Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

в листопаді 2022 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах представником адвокатом Чередніченко Іриною Борисівною, до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.10.2022 розірвано. За час сумісного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, тому позивачка в судовому порядку просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому позивачка просила присудити виплату їй аліментів, починаючи з 19.07.2022, посилаючись на те, що нею вживалися заходи щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в наказному провадженні. В судове засідання представник позивачки [PERSON] адвокат Чередніченко І.Б. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю. Відповідності до\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. І цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181\~СК України). Якщо така домовленість відсутня аліменти визначаються судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181\~СК України). Згідно ч. 1 ст. 182\~СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2\~ст. 182 СК України). Таким чином, відповідач [PERSON] зобов`язаний матеріально утримувати свого сина та, виходячи з встановлених обставин, доказів, наданих сторонами, з останнього підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Згідно\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати в зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині (вказаний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 року, справа № 215/5867/17). Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. При цьому, присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач. Суд, виходячи із конкретних обставин справи, проаналізувавши усі надані докази, може присудити аліменти на утримання дитини за минулий час, у межах десятирічного строку, або відмовити у задоволенні таких позовних вимог (вказаний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 09.04.2020 року, справа №199/3429/18). Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст.\~77,\~78,\~80 ЦПК України). Згідно вимог\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 83 ЦПК України\~сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Між тим, позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати в зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, в розумінні ч.2\~ст.191 СК України. Водночас, звернення позивачки з вимогою про стягнення аліментів з відповідача в наказному провадженні не може бути прийнято судом до уваги як підстава для стягнення аліментів за минулий час, оскільки обумовлена заява була відкликана представником заявниці (ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.10.2022 відповідна заява повернута заявнику). При цьому, зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право заявника, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача\~\~підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 992 грн. 40 коп.\~\~ Згідно ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.\~\~

Outcome: approved