Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом (в подальшому уточненим) до [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Лілії Миколаївни, Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, в якій просила внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23.10.2017 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Кожушною Лілією Миколаївною на спадкове майно [PERSON] , 1957 року народження, яка померла [INFO] , спадкова справа №135/2017; а саме на 2/3 частки права на земельну частку (пай), що посвідчувався сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХР №0280557, виданого 04.05.2000 р. Зміївською районною державною адміністрацією Харківської області, зареєстрованого 26.06.2000 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №257; а також визнати за [PERSON] [INFO] у порядку спадкування за законом, після померлої [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , від якої на її користь відмовився відповідач [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] та земельної частки (паю). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області у справі №2-792 2009 року від 30.09.2009 року було визнано за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] . 23.10.2017 року Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М., в якому, крім позивача, спадкоємцями значаться син померлої [PERSON] , [INFO] , та чоловік померлої [PERSON] , [INFO] .. У грудні 2021 року Позивачу по справі стало відомо, що 07.07.2008 року [PERSON] , [INFO] , відмовився від своєї частини спадкового майна на користь позивача по справі. Але в силу закону дана відмова може бути прийнята нотаріусом лише в межах строку для прийняття спадщини. Тобто у позивача відсутня можливість оформити право на спадкове майно згідно заяви [PERSON] в нотаріальному порядку, в зв`язку з чим позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.02.2022 прийнято заяву до розгляду та призначено підготовче судове засідання по справі.(а.с.56) Ухвалами Зміївського районного суду Харківської області від 20.10.2022, 22.11.2022 року задоволені клопотання представника позивача про витребування доказів. (а.с.67, 110) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.(а.с.120) В судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача адвокат Н. Доценко подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки [PERSON] . Підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, в тому числі через оголошення на офіційному сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавав. Відповідач О.Скочний, який належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, в тому числі через оголошення на офіційному сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавав. Представник відповідача Зміївської міської ради Харківської області до суду подала заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами у справі. Відповідач приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушна Л.М. надала до суду заява про розгляд справи за її відсутності, у вирішенні питання покладалася на розсуд суду. В зв`язку з неподанням відповідачами відзиву на позовну заяву, суд вирішує спір згідно положень ч.8 статті 178, ч.2 ст.191 ЦПК України за матеріалами, наявними в цивільній справі. В зв`язку з тим, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив наступне: Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 29.09.1986 Таранівською сільською радою, встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.35). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 23.07.2010 виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23.07.2010, актовий запис № 11, і прізвище позивачки після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с.31). Мати позивачки, - спадкодавець [PERSON] мала дівоче прізвище « [PERSON] », батьками якої були, згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.06.1957 Готвальдівським відділом РАЦС, [PERSON] та [PERSON] (а.с.34). 23.09.1982 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , змінивши дівоче прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00018729446 від 21.09.2017, актовий запис реєстрації шлюбу №306 від 23.09.1982. Вказаний шлюб було розірвано 16.12.1988 року, актовий запис № 269 від 16.12.1988 року (а.с.37) 08.05.1990 року мати позивача зареєструвала шлюб із [PERSON] , змінивши прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00018424216 від 26.07.2017 року, актовий запис реєстрації шлюбу №16 від 08.05.1990, (а.с.36) 21 травня 2008 року мати позивачки - спадкодавець [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Таранівською сільською радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 50 від 22.05.2008 (а.с.32). Згідно Довідки про останнє місце проживання померлого № 1427, виданої відділом реєстраційних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області 19.11.2021 року, [PERSON] станом на день своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із померлою на день її смерті були зареєстровані відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.39) Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] звернулися 23.10.2017 року до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Л. Кожушної з заявами про прийняття спадщини На підставі заяв спадкоємців [PERSON] та [PERSON] було заведено спадкову справу №135/2017 (а.с.72-98). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49555506 від 23.10.2017 року, спадкодавець [PERSON] заповіту/спадкового договору на випадок своєї смерті не складала (а.с.77) З матеріалів спадкової справи вбачається, що на момент смерті спадкодавиці [PERSON] , на підставі заповіту після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , їй належало право на земельну частку (пай), розміром 4,95 умовних кадастрових гектарів, а також житловий будинок з надвірними й господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30.09.2009 року по цивільній справі № 2-792/2009 за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлої матері [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними й господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Цим же рішенням було встановлено, що позивачка фактично на момент смерті спадкодавиці проживала разом із [PERSON] , а тому прийняла спадщину відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України (а.с.80-81) 23 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області позивачці [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №2198, на 1/3 частку земельної частки (паю) розміром 4,95 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Таранівка», розташованого в с. Таранівка Зміївського району Харківської області, що належало [PERSON] , матері спадкодавця, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої, згідно заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області 02.04.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №60, була її дочка, [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ. (а.с.95,зв.бік) З матеріалів спадкової справи вбачається, що відповідачеві [PERSON] приватним нотаріусом Л.Кожушною було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.10.2017, зареєстроване в реєстрі за №2196, на 1/3 частку земельної частки (пай) розміром 4,95 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Таранівка», розташованого в с. Таранівка Зміївського району Харківської області, що належало [PERSON] , матері спадкодавця, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої, згідно заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області 02.04.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №60, була її дочка, [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ. (а.с.95) Третім спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] у вказаному Свідоцтві зазначений [PERSON] , який Свідоцтво про право на спадщину на свою частину майна не отримував. (а.с.95) Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] , в межах строку, встановленого статтею 1273-1274 ЦК України, 07 липня 2008 року склав заяву про відмову від своєї частки спадкового майна на користь позивачки [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Дахно О.А., (а.с.42) Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором. Згідно положень статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин, та які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин. Згідно положень статей 1216 - 1217 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 статті 1222, ч.2, ч.3 ст.1223 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Крім того, відповідно до ч.1, ч.5 статті 1273 та ч.2 ст.1274 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Як встановлено судом, і не оспорюється учасниками справи, спадкоємцями після померлої [PERSON] І черги за законом є її діти - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , а також чоловік - [PERSON] , який в межах встановленого законом шестимісячного строку відмовився від своєї частки у спадщині на користь позивачки. При цьому, про наявність нотаріально посвідченої заяви відповідача [PERSON] про відмову від спадщини стало відомо значно пізніше, ніж ухвалювалося рішення Зміївського районного суду Харківської області від 30.09.2009 року про визнання за позивачем права власності на частку будинку в порядку спадкування за законом, а також пізніше, ніж видавалося нотаріусом Свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) розміром 4,95 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно ч.5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу прийняття спадщини. Згідно статті 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. При цьому, слід враховувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 13 листопада 2019 року (справа №758/5329/15, провадження №61-18376св18), згідно якої, передбачений ст.1300 ЦК порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців. У разі настання підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину законом не обумовлюється, що зміни до нього повинні вноситись внаслідок визнання попереднього свідоцтва недійсним. В судовому засіданні належними і допустимими доказами доведено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем І черги за законом після своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , і в установленому законом порядку прийняла спадщину та отримала правовстановлюючі документи на 1/3 частину спадкового майна відповідно до кількості спадкоємців за законом. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] , в межах встановленого законом шестимісячного строку відмовився від своєї частки у спадщині на користь позивачки, і вказана відмова не визнана в установленому порядку судом недійсною. Отже, за позивачкою слід визнати право власності на 1/3 частки спадкового будинку, розташованого за адресою: зі службовими та господарчими будівлями по [ADDRESS] , від якої на її користь відмовився відповідач [PERSON] . З цих же підстав належить внести зміни до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кожушною Л.М., зазначивши позивачку спадкоємицею 2/3 частки земельної частки (паю) розміром 4,95 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Таранівка», розташованого в с. Таранівка Зміївського району Харківської області, що належало [PERSON] , матері спадкодавця, яка померла [INFO] , спадкоємцем якої, згідно заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області 02.04.1997 року, зареєстрованого в реєстрі за №60, була її дочка, [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових справ. Таким чином, позовна заява є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved