Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

у серпні 2021 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача про виключення даних про батька з актового запису про народження дитини, мотивуючи вимоги тим, що у вересні 2020 року позивач познайомився з відповідачкою і у них відразу ж зав`язались відносини. У листопаді 2020 року [PERSON] повідомила позивача, що чекає від нього дитину. З листопада 2020 року сторони по справі почали проживати разом однією сім`єю та стали вести спільне господарство. [INFO] відповідач народила дитину - [PERSON] та зареєструвала її у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №220. Батьком дитини було записано позивача [PERSON] , за його заявою. Після народження дитини сторони по справі посварилися, припинили фактичні шлюбні відносини та стали проживати окремо. У лютому 2021 року товариш позивача повідомив його, що відповідачка [PERSON] до знайомства з ним зустрічалась з іншим чоловіком від якого фактично завагітніла і народила дитину - сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з вищевказаною інформацією позивач [PERSON] на сьогодні має сумніви щодо його батьківства відносно [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили задовольнити. Позивач наполягав на тому, що не знав, що дитина була зачата до початку сумісного життя з відповідачкою, а на те, що вона народилася здоровою набагато раніше строку, не звернув уваги. Представник відповідачки у задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та звернула увагу - зокрема - на те що на момент знайомства сторін відповідачка перебувала на четвертому місяці вагітності, тому позивач не міг не мати обґрунтованих сумнівів щодо батьківства іншої особи. Заслухавши пояснення, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 06.02.2021, [PERSON] народився [INFO] , у графі «батьки» зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до копії актового запису про народження №220 від 06.02.2021 року відомості про батька зазначені відповідно до ст. 126 СК України (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст.\~32\~Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51\~Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 та 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 5 ст.136 Сімейного кодексу України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що позивач у відповідності до ч. 1 ст.\~126\~СК України записаний батьком [PERSON] , [INFO] , однак вказує, що він не є батьком даної дитини. Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про батьківство мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Згідно зі ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За правилами ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що позивач та відповідачка познайомилися у вересні 2021, на той момент відповідачка була на 4 місяці вагітності. Позивач був другом чоловіка рідної сестри відповідачки. Відповідачка з самого початку відносин повідомила позивача, що вона вагітна від іншого чоловіка, цю ж інформацію про неї вже розповів позивачу чоловік сестри. Приблизно в листопаді відповідачка приїхала до позивача в місто Київ, де вони стали разом проживати. Фактичні шлюбні відносини зі слів відповідачки в них почалися у листопаді 2020. Відповідачка познайомила позивача зі своєю родиною, батьки питали його чи розуміє він всю відповідальність через одруження на жінці з дитиною, на що він був згодний. Після народження дитини позивач добровільно надав заяву про запис його батьком дитини. Потім стосунки між ними погіршилися і вони розійшлися. Суду було надано для огляду мобільний телефон відповідачки, де у месенджері Вайбер є листування між нею та позивачем, з якого вбачається про його обізнаність з приводу походження дитини від іншого чоловіка, копія листування також міститься в матеріалах справи (а.с. 37-40). Свідок з боку позивача [PERSON] суду показав, що зі слів позивача знає, що той дізнався про походження дитини від іншого чоловіка вже після народження дитини. Інших доказів на підтвердження обставин, викладних у позові, позивачем суду не надано. Крім того, твердження позивача про необізнаність щодо походження дитини відповідачки суперечать здоровому глузду. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки в судовому засіданні стороною відповідача доведено належними та допустимими доказами те, що в момент реєстрації себе батьком дитини позивач знав, що не є її батьком. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів сторін та останнє відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу сімейно правових відносин. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно залишити за ним.

Outcome: dismissed