Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

09.11.2022 позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із вищевказаним позовом, який умотивувала тим, що 29.08.2008 вона уклала шлюб з відповідачем, в період якого у них народилося четверо дітей: син - [PERSON] 04.10.2009 [INFO] ; донька - [PERSON] 28.07.2011 [INFO] ; донька- [PERSON] 29.11.2012 [INFO] та син- [PERSON] 14.10.2014 [INFO] . Зазначає, що їх шлюб з відповідачем розірвано на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 10 липня 2019 року по справі №145/2067/18 та з 2018 року вони проживають окремо. Вказує, що відповідач [PERSON] фізично здоровий, інших утриманців немає, є працездатним і має можливість працювати, працює і має доходи, проте на даний час відповідач не надає в добровільному порядку кошти на утримання їхніх чотирьох неповнолітніх дітей в достатньому та необхідному розмірі. Тому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь в розмірі Ѕ частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян відповідного віку на кожну дитину: сина [PERSON] ; доньки [PERSON] ; доньки [PERSON] ; сина [PERSON] , а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 1500 грн. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22.11.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 27.12.2022 в судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася; попередньо через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також до судового засідання не з`явився, попередньо через канцелярію суду подав заяву, з якої судом убачається, що він позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розгляд справи проводити у його відсутність. З урахуванням вимог ст. 206 ЦПК України судом установлено, що по справі відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, визнання відповідачем позову не суперечить закону та надані учасниками справи докази свідчать про те, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Тому суд з урахуванням поданих сторонами письмових заяв, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 10.07.2019 по справі № 145/2067/18, яке набуло законної сили 13.08.2019, шлюб зареєстрований 29 серпня 2008 року виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №77, - розірвано, про що свідчить копія вказаного рішення суду (а.с.12-13). У період шлюбу в сторін народилося четверо дітей: син [PERSON] 04.10.2009 [INFO] ; донька [PERSON] 28.07.2011 [INFO] ; донька [PERSON] 29.11.2012 [INFO] та син [PERSON] 14.10.2014 [INFO] , які на даний час є малолітніми , про що свідчать копії свідоцтв про народження, які містяться в матеріалах цивільної справи, в яких батьком зазначений [PERSON] ( відповідач), а матір`ю [PERSON] ( позивач) (а.с.4,5,6,7). Також судом встановлено, що малолітні діти разом із матір`ю [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження умов проживання гр. [PERSON] за №350 від 24.10.2022 та між сторонами не досягнуто домовленості щодо розміру коштів на утримання спільних дітей (а.с.14). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язків утримувати дітей, судом не встановлено. Згідно вимог ч.ч.1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дітей, які проживають із позивачем та перебувають на її утриманні; позивача, яка є працездатного віку, також суд враховує матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, фізично здоровий, визнав позовні вимоги в повному обсязі, а тому суд вважає, що відповідач має змогу та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Тому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на утримання малолітніх дітей необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 09.11.2022 і до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Окрім того, позивач в своїй позовній заяві також просить суд стягнути з відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 гривень, в обґрунтування заявленої суми про надання правової допомоги в розмірі 1500 гривень позивачем надано: квитанцію №б/н від 09.11.2022, відповідно до якої, позивачем сплачено гонорар адвокату 1500 грн. за юридичні консультації та складання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей (а.с15); акт-опис виконаних робіт від 09.11.2022 (а.с.16); договір про надання правничої допомоги від 09.11.2022 (а.с.17). Відповідно до ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем до суду подано не було. Тому, дослідивши та оцінивши докази наявні в справі в цій частині, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є такою, що пов`язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в повному розмірі. Крім цього, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу даного позову до суду , тому у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України , з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved