Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

29.11.2022 представник позивачки [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 6,00 га із земель колективної власності КСП ім. Чапаєва колишньої Минківської сільської ради Валківського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивачка 29.05.1993 прийнята в члени КСП ім. Чапаєва, яке 09.11.1995 отримало Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР-06-00-000280, тому її включено до списку членів КСП під №42. В 1996 році позивачка отримала Сертифікат на право земельну частку (пай) серії ХР №0062158, виданий на підставі розпорядження Валківської РДА від 02.07.1996 за №215 та зареєстрований 13.07.1996 за №38 на дошлюбне прізвище - [PERSON] , але не встигла оформити свої права, втративши оригінал сертифікату. Виключено позивачку із членів КСП ім. Чапаєва лише 01.04.2000 на підставі протоколу загальних зборів № 2. Після одруження 20.04.2002 позивачці присвоєно прізвище [PERSON] . Враховуючи норми земельного законодавства, представник вважає, що позивачка на даний час не втратила гарантоване Конституцією України право на оформлення земельної частки (паю), проте в позасудовому порядку не може оформити через втрату оригіналу сертифікату. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 02.12.2022 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Представник відповідача - міський голова Скрипніченко В.В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка була членом КСП ім. Чапаєва Валківського району Харківської області з 29.05.1993 по 01.04.2000, що підтверджується записами в трудовій книжці колгоспника серії [NUMBER] , а також архівними витягами №01-34/31 від 02.11.2022 протоколів зборів уповноважених членів КСП ім. Чапаєва №12 від 29.05.1993 та №2 від 01.04.2000. 09.11.1995 за КСП ім. Чапаєва зареєстровано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХР №06-00-000280 за №84 у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю, відповідно до якого передано у колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва 2664,4 га землі. У Додатку №1 Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства до державного акту на право колективної власності на землю, позивачка значиться за №42. Із архівної довідки №01-35/53, виданої 02.11.2022 архівним управлінням відділу м. Валки Богодухівської РДА Харківської області, рішенням виконавчого комітету Валківської районної ради №56 від 16.02.1988 проведене розукрупнення колгоспу ім. Чапаєва с. Минківка Валківського району Харківської області на два колгоспи: один з центральною садибою в с. Минківка - колгосп ім. Чапаєва, другий в с. Кобзарівка - колгосп «Родіна». Згідно протоколу загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Чапаєва с. Минківка №1 від 20.02.1993 перетворено колгосп ім. Чапаєва в КСП без зміни предмету діяльності та форми власності та присвоєна назва - Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Чапаєва, яке вважається правонаступником колгоспу ім. Чапаєва. Відповідно до рішення зборів уповноважених членів КСП ім. Чапаєва, що оформлено протоколом №2 від 01.04.2000 ПСП «Минківське» затверджене правонаступником КСП ім. Чапаєва за кредиторською та дебіторською заборгованістю. 20.04.2002 позивачка зареєструвала шлюб, у зв`язку з чим їй присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 20.04.2002 Минківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №2. Як зазначено в інформації ГУ Держгеокадастру у Харківській області №Є-241/0/11,1-318/0/21-22 від 10.11.2022, відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Чапаєва обліковується запис про реєстрацію сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0062158, який видано на підставі розпорядження Валківської районної державної адміністрації Харківської області від 02.07.1996 за №215 на ім`я [PERSON] та зареєстровано 13.07.1996 №38, отримано власником, про що свідчить особистий запис, тому надати його копію не вбачається за можливе. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Процес приватизації землі в Україні розпочинався з передачі її у власність колективних сільськогосподарських підприємств (далі - КСП), сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. Відповідно до п.1 ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Із п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в п.1 ст.1 Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. П.17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі вона відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в нинішній редакції) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до ст. 3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. З огляду на викладене, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] , як член КСП ім. Чапаєва на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю серії ХР-06-00-000280, набула право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП, але через втрату оригіналу правовстановлюючого документа позбавлена можливості оформити право власності на належну їй земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved