Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] та визначити місце проживання двох малолітніх дітей - [PERSON] « [INFO] та [PERSON] « [INFO] разом із батьком за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між ними не склалося з причин відсутності взаєморозуміння , байдужості до життя та проблем кожного, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок. Більше того, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені , спільне господарство не ведеться з січня 2020 року. В період спільно проживали відповідачка багато часу після роботи проводила самостійно, не повідомляла як проводить свій час, він не знав де вона працює, на якій посаді, яку заробітну плату отримує. Спогади про сімейне життя викликають лише негативні емоції. На даний час такий шлюб на «папері» лише шкодить його інтересам та інтересам їхніх дітей. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] на неодноразові виклики до суду не з"явилася, причини неявки суду не повідомила. Представник ограну опіки та піклування Коростенської міської ради в судове за сідання надав висновок органу про визачення місця проживання малолітніх дітей. Судом встановлено, що 24.07.2010 року між сторонами міським відділом РАЦС Коростенського МУЮ Житомирської області було зареєстровано шлюб під актовим записом № 209 (а.с. 6). Сторони мають двох дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( копії свідоцтва про народження ,( а.с.7,8). Діти проживають окремо від матері разом з батьком. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача , шлюб підлягає розірванню. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. При цьому, відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. За правилами ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування Коростенської міської ради надав суду письмовий висновок за змістом якого вказано, що він вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] з батьком. ( а.с.43-44). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, та з врахуванням висновку органу опіки і піклування за результатом обстеження житлово-побутових умов проживання, малолітніх дітей залишити на проживанні з батьком. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, та

Outcome: approved