Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

21.07.2022 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 14.02.2014 перебувала у шлюбі з відповідачем. Сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач з квітня 2022 року припинив надавати гроші на утримання дитини. Позивач на даний час не працює. Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, має постійний дохід. Про наявність у відповідача інших дітей їй не відомо. Стан здоров`я в нього задовільний. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Судом проведено такі процесуальні дії у справі. Ухвалою від 21.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання заяв по суті справи, перше судове засідання призначене на 16.08.2022 на 11:30 год. (а.с. 8). 16.08.2022 за клопотанням представника відповідача у зв`язку із не ознайомленням із матеріалами справи судове засідання відкладене до 21.09.2022. 16.08.2022 представник відповідача ознайомився із матеріалами справи, отримав копію вказаної ухвали разом із копією позовної заяви з доданими до неї матеріалами. Заяв по суті справи від сторін не надходило. 20.09.2022 представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя за наслідками розгляду цивільної справи № 332/1618/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. Ухвалою від 21.09.2022 клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі залишене без задоволення, оголошено перерву у справі до 13.10.2022. 10.10.2022 надійшло клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи копії ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2022 у справі № 332/1618/22 про призначення судово-генетичної експертизи та відкладення судового засідання. 13.10.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку із встановленням наказом голови суду тимчасового особливого режиму роботи суду в період воєнного стану до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, працівників суду в умовах воєнної агресії проти України; наступне судове засідання призначене 22.11.2022. 21.11.2022 за клопотанням представника відповідача по справі оголошено перерву до 19.12.2022. 19.12.2022 судове засідання відкладено до 17.01.2023 у зв`язку із неявкою відповідача та його представника. Також, 19.12.2022 надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із його хворобою. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити з підстав, що викладені у ньому. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Клопотання від нього про відкладення розгляду справи через зайнятість у іншому процесі надійшло до суду після закінчення судового засідання. Враховуючи відсутність передбачених ч. 2 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) підстав для відкладення судового розгляду справи, а також положення ч. 1 цієї статті, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2014, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно 28.03.2019 Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 21 від 14.02.2014 (а.с. 2). Як пояснила в судовому засіданні позивач [PERSON] , рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, яке набрало законної сили 20.10.2022, шлюб між сторонами розірвано. Сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 28.03.2019 Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 553 від 22.12.2005. У свідоцтві про народження дитини батьками вказані: [PERSON] батько, [PERSON] мати (а.с. 3). Дитина знаходиться на утриманні матері, позивача по даній справі, з нею мешкає, що не спростовано відповідачем та його представником під час розгляду справи. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182\~\~Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 цієї статті розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що між сторонами немає домовленості відносно утримання неповнолітньої дитини, зокрема, стосовно першочергових витрат на неї. У судовому засіданні встановлено, що позивач не працює. Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, має постійний дохід, що випливає зі змісту позовної заяви та не було спростовано під час судового розгляду. Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач не має об`єктивних підстав не надавати допомогу позивачеві на утримання дитини, однак, добровільно таку допомогу стабільно не надає. Та обставина, що між сторонами існує спір щодо оспорювання батьківства, не впливає на існування станом на час розгляду даної справи обов`язку відповідача утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, стаття 121 СК України містить загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, за якими: права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу. У відповідності до норм статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно зі статтею 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Отже, за змістом зазначених норм права, походження дитини від певної особи визначається за фактом народження дитини від цієї особи в шлюбі або поза ним, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, документом закладу охорони здоров`я про народження дитини дружиною та свідоцтвом про народження дитини, виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису про народження. За життя особи, записаної батьком дитини, ніхто інший, крім нього самого, оспорювати батьківство не має права. Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитині саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Вищезазначені правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 по справі № 551/574/18. Позивач під час судового розгляду справи пояснила, що дійсно, відповідач не є біологічним батьком дитини, оскільки він дитину усиновив. Разом із тим, зазначені обставини підлягають перевірці під час розгляду справи про оспорювання батьківства і не впливають на можливість ухвалення рішення у цій справі, оскільки станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом і до теперішнього часу відповідач зазначений батьком дитини у свідоцтві про її народження, а тому він має обов`язок з утримання дитини до досягнення нею повноліття. За таких обставин, а також враховуючи якнайкращі інтереси неповнолітньої дитини, суд доходить висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач у цій справі просила стягувати з відповідача аліменти у частці від його доходу. Враховуючи зазначене, а також те, що відповідач та його представник під час розгляду справи відзиву на позов не подали і обґрунтованих заперечень щодо вказаного позивачем розміру аліментів не висловили, суд вважає можливим встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі ј частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня надходження позовної заяви до суду (ч. 1 ст. 191 СК України), тобто з 21.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Підсумовуючи викладене, суд задовольняє позов [PERSON] у повному обсязі. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що в силу ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку із тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько (постанова Верховного Суду від 29.07.2020 по справі № 551/574/18). З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати у цій справі стягненню не підлягають.

Outcome: approved