Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

І.Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого покликається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 травня 2015 року, є батьками неповнолітньої дитини: дочки [PERSON] , [INFO] . З січня 2022 року вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Дитина проживає разом з нею. Відповідач кошти на утримання дочки надає не регулярно, лише на прохання позивача. Дитина фактично повністю знаходиться на її утримані. Вона постійно витрачає значні кошти на продукти харчування, одяг, взуття, книги та іграшки для розвитку дитини, товари першої необхідності. Відповідач має можливість сплачувати аліменти оскільки перебуває на військовій службі за призовом по мобілізацію у воєнний час з 03 серпня 2022 року. У зв`язку з чим, [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Клопотання, процесуальні дії у справі. 16 листопада 2022 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Від позивача [PERSON] на електрону адресу суду найшло клопотання про розгляд справи без участі за наявними у матеріалах справи документами та у зв`язку з станом здоров`я вона не може бути присутньою на розгляді справи. Від відповідача [PERSON] на електрону адресу суду найшло клопотання про розгляд справи без його участі, оскільки на даний час перебуває у Волинському обласному госпіталі для інвалідів війни. У заяві також вказав, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дочки у розмірі, що визначила позивач. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 24 травня 2015 року, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 24 травня 2015 року (актовий запис №8). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 07 серпня 2018 року сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи за №1541, виданої Центром надання адміністративних послуг Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №274 виданої 15 серпня 2022 року [PERSON] дійсно перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у воєнний час у військовій частині [NUMBER] з 03 серпня 2022 року по теперішній час. Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дочку, а тому з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка має право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги наступні обставини. Відповідно до положень ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладені обставини, вік дитини та її потреби, визнання позивачем позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судові витрати у справі зі сплати судового збору, відповідно до положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved