Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 квітня 2021 року між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] укладено договір банківського рахунку та надання додаткових послуг. 22 квітня 2021 року банком на підставі рішення щодо надання кредиту було погоджено відповідачу надання кредитних коштів. Цього ж дня між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 22036000506359, відповідно до умов якого банк надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 299041,12 грн. на строк 60 міс. на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, оплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених вказаним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за цим договором у повному обсязі. Крім того 22.04.2021 між відповідачем та ПрАТ «СК «ПЗУ Україна страхування життя» укладено договір добровільного страхування життя клієнтів де страховиком та страховим агентом є АТ "Банк Кредит Дніпро". Відповідач свої зобов`язання за кредитом не виконує, станом на 05.09.2022 заборгованість з урахуванням залишку кредиту, прострочених відсотків та комісій склала 371352,61 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь. Відповідачем надано відзив на позов, в якому зазначає, що він не визнає Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб АТ «Банк Кредит Дніпро», на який посилається відповідач як на невід`ємну частину кредитного договору, оскільки він не містить підпису відповідача. Матеріали справи не містять підтвердження що саме ці Умови Універсального договору розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи кредитний договір. У зв`язку з чим, на його думку, відсутні підстави вважати, що між сторонами обумовлено у письмовому вигляді ціну договору з урахуванням процентів за користування кредитними коштами та відсутні підстави для стягнення заборгованості за процентами. Позовні вимоги визнає частково в розмірі залишку заборгованості за кредитом в сумі 279251,75 грн. В іншій частині позову просить відмовити. Позивачем подано відповідь на відзив, в якому зазначають, що [PERSON] ознайомився з паспортом споживчого кредиту, де зазначені істотні умови кредитного договору, який прочитаний та підписаний відповідачем. Позичальник підписав з банком заяву-згоду на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів, в якій підтвердив, що ознайомлений з умовами викладеними в УДБО, що розміщені на вебсайті Банку, додаткових роз`яснень не вимагав, тому відсутні підстави вважати, що якісь умови були [PERSON] незрозумілі, були нечіткими, двозначними чи несправедливими. Відповідач отримав кредит, використавши його на власні потреби, не заперечивши щодо умов договору. На позовних вимогах наполягають. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. \~ \~ \~ \~Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. \~ \~ \~ \~30 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у\~даній цивільній\~справі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 22 квітня 2021 року\~\~між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено договір банківського рахунку та надання додаткових послуг № РКО-1171902/22042021/0058, на підставі якого відповідач отримав банківську картку. [PERSON] 22.04.2021 підписана заява-згода №1171902 на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб (УДБО), в якій він підтвердив, що: до моменту підписання цієї заяви-згоди він ознайомлений та згодний з умовами, викладеними в УДБО, який розміщений на веб-сайті Банку та тарифами; погоджується отримувати банківські послуги на визначених в УДБО умовах та підтверджує, що всі умови йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. На підтвердження умов кредитування АТ «Банк Кредит Дніпро» надало суду копію Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб (версія 19.2). 22 квітня 2021 року банком прийнято рішення про надання клієнту [PERSON] кредиту на споживчі цілі на суму 299041,12 грн. 22 квітня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22036000506359 та додатково узгоджено з відповідачем Паспорт споживчого кредиту. Як видно із кредитного договору та Паспорту кредиту відповідач отримав кредит у розмірі 299041,12 грн строком на 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту 22.04.2026р., цільове призначення\~- на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 22.04.2021 по 21.08.2022 3% від суми кредиту, з 22.08.2022 по 21.11.2023 2,5% від суми кредиту; з 22.11.2023 по 21.02.2025 1,5 % від суми кредиту; з 22.02.2026 по 22.04.2026- 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується наступним чином: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Загальні витрати за кредитом 387 534,88 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту на весь строк користування 654\~535,88 грн, реальна річна процентна ставка 52,86%. Кредитний договір містить графік платежів із зазначенням видів платежів за кредитом, в тому числі за додаткові та супутні послуги банку. Також 22.04.2021 між відповідачем та ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» укладено договір добровільного страхування життя [PERSON] на випадок смерті, що є однією з умов кредитного договору, з розміром страхового внеску 32040,12 грн. Із виписки по особовому рахунку відповідача видно операції по наданню кредитних коштів згідно кредитного договору, внесенню коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, погашення нарахованих відсотків та комісій. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 05.09.2022 року становить 371\~352,61 грн, з яких: 279\~251,75 грн \~залишок строкового кредиту; 0,08 грн залишок нарахованих строкових відсотків; 3920,30 грн залишок простроченого кредиту; 1,69 грн залишок прострочених відсотків; 88\~178,79 грн залишок прострочених комісій. Банком складена вимога на адресу [PERSON] про повернення кредиту, відповідно до якої заборгованість за кредитним договором станом на 12.04.2022 складала 327 990,82 грн, яку банк просить сплатити протягом 30 днів з дня отримання вимоги. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627\~ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст.\~526\~та\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідачем визнається факт укладення кредитного договору з позивачем, на підставі якого виникли зобов`язання щодо повернення кредиту. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як видно із умов кредитного договору, укладеного між сторонами, він складається із публічної частини, якою є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» із змінами і доповненнями. Затверджений Банком та розміщений на офіційному сайті банку (УДБО) та індивідуальної частини, якою є Кредитний договір. Підписавши кредитний договір, позичальник підтвердив, що він акцептував УДБО, шляхом підписання заяви-згоди про приєднання. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Обґрунтовуючи право вимоги щодо стягнення заборгованості позивач посилається також на Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» із змінами і доповненнями, версія 19.2. У відзиві відповідач зазначив, що не визнає вказаний УДБО, оскільки той не містить його підпису, тому не можна вважати, що сторони дійшли згоди щодо розміру сплати процентів. Так, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цим УДБО було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи Заяву-згоду №1171902 від 22.04.2021. Відповідно до правової позиції сформульованої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17), надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила банківського обслуговування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови УДБО, відсутність у Заяві-згоді домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів, наданий банком УДБО не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, як встановлено судом, кредитний договір №22036000506359 від 22.04.2021 та паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем, містять умови щодо процентної ставки по кредиту, розмір щомісячних комісій за обслуговування кредиту, загальні витрати за кредитом, орієнтовну вартість кредиту та інші умови. Крім того, як видно із виписки по рахунку відповідачем вносились кошти на погашення нарахованих відсотків. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частина 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За приписами ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За таких обставин, наявні правові підстави для стягнення з відповідача прострочення процентів за користування кредитом, залишок яких згідно розрахунку склав 1,69 грн. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтею\~625 ЦК України \~позивач не пред`явив. Щодо стягнення з відповідача залишку прострочених комісій суд зазначає таке. Як вказано у\~рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013, умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Згідно зі\~статтєю 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(в редакції, чинній на момент укладення договору) встановлює, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Велика Палата Верховного Суду\~у постанові від 13 липня 2022 року у\~справі №\~496/3134/19 зазначила,\~що Законом України «Про споживче кредитування», який вступив в дію 10 червня 2017 року, безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту Відповідно до частини другої статті 8 вказаного Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Разом із тим до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відповідно до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». В пункті 1.1 укладеного між сторонами кредитного договору встановлена комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі: з 22.04.2021 по 21.08.2022 3% від суми кредиту, з 22.08.2022 по 21.11.2023 2,5% від суми кредиту; з 22.11.2023 по 21.02.2025 1,5 % від суми кредиту; з 22.02.2026 по 22.04.2026- 0,925% від суми кредиту. Необхідність внесення комісії передбачена і у Графіку платежів, що міститься у договорі та паспорті споживчого кредиту, в якому зазначені суми щомісячних комісій: з 1 по 15 місяць 8971,23 грн, з 16 по 30 місяць 7476,03 грн, з 31 по 45 місяць 4485,62 грн, з 46 по 60 місяць- 2766,132 грн. Загальний розмір комісії складає 355\~485,15 грн. Встановивши в кредитному договорі сплату комісії, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються клієнту щодо обслуговування кредитної заборгованості. При цьому, загальний розмір плати за обслуговування кредиту значно перевищує розмір кредиту, отриманого [PERSON] на споживчі цілі (299\~041,12 грн), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним та вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Аналогічний висновок викладений у Постанові ВС від 07 квітня 2021 року у справі № 766/8096/20, провадження № 61-15716св20. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення комісії не підлягають задоволенню. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, частково знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає можливим стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка складається із залишку строкового та простроченого кредиту, залишку строкових та прострочених відсотків в загальному розмірі 283173,82 грн. Таким чином, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача на користь позивача\~судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 4247,61 грн (283173,82 * 5570,29/371352,61).

Outcome: partial