Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.10.2022 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він перебував у цивільному шлюбі з відповідачкою, за час якого у них народилася спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . В грудні 2022 році, позивач [PERSON] за взаємною згодою з відповідачем [PERSON] припинили сімейні відносини та почали проживати окремо, неповнолітній син [PERSON] остався проживати разом із матір`ю [PERSON] . Фактично з самого моменту коли сторони припинили проживати разом, у сторін почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача, стосовно неможливості нормального спілкування позивача [PERSON] із його сином [PERSON] , [INFO] . Тому останній звернувся до суду за захистом своїх прав, та просив суд зобов`язати відповідачку усунути йому перешкоди у спілкуванні з сином та визначити способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, а саме: перша і третя субота щомісяця з 10:00 год. до 19:00 год.; третя та четверта неділя щомісяця з 10:00 год. до 19:00 год; в день побачення батька з сином, він має право забирати сина з дому особисто та зобов`язати відповідачку за два дні до дня зустрічі батька з сином, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив суд позов задовольнити з врахуванням висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради. Відповідач [PERSON] в судове засідання для розгляду справи не з`явилась. Подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Просила суд позов задовольнити з врахуванням висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, однак надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що починаючи з 2018 року сторони перебували у цивільному шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, яке видане повторно Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №240. В грудні 2022 році, сторони за взаємною згодою припинили сімейні відносини та почали проживати окремо. Неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] остався проживати разом із відповідачем [PERSON] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.11.2022 року, складеного завідувачем сектору з питань опіки, піклування та усиновлення дітей служби у справах дітей, фахівцем із соціальної роботи міського центру соціальних служб встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю в орендованому будинку за адресою: [ADDRESS] . Створені умови для проживання дитини. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи [PERSON] від 22.11.2022 року №104, складеного фахівцем із соціальної роботи МЦСС, мати дитини має достатній рівень батьківського потенціалу. В повній мірі спроможна виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.11.2022 року, складеного завідувачем сектору з питань опіки, піклування та усиновлення дітей служби у справах дітей, фахівцем із соціальної роботи міського центру соціальних служб встановлено, що [PERSON] проживає разом з племінником в орендованому будинку за адресою: [ADDRESS] . Стан житла задовільний. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи [PERSON] від 22.11.2022 року №103, складеного фахівцем із соціальної роботи МЦСС, батько має достатній рівень батьківського потенціалу. В повній мірі спроможний виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. Відповідно довідки КНП «Білгород-Дністровський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 16.11.2022 року №533, дитина проживає в задовільних умовах, доглянута, обстежена за віком. На прийом з`являвся разом з матір`ю і батьком, зауважень до батьків щодо стану дитини не було. На «Д» обліку не знаходиться, вакцинований за віком. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради надав до суду висновок №29/2431 від 08.12.2022 року та вважає за доцільне визначити наступний спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином - [PERSON] , [INFO] , а саме: 1. спілкуватися з сином кожної першої суботи або неділі місяця з 10:00 год. до 16:00 год. та кожної третьої суботи або неділі місяця з 14:00 год. до 19:00 год за місцем проживання батька дитини за адресою: [ADDRESS] та в місцях дитячих розваг; 2. в інші дні - за домовленістю з матір`ю. За нормами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про охорону дитинства» (Закон № 2402-III), Цивільним Кодексом (ЦК) України, Сімейним Кодексом (СК) України, зокрема статтями 141, 151 СК за якими, мати, батько мають рівні права та обов`язки, щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків, щодо дитини; батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною першою та другою статті 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» вказано, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Суд при розгляді справи також приймає до уваги практику рішень ЄСПЛ, а саме: справа «М.С. проти України», в якій зазначено, що безсумнівно, врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого /*-типу (справа «Ельшольц проти Німеччини»); справа «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії, в якій зазначається, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (справа «Мамчур проти України»). Враховуючи вищевикладене, щодо вирішення питання стосовно тривалості годин спілкування з сином, суд бере до уваги його малолітній вік, наявність умов для перебування дитини з батьком, висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 29/2431 від 08.12.2022 року, та вважає доцільним визначити способи участі батька [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , а саме: спілкуватися з сином кожної першої суботи або неділі місяця з 10:00 год. до 16:00 год. та кожної третьої суботи або неділі місяця з 14:00 год. до 19:00 год за місцем проживання батька дитини за адресою: [ADDRESS] та в місцях дитячих розваг; в інші дні - за домовленістю з матір`ю. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: partial