Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача\~про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За життя\~ [PERSON] \~склала заповіт, посвідчений 23.03.1994 секретарем Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі №77, в якому все своє майно заповіла їй. Вона фактично прийняла спадщину після смерті\~ [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном. Також вона звернулася з відповідною заявою до державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області. Однак, державним нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Крім того, у неї виникають труднощі при оформленні спадкових прав, оскільки у заповіті невірно записано прізвища заповідачки « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Також не підтверджується факт належності саме спадкодавиці сертифіката про право на земельну частку (пай) серії ВН №030726, так як у вказаному документі також не вірно зазначено прізвище спадкодавиці як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », а сам сертифікат було втрачено, отримати його дублікат неможливо. Тому просить встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] заповіту, що посвідчений 23.03.1994 року секретарем виконавчого комітету Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі №77 та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №030726 на земельну частку (пай) розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала в колективній власності КСП «Колос» с.Морозівка Мурованокуриловецького району Вінницької області, а також визнати за нею - [PERSON] в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] , право на земельну частку (пай), розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, що перебувала у колективній власності КСП «Колос» с.Морозівка Могилів-Подільського (колишнього Мурованокуриловецького) району Вінницької області, яке посвідчувалось сертифікатом серії ВН №030726. Ухвалою суду від 20.12.2022 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою витребувано з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №130/2021, заведену щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] . В підготовчому засіданні представник позивача адвокат Солоненко Б.М. позов своєї довірительки підтримав за обставин у ньому викладених, просив його задоволити. Відповідач копію ухвали від 20.12.2022 та доданих до неї матеріалів отримав 23.12.2022, відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с.66,67). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши\~ матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [INFO] в смт.Браїлів Жмеринського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.12). Спадкоємцем майна після смерті [PERSON] , відповідно до довідки №71 від 02.03.2021, виданої старостою Морозівського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області, за заповітом є дочка померлої [PERSON] , 1959 року народження (а.с.13). Разом з тим, як вбачається із заповіту від 23.03.1994 року, посвідченого виконавчим комітетом Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі №77, у написанні прізвища заповідачки допущена помилка: вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] » (а.с.14). Відповідно до Інформаційної довідки №69645566 зі Спадкового реєстру заповіти/спадкові договори, заповіт від 23.03.1994 року, який посвідчено секретарем Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за №77, було зареєстровано як такий, що складено [PERSON] . Зі змісту заповіту вбачається, що [PERSON] майно заповіла її мати. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Жмеринському району реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, - [PERSON] 08 липня 2014 року змінила прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07.10.2021 року, яке набула законної сили 09.11.2021 року, встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.22-24). Отже з наведених доказів встановлено, що заповіт, посвідчений 23.03.1994 року секретарем виконавчого комітету Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі №77 складений саме померлою [PERSON] . Також встановлено,\~що згідно інформації державного кадастрового реєстратора від 06.06.2022 року №0-2-0.3,15-758/14-22 члену КСП «Колос» с.Морозівка [PERSON] 28.11.1996 року на підставі рішення Мурованокуриловецької районної державної адміністрації від 19.07.1996 року №174, було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН №030726 площею 2,34 в умовних кадастрових гектарах, дата видачі 28.11.1996 року, зареєстрованого за №4067 в Книзі реєстрації сертифікатів (а.с.31). Водночас згідно інформації державного кадастрового реєстратора від 06.06.2022 року №0-2-0.3,15-759/13-22, на особу з анкетними даними « [PERSON] » сертифікат на право на земельну частку (пай), а також державний акт на право власності на землю по КСП «Колос» с.Морозівка Мурованокуриловецького району не видавалися (а.с.33). Відповідно до довідки №72 від 02.03.2021 року, виданої старостою виконавчого комітету Мурованокуриловецької селищної ради, матері [PERSON] « [PERSON] » належить земельна ділянка № [NUMBER] , площею 1,5927 га (а.с.41). Згідно Додатку №2 до розпорядження голови Мурованокуриловецької районної державної адміністрації від 14.07.2005 року №191, «Список громадян-членів реформованого КСП «Колос» с.Морозівка Мурованокуриловецького району Вінницької області, які померли і їх земельні частки (паї) передаються у власність спадкоємцям по мірі оформлення права на спадщину» вбачається, що за порядковим №18 містяться відомості про те, що [PERSON] » належить земельна ділянка № [NUMBER] площею 1,5927 га, відповідно до сертифікату ВН -030726 (а.с.38-39). Свідок [PERSON] \~в судовому\~засіданні суду\~пояснила,\~що з\~матір`ю позивачки\~ [PERSON] проживала\~по сусідству\~у с.Морозівка.\~Також,\~вони разом\~працювали у\~КСП «Колос»\~с.Морозівка,\~ а тому їй достеменно відомо про те, що [PERSON] належало право на земельну ділянку частку (пай). Свідок [PERSON] (колишній голова Морозівської сільської ради) ствердив, що [PERSON] отримувала земельну частку (пай) площею 2,34 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території с.Морозівка. При цьому вказав, що у Списках громадян членів КСП «Колос» її прізвище було помилково зазначено як « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Таким чином, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду письмовими доказами та показами свідків, також доводиться факт, що правовстановлюючий документ сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №030726, виданий на ім`я « [PERSON] » належав саме [PERSON] . При цьому, слід зазначити, що позовні вимоги про встановлення фактів належності заповіту та сертифікату на земельну частку (пай) подано виключно через те, що іншою вимогою у цій справі є спір про право (право на спадщину), а тому всі ці вимоги розглядаються у позовному провадженні. За таких обставин суд вважає, що встановлення фактів належності заповіту та сертифікату на земельну частку (пай) не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб, має для позивачки юридичне значення, а тому суд задовільняє позов в цій частині, що відповідає положенням п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України Щодо позовної вимоги про визнання права на земельну частку (пай) слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.), кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року, яка була чинна на час відкриття спадщини, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Заповітом (а.с. 14), свідоцтвом про зміну імені (а.с.21), рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 07.10.2021 (а.с.22-24), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 12), довідками старости Морозівського старостинського округу Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області №71 від 02.03.2021 та №237 від 17.08.2021 (а.с.13,25) стверджується, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. З копії спадкової справи №130/2021 заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] слідує,\~що 07.12.2021 позивач звернулася до державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом відсутні. Отже, суд приходить до висновку, що позивач єдиний спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] в порядку передбаченому ч. 1 ст.549 ЦК УРСР. Однак оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору позивач не може, оскільки оригінал сертифікату, що посвідчував право [PERSON] на земельну частку (пай) серії ВН №030726 втрачено (а.с.40). Приписами ст. 524 ЦК УРСР та ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відтак, оскільки [PERSON] за життя набула права на земельну частку (пай), то і позивач [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] вправі порушувати питання про успадкування цієї земельної частки (паю), тому позовна вимога про визнання за нею права на земельну частку (пай) також підлягає задоволенню. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1984, 80 грн (а.с.53-55). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved