Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), з вимогою про стягнення аліментів на своє утримання. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що позивач народилася [INFO] у сім`ї [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу між батьками, позивач проживає разом з матір`ю, яка її матеріально забезпечує. Матір позивача має на утриманні непрацездатних батьків похилого віку, які потребують догляду та лікування. Відповідач батьківського обов`язку по її вихованню не виконував, сплачував аліменти за рішенням суду у мінімальному розмірі. У зв`язку із тим, що позивач є повнолітньою, проте продовжує навчання в учбовому закладі, а відповідач не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку, позивач просить суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1300,00 грн. щомісячно на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. Ухвалою від 07.12.2022 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, яка отримана відповідачем особисто. У встановлений строк відповідач відзив не подав. Отже з огляду на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 5 статті 279 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] , що народилася [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яка міститься в матеріалах справи. У вересні 2020 року позивач [PERSON] вступила до Миколаївського фахового коледжу культури і мистецтв Миколаївської обласної ради. Згідно довідки № 130 від 14.11.2022, виданої в.о. директора коледжу Миколаївського фахового коледжу культури і мистецтв Миколаївської обласної ради, [PERSON] є студентом третього курсу, денного відділення, бюджетної форми навчання за освітньою програмою «Інформаційна, бібліотечна та архівна справа», термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2023. Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач допомоги на утримання позивача не надає. Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. У відповідності до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд враховує, що позивач проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, навчається у навчальному закладі на денній формі навчання, що позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно. Відповідачем не надано доказів, що він є непрацездатним, про наявність медичних протипоказань встановлених йому щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, про наявність інших утриманців, відтак він спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Враховуючи, що відповідачем вимоги позову не спростовані, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти, як на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, у твердій грошовій формі у розмірі 1300,00 грн. щомісячно, на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. Заявлений розмір до стягнення в повній мірі відповідає встановленим судом обставинам справи, з огляду на необхідність мінімального забезпечення дитини продуктами харчування, одягом, засобами гігієни, канцелярським приладдям, та витратами пов`язаними із проїздом громадським транспортом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак ураховуючи, що позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved