Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

У квітні 2017 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява, у якій позивач просила суд: визнати автомобіль Chevrоlet Evanda LF69Z, 2005 року випуску номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; в порядку поділу майна подружжя, визнати за [PERSON] право власності на автомобіль Chevrоlet Evanda LF69Z, 2005 року випуску номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля Chevrоlet Evanda LF69Z, 2005 року випуску номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] в розмірі 70 000,00 грн.; судові витрати по справі покласти на відповідача. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що під час шлюбу з [PERSON] ними було придбано автомобіль Chevrоlet Evanda LF69Z, 2005 року випуску номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , який було зареєстровано на її ім`я. З огляду на те, що вказаний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача, а наразі триває процес розірвання шлюбу, позивач вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідачем була надано відзив доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Також у відзиві зазначено, що позивачем всупереч приписам процесуального і матеріального права, які регулюють виниклі правовідносини, не надано належних доказів щодо вартості спірного майна. Позивачем надано відповідь на відзив де зазначено про те, що оскільки спірний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача його вартість була визначена виходячи з актуальної ринкової вартості на автомобіль аналогічної марки та року випуску. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] від 21.04.2017 відкрито провадження у справі. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.01.2019 вирішено здійснювати судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу було передано судді [PERSON] . У зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку, справу було передано судді Куцеволу В.В. яким за ухвалою від 19.02.2021 її прийнято до свого провадження та вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення, виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно, 05.07.1986 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль Chevrоlet Evanda LF69Z, 2005 року випуску номерний знак [NUMBER] , зареєстровано за [PERSON] . Згідно з копією відповіді т.в.о. директора регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області Підопригори Ю.А. від 10.04.2017 №31/4-41 аз, за [PERSON] зареєстровано автомобіль Chevrоlet Evanda LF69Z, 2005 року випуску номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , на підставі довідки-рахунок [NUMBER] від 14.02.2006, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] (з записом в особливих відмітках: [PERSON] , [PERSON] мають право керувати). Відповідно до довідки про вартість майна складеної оцінювачем [PERSON] , директор ТОВ «БП ЕКСПЕРТ» Кошарний О.А., ринкова вартість колісного транспортного засобу Chevrоlet Evanda LF69Z, 2005 року випуску номерний знак [NUMBER] становить 71 890,00 грн. Дата оцінки 04.12.2018. Вказана довідка надана відповідачем. Згідно з висновком експертного авто-товарознавчого дослідження №09/02/19 від 22.02.2019 складеного експертом Дроздовим Ю.В., ринкова вартість ідентичного транспортного засобу - автомобілю Chevrоlet Evanda LF69Z, 2005 року випуску номерний знак [NUMBER] може становити 125 900,00 грн. Вказаний висновок надано позивачем. За загальними положеннями, визначеним ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст.60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України. Відповідно до положень ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Аналіз змісту положень ст.71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Такий підхід відповідає закріпленим у статті 7 СК України засадам розумності і добросовісності, оскільки відповідач надає свою згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи, у свою чергу, гарантоване грошове відшкодування. У пунктах 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла. Оцінюючи положення частини 5 статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №210/4854/15-ц (провадження № 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18). Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18) "[…] суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду". Тобто, з огляду на вищевикладене та виходячи з матеріалів справи вбачається, що спірне майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , а позивач, як особа яка фактично не користується вказаним майном, яке в свою чергу є неподільним, має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення її права власності на спірне майно. Також суд зазначає, що відповідачем не висловлювалось заперечень з приводу ідентифікації спірного автомобіля як спільного майна подружжя. Що ж до визначення суми грошової компенсації, суд виходить з наступного. Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме змісту позовної заяви, спірний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача. Для проведення експертного дослідження, висновок якого надано позивачем, не було залучено відповідача і не було досліджено саме спірний автомобіль. Вартість майна встановлювалась виходячи з вартості ідентичного майна. Будь-які докази щодо виклику відповідача для проведення вказаного дослідження, матеріали справи не містять. В той же час довідка про вартість майна, яка надана відповідачем, була складена оцінювачем після дослідження саме автомобілю Chevrоlet Evanda LF69Z, 2005 року випуску номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Позивачем не заявлено клопотання про призначення судової експертизи, яка б дозволяла дослідити саме спірний автомобіль. З огляду на вищевикладене, суд, при визначенні вартості компенсації, виходить з суми вказаної у довідці про вартість майна, яка становить 71 890,00 грн., у зв`язку з чим компенсація складає 35 945,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України. судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 359,45 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial