Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою і просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо наближення його ближче ніж на 100 метрів до місця її проживання та реєстрації, та місця навчання дитини, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , строком на 6 місяців. Заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з нею та її малолітньою дитиною, [PERSON] , [INFO] , без її згоди або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третії осіб. Посилається в заяві на те, що вона з вересня 2014 перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з [PERSON] не склалося, любов та повага між ними відсутня. Мають місце постійні сварки. [PERSON] зловживає алкоголем та вчиняє бійки. Зазначає, що з березня 2019 року сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства були припинені. Проживають окремо один від одного, збереження сім`ї неможливе. Майже весь час, в період шлюбу, [PERSON] зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки та бійки. На її прохання припинити вказані дії реагував емоційно, починав скандали та конфліктувати. Зазначає, що вона зверталася до поліції, однак [PERSON] не робив довготривалих висновків та продовжував вчиняти психологічне насилля. Посилається, що під час проживання з [PERSON] , останній перебуваючи в стані алкрогольного сп`яніння, виганяв її з квартири вночі, у спідній білизні, без засобів зв`язку, без речей та взуття. Вона була змушена тікати з дітьми, в нічний час, до сусідів або до її батьків переночувати. Під час сварок [PERSON] вибивав вхідні двері її квартири, викрадав її автомобіль, псував його відриваючи дзеркала та двірники. Упродовж декількох років [PERSON] унеможливлював проживання її та дітей, вчиняв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру шляхом образ, лайки, приниження, залякування, погроз фізичної розправи та погроз вбивства її, дитини, а потім себе, штовхання та побиття. В грудні 2021 року [PERSON] звільнили з роботи за систематичне вживання алкоголю на робочому місці. В березні 2022 року, коли велися бойові дії під м.Києвом, вона домовилася з [PERSON] та його батьками про тимчасове проживання у них, у м.Івано-Франківськ, однак через два тижні [PERSON] вигна її з дитиною та родиною з будинку 10 серпня 2022 року вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається, що періодично [PERSON] приїджає до м.Києва та вживає алкогольні напої зі своїми товаришами, у дворі будинку, за адресою її місця проживання по [ADDRESS] . Зазначає, що під час приїзду [PERSON] до м.Києва, 5-6 серпня 2022 року, він намагався пошкодити її автомобіль, вночі були чути звуки ударів у вхідні двері, вказане налякало її та дитину, вони були змушені не виходити з квартири декілька днів. В подальшому 16 вересня 2022 року вона з дитиною зустріли [PERSON] біля підїзду будинку по [ADDRESS] , де останній почав лаятися нецензурними словами, кричав на неї та на дитину, а пізно вечером вимкнув світло в квартирі задля їх залякування. Вважає, поведінку [PERSON] зухвалою та такою, що порушує її права та права її дитини. Посилається, що знаходиться у постійному нервовому напруженні, втачала свідомість та має діагноз нервовий зрив, у зв`язку з чим проходить лікування у психолога та невролога. Дочка [PERSON] почала погано спати, постійно знаходиться у нервовому напруженні, плаче, а після зустрічі з батьком 16 вересня 2022 року має виражені психологічні та неврологічні проблеми, підвищення тиску. Вважає, що відносно [PERSON] повинні бути вжиті заходи, передбачені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому просить задовольнити заяву. Ухвалою суду від 26 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 18 листопада 2022 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Службу у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. Ухвалою суду від 02 грудня 2022 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. Заявник у судовому засіданні підтримала заяву, просила суд її задовольнити. Пояснила, що [PERSON] , коли приїзджає до м.Києва постійно вчиняє відносно неї психологічне насилля, ображає її нецензурною лайкою, погрожує позбавити життя. Під час спільного проживання з [PERSON] останній, окрім скандалів та сварок завдавав їй фізичного насильства шляхом побиття, заподіяння тілесних ушкоджень. Також він намагається пошкодити майно, зокрема автомобіль. Скандали та погрози відбуваються за участі дитини, що призводе до негативних наслідків. Крім того, [PERSON] зловживає алкогольними напоями, його поведінка не контрольована, в зв`язку з чим є ризик вчинення правопорушень насильницького характеру. Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином, в порядку, визначеному ст. ст. 128, 130 ЦПК України. До суду надійшло клопотання заінтересованої особи - Служби у справах дітей та сім"ї Голосіївської районного в місті Києві державної адміністрації, відповідно до якого вбачається, що звернень та повідомлень щодо домашнього насильства від [PERSON] до Служби не надходило, малолітня [PERSON] , [INFO] , не перебуває на обіку. Заслухавши пояснення заявника та представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до п. п. 3, 4, 6, 7, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Судом встановлено, що 20 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.10,13). Вбачається, що заявник та заінтересована особа- [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.36,37). Між заявником та її чоловіком протягом тривалого періоду часу систематично виникають конфлікти і сварки. В своїх поясненнях заявник посилалася, що під час систематичних сварок та скандалів нею викликалася поліція, однак на вмовляння [PERSON] та його матері в подальшому вона відкликала свої заяви. Співробітниками поліції проводилися лише профілактичні бесіди з [PERSON] . З матеріалів справи вбчається, що [PERSON] зверталася з заявою до Солом`янського РУ ГУМВС України в м.Києві щодо нанесення їй легких тілесних ушкоджень її чоловіком [PERSON] , яку в подальшому відкликала (а.с.9). Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1911/Ж від 11 грудня 2017 року відносно [PERSON] описані тілесні ушкодження у виглядів синців та садна утворилися від дії тупого предмета, не виключно у зазначеник строк, тобто 09.12.2017 та за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження (а.с.15-16). Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №445/Ж від 25 лютого 2016 року відносно [PERSON] описані тілесні ушкодження у виглядів синців, крововилеву та садна утворилися від дії тупого (тупих) предмета (предметів), за давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 24.02.2016 та за ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження (а.с.17-18). Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1562/Ж від 25 серпня 2015 року відносно [PERSON] описані тілесні ушкодження у виглядів забійної рани, синців, садна. За ступенем тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження (а.с.19-20). Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №043-900-2020 від 12 жовтня 2020 року відносно [PERSON] виявлені наступні тілесні ушкодження: синці на волосяній частині голови в лівій лобній ділянці з розповсюдженням на повіки лівого ока, на зовнішній поверхні правого плеча, на заднє-зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, на заднє зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу (4), на задній поверхні правого передпліччя в середній третині, на передній поверхні лівого плеча в середній третині, на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині; крововилив - в тім`яній області зліва; садно - в тім`яній зліва. Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від травмуючої дії тупого (тупих) предмета (предметів), за давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 10.10.2020 та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 21-23). З вказаних висновків вбачається, що тілесні шкодження [PERSON] були нанесені її чоловіком - [PERSON] . По медичну допомогу не зверталася. Крім того, матеріали справи містять в собі консультаційний висновок невролога Сімейної клініки «ameda» від 13 жовтня 2020 року, відповідно до якого [PERSON] діагностовано ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин голови та тіла (а.ч.24-25). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що між подружжям [PERSON] та [PERSON] під час спільного проживання за адресою [ADDRESS] , часто відбувалися сварки та скандали, під час яких [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння, вів себе агресивно, кидався на [PERSON] та завдавав їй тілесних ушкоджень, які було видно на обличчі в вигляді синців. Також повідомили, що під час приїзду [PERSON] в серпні та у вересні 2022 року до м.Києва, останній перебував у дворі будинку на [ADDRESS] , в стані алкогольного сп`яніння, намагався влаштувати скандал з [PERSON] , голосно кричав нецензурною лайкою, ображав та погрожував їй. В своїх поясненях наданих у судовому засіданні заявниця посилалася, що дії [PERSON] зводяться до образ, приниження та погроз фізичною розправою, вказане відбувається на очах їхньої дочки [PERSON] , що призводить до емоційної зтурбованості дитини та завдає хвилювань. Також [PERSON] повідомила, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, рішення суду набрало законної сили. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При вирішенні питання домашнього насильства, суд вважає за необхідне зазначити, що суд при оцінці даного питання, повинен переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18. Крім того, у вказаній постанові роз`яснено, що під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Відповідно до статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом № 2229-VIII на строк від одного до шести місяців. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (статті 12, 81 ЦПК України). Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Встановлено, що заінтересована особа як кривдник систематично вчиняє домашнє насильство по відношенню до заявниці як своєї дружини, що проявляється у формі фізичного та психологічного насильства, що при оцінки ризиків відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» має вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення. Заінтересовані особи, не з`явившись в судове засідання, пояснень, наданих заявником та її представником не спростували. Виходячи з викладеного, фактичне наближення зацікавленої особи - [PERSON] до місця проживання та місця реєстрації заявниці, призводить до домашнього насильства та відповідних ризиків з можливим настанням тяжких або особливо тяжких наслідків. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 06.02.2020 року у справі № 753/8626/19 , яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Виходячи з того, що заявником не доведено та не надано достатніх доказів щодо вчинення відносно малолітньої дочки [PERSON] зацікавленою особою - [PERSON] домашнього насильства, надавши оцінку ризиків згідно ч. 3 ст. 26 вказаного Закону, суд не вбачає підстав для задоволення заяви в цій частині з урахуванням обраного заявником заходу обмежувального припису. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог заявника. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial