Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

02 березня 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в якій позивач просить: визнати частки співвласників у праві спільної сумісної власності на кв. [ADDRESS] по частині за кожним, а саме за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду від 12.11.1996 року, власниками квартири [ADDRESS] являються: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тобто кожному співвласнику належить по частині квартири. Однак, [PERSON] не визнає права власності на частину квартири за позивачкою [PERSON] , не бажає укладати з нею нотаріально посвідчений договір про визнання часток у праві сумісної власності на зазначену квартиру, що перешкоджає позивачу розпоряджуватися своєю часткою квартири. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.04.2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25.08.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. Від представника позивача [PERSON] адвоката Рехлецького Р.В. до суду надійшла заява з проханням справу розглядати без їх з позивачем участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] . Та [PERSON] до суду подали заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася з невідомих суду причин. Враховуючи зазначено, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду 12.11.1996 року видано [PERSON] та членам її родини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , свідоцтво про право спільної, сумісної власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] . Зазначене свідоцтво про право власності на житло зареєстровано в книзі за №3124/ж державним комунальним підприємством «Житло». Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 29.05.1997 року за №19520 КП «ММБТІ». Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 12.11.1996 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду на праві спільної сумісної власності належить 1/1 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд зазначає таке. З матеріалів справи слідує, що учасники справи мають спільне, сумісне право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право спільної, сумісної власності на житло виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду 12.11.1996 року. Частина перша статті 355 ЦК України вказує на те, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина друга, третя та четверта статті 355 ЦК України). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України). Зважаючи на викладене вище суд дійшов висновку, що квартира [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності сторін: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно із приписів статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (частина перша статті 370 ЦК України). Матеріали справи № 490/1475/21 не містять доказів наявності домовленості між співвласниками щодо визначення розміру їх часток у праві спільної сумісної власності на зазначену вище квартиру. Тому суд дійшов висновку, що частки позивача та відповідачів є рівними та складають по 1/4 на кожного співвласника. Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та про необхідність його задоволення. Визначити за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по частки за кожним на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до статті 142, 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved