Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

В жовтні 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про виключення з актового запису відомостей про батька, посилаючись на те, що 10 червня 2016 року вона уклала шлюб з відповідачем, від спільного шлюбу у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новоселицького районного суду від 12 листопада 2021 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Позивач зазначає, що з осені 2020 року сторони перестали підтримувати шлюбні відносини та через невеликий проміжок часу, вона почала відносини з іншим чоловіком, а саме [PERSON] , в результаті чого в них народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Однак оскільки дитина народилась до спливу десятимісячного терміну після розірвання шлюбу, при реєстрації її народження в актовому записі про народження батьком дитини був записаний її колишній чоловік [PERSON] .. Позивач звернулась до відповідача із заявою щодо спільного подання до органів РАЦСу заяви про невизнання його батьком вказаної дитини. Проте, в добровільному порядку відповідач не бажає зробити цього. Вказана обставина порушує її права, тому просила суд виключити з актового запису відомості про відповідача як батька дитини. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак направив на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити і справу розглянути у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалив продовжити розгляд справи у відсутності відповідачів та провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] та представник Путильського відділу ДРАЦС у Вижницькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явилися, направивши на адресу суду заяви в яких просили розглянути справу у їх відсутності та не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2016 року та в них народилась донька, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новоселицького районного суду від 12 листопада 2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Однак, сторони не підтримували подружні відносини з осені 2020 року, позивач фактично проживала з третьою особою, [PERSON] з яким 06 вересня 2022 року уклала шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06 вересня 2022 року. [INFO] народився [PERSON] . В його свідоцтві про народження матір`ю записана [PERSON] , а батьком записаний [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 березня 2022 року. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України Законом № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до частини 1 статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (стаття 133 СК України). Згідно до наявного в матеріалах справи аналізу ДНК на батьківство № 34397 від 11 лютого 2022 року ймовірність біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] , народженого [INFO] , виключається з вірогідністю батьківства - 0 %. Частиною 3 статті 122 СК України передбачено, що подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. З наявної в матеріалах справи нотаріально завіреної заяви [PERSON] вбачається, що останній визнає себе батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. У ч. 3 ст. 138 СК України зазначено, що до вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Статтею 134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 Сімейного Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Враховуючи, що кровне споріднення між відповідачем та малолітнім [PERSON] відсутнє та це суперечить інтересам позивача, порушує права інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 121, 122, 133, 134, 136, 138 СК України, суд

Outcome: approved