки Ренійської райдержнотконтори від 09.12.2022р.; копія заяви позивачки [PERSON] від 12.05.2021р. про прийняття спадщини; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.05.2021р. (свідоцтво про право на спадщину не видавалось); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.05.2021р. (заповіт не оформлявся); копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.05.2021р.; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 07.12.2022р. (дата заведення спадкової справи після смерті [PERSON] [INFO] ). Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] є вдовою нині померлого [PERSON] , позивачка [PERSON] являється його донькою. За життя [PERSON] на праві власності належало наступне майно: на підставі свідоцтва №228 від 10.10.1995р. про право власності на житло та рішення Ренійського районного суду Одеської області від 09.09.2013р. квартира [ADDRESS] . На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищезазначене майно (на квартиру). У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить її заява від 12.05.2021р. про прийняття спадщини, подана нотаріусу 15.05.2021р. Проте, незважаючи на своєчасне звернення із заявою, оформити спадщину неможливо у зв`язку із тим, що у позивачки відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів. Позивачка [PERSON] на момент смерті батька була малолітньою особою, а отже відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, як спадкоємиця першої черги за законом, після смерті свого батька. Представник відповідача Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області заперечував щодо визнання його належним відповідачем у даному спорі, хоча щодо самої суті спору не заперечував. У нинішній час, при зверненні позивачки [PERSON] до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказану нерухомість, про що 19.05.2021р. нотаріусом було\~ винесено відповідну постанову. Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на квартиру, як на об`єкт спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці. Таким чином,\~ позивачки після смерті свого чоловіка та батька прийняли спадщину за законом в порядку ч.1 ст. 1269 та ч. 4 ст. 1268 ЦК України і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою\~ не визнана. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки їх доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст.\~1258\~ЦК України\~встановлено,\~що спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово.\~У першу\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають діти\~спадкодавця,\~у тому\~числі зачаті\~за життя\~спадкодавця та\~народжені після\~його смерті,\~той з\~подружжя,\~який його\~пережив,\~та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Малолітня,\~неповнолітня,\~недієздатна особа,\~а також\~особа,\~цивільна дієздатність\~якої обмежена,\~вважаються такими,\~що прийняли\~спадщину,\~крім випадків,\~встановлених частинами\~другою \~четвертою статті\~1273\~цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як було встановлено судом, позивачі у справі являються спадкоємцями першої черги за законом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою, позивачка [PERSON] прийняла спадщину в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Як зазначила позивачка [PERSON] , після смерті [PERSON] у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачки також не мають можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка [PERSON] прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у подачі нею заяви про прийняття спадщини, її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на квартиру, догляд за нерухомістю, сплата комунальних послуг тощо). Позивачка [PERSON] прийняла спадщину фактично, в порядку ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, позивачки прийняли спадщину за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 та ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачки являються суб`єктами набуття права власності на квартиру з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 та ч. 4 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачками та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їх вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно. Що стосується доводів, викладених у відзиві представника відповідача Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, суд зазначає наступне. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. ВС підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Разом із тим, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищенаведеного, на час розгляду справи в суді, виходячи з матеріалів цивільної справи та наданих суду доказів, суд вважає, що після смерті [PERSON] жодних спадкоємців, окрім, позивачок, немає, і правомірно, обґрунтовано вважає Ренійську міську раду Ізмаїльського району Одеської області належним відповідачем у даній справі.

Outcome: approved