Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

26 грудня 2022 року Дарницьким районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі № 753/12719/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. 09 січня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва від представника позивача- адвоката Онищука В.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі стосовно витрат на правничу допомогу (фактично заява була надіслана до суду 27 грудня 2022 року, що підтверджується інформацією на конверті відправлення). Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 09 січня 2023 року заяву передано судді Шаповаловій К.В. У своїй заяві адвокат вказує, що просить відшкодувати витрати на правову допомогу, які понесла позивач у зв`язку з розглядом даної справи. У судове засідання 20 січня 2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідачем були подані заперечення на дану заяву, у яких він зазначає, що вимога позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу є безпідставною, оскільки, на думку відповідача, позивачка сама має оплачувати послуги за отриману правничу допомогу. Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення та додані до неї докази, суд доходить до наступного висновку. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі - 6000 грн. щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. У заяві, яка була подана адвокатом позивача до суду протягом 5 днів після ухвалення судового рішення у справі, останній просить стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 2625,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналіз змісту наведеної частини статті дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи. При цьому, стаття 141 ЦПК України не передбачає можливості поновлення строку для подання заяви про розподіл судових витрат, оскільки визначає такий строк подією, яка неминуче має настати (закінчення судових дебатів). Справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів розглядалась судом за правилами спрощеного позовного провадження. У відповіді на відзив представник позивача зазначив попередній орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу та зазначив, що докази сплати витрат на правову допомогу та заява про розподіл судових витрат будуть подані суду протягом 5 днів після ухвалення судового рішення. Сама заява про ухвалення додаткового рішення також представником позивача була подана в строки, визначені статтею 141 ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування заяви про понесені позивачем витрати на правничу допомогу, представник позивача посилався на надану суду копію договору про надання професійної правничої допомоги №12-12/22 від 12 грудня 2022 року, підписаний адвокатом Онищуком В.В. та Герак І.С.; копію додатку №1 до зазначеного договору; копію акту №1 приймання-передачі наданих послуг, серед яких: підготовка (складання) відповіді на відзив, представництво про захист інтересів у суді; звіт наданих послуг; копія квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 27 грудня 2022 року, відповідно до яких [PERSON] сплатила адвокату Онищуку В.В. кошти за надання правової допомоги у розмірі 2625,00 грн.. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу. Згідно із частиною шостою статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих адвокатом послуг, зважаючи на аргументи представника позивача щодо співмірності витрат на правову допомогу, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, з огляду на підстави та предмет позову, суд дійшов до висновку про те, що заява адвоката Онищука В.В. в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 2625,00 грн підлягає задоволенню. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved