Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В якій прохала: шлюб, зареєстрований 01 вересня 2017 року Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №146, між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), [INFO] , та [PERSON] , [INFO] - розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище - [PERSON] . Після розірвання шлюбу малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю - [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] всі витрати, пов`язані з розглядом справи в суді. В обґрунтування позову зазначила, що 01.09.2017, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), уклала шлюб із відповідачем, [PERSON] . Останнім часом кожен став мати діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю, не проживають разом близько року та не мають бажання проживати однією сім`єю в майбутньому. Внаслідок втрати поваги, любові, довіри та дружби, сім`я фактично зруйнувалася. На даний час шлюбних стосунків не підтримують, взаємними правами і обов`язками не пов`язані, а тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. В шлюбі народилася донька, [PERSON] . Згоди щодо місця проживання спільної доньки між сторонами не досягнуто. [PERSON] бажає, щоб спільна з відповідачем донька, [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю, [PERSON] , тому звертається до суду з даним позовом (а.с.1-3). 14 вересня 2022 року ухвалою судді відкрито провадження в справі №№554/9735/2022, 2/554/4365/2022. Залучено до участі у справі в якості третьої особи виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено справу до розгляду по суті на 15.30 годин 13 жовтня 2022 року (а.с.18). Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена (а.с.70). Представник позивача [PERSON] за ордером адвокат Ткаченко А.В. до суду не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена. Надала суду клопотання, в якому прохала : розгляд справи проводити без участі адвоката та без участі позивача [PERSON] . Зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.71, 81). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленим, шляхом отримання судових повісток, копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками та отримання смс-повідомлень. Відзив на позовну заяву суду не надано (а.с.24, 28, 34, 72, 75). Третя особа виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей в судове засідання свого представника не направили, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлені (а.с.79, 80). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що сторони з 01.09.2017 перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис №146, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , зареєстроване та видане Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 01 вересня 2017 року (а.с.11). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] зареєстроване та видане Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 17 серпня 2018 року (а.с.12). Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, що слідує зі змісту ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як слідує із матеріалів справи, сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Спільного господарства не ведуть. Проживають окремо. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що аналіз наведених обставин справи вказує на неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу, через що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно положень ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У ч. 1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. В ст.150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Так у вказаній статті зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як слідує із висновку виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради, як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Шевченківської районному в м. Полтаві ради №256 від 13.12.2022, орган опіки та піклування приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с.77 зворот). На підставі наведеного, суд приходить до висновку, визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як слідує з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано : договір №Т-03/09/22 про надання правової допомоги від 07.09.2022; копія квитанції №0.0.2670713265.1 від 12.09.2022; детальний опис робіт та наданих послуг адвокатом; акт наданих послуг та виконаних робіт від 13.10.2022 (а.с.54-60). Згідно ч.1 ст. 137 ЦПК України : витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу розмірі 3000 грн. Судові витрати у справі сплачені позивачем [PERSON] при подачі позовної заяви до суду складають 1 984,80 грн. (а.с.14). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Також стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 1 984,80 грн. сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved