Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просила суд визнати за нею та за відповідачем право власності на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером 1212400000:03:024:0730 за адресою: [ADDRESS] , за кожним. В обґрунтування заявленого позивачка зазначила, що 10 лютого 2015 року вона з відповідачем уклали шлюб. За час спільного проживання у шлюбі, сторонами за спільні кошти за договором купівлі-продажу були придбані житловий будинок та земельна ділянка з кадастровим номером 1212400000:03:024:0730 за адресою: [ADDRESS] , право власності на все вказане вище нерухоме майно було оформлено на відповідача. Вважає, що вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності, так як набуте за період перебування у шлюбі, а тому має бути поділене між нею та відповідачем у рівних частках, тобто по 1/2 частині. Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивачка позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, відповідач позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони 10 лютого 2015 року уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 37. За час перебування у шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 17 вересня 2022 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської держнотконтори Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1-831, відповідачем були придбані житловий будинок та земельна ділянка з кадастровим номером 1212400000:03:024:0730 за адресою: [ADDRESS] . Згідно копіям витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, зазначене вище майно зареєстровано за відповідачем у розмірі по одній частці відносно вказаного житлового будинку та земельної ділянки відповідно. За змістом статті 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. \~Відповідно до\~ст.60\~СК\~України,\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, відповідно до положень статті 60 Сімейного кодексу України зазначене вище майно є спільною сумісною власністю сторін. За змістом статей 69, 70 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст.372\~ЦК України,\~майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК\~та\~ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням\~між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його\~вартості на час розгляду справи (п.22). Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох (п.23). До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу (п.24). Отже, враховуючи, що спірне нерухоме майно було придбано під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, останнє є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і, оскільки вимога про поділ вказаного майна в натурі позивачкою не заявлялася, є підстави для визнання за подружжям права власності на ідеальні частки у вказаному нерухомому майні без його реального поділу та залишення останнього у спільній частковій власності сторін. Окрім цього, суд також звертає увагу на факт визнання відповідачем позовних вимог та відсутності в останнього заперечень щодо їх задоволення повністю. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, беручи до уваги зазначені по справі обставини, досліджені на їх підтвердження докази, а також факт повного визнання позивачем позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved