Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

1.Позиція позивача. У жовтні 2021 року позивач [PERSON] звернулася із даним позовом, заявив наступні позовні вимоги: -встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , із чоловіком - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] за однією адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на 2 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0628 га, кадастровий номер 1210400000:02:004:0294, майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: А-1 житловий будинок, житлова площа 41,9 кв.м., загальна площа 64,5 кв.м.; Б-1 літня кухня; В-1 сарай; №1,2 огорожа; №3 водопровід; №4 зливна яма; І тротуар, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіком - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що позивачка починаючи з 25 квітня 2017 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] помер чоловік позивачки, - [PERSON] , який за своє життя заповіту не складав. У склад спадщини, відкритої на час його смерті увійшло належне спадкодавцю майно, а саме домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0628га, кадастровий номер 1210400000:02:004:0294, майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: А-1 житловий будинок, житлова площа 41,9кв., загальна площа 64,5кв.м; Б-1 літня кухня; В-1 сарай; №1,2 огорож;№3 водопровід, №4 зливна яма; І тротуар. Позивач зазначає, що на час смерті [PERSON] , окрім того, що був її чоловіком, та їх шлюб був зареєстрований, і проживав разом із нею за адресою [ADDRESS] . А тому будучи єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , вона фактично прийняла спадщину відкриту на час смерті чоловіка. Вона же не була зареєстрована за вказаною адресою, але факт її проживання підтверджено і актом №12/10/2 про підтвердження факту проживання особи від 04 жовтня 2021 року, складеного головою квартального комітету №10 Заводського району Закаблук Т.М. у присутності мешканців квартального комітету [PERSON] , [PERSON] , якими було обстежено домоволодіння за адресою [ADDRESS] , та в результаті обстеження було встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації у зазначеному домоволодінні починаючи з 23 липня 2020 року і по час складання акту. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину після чоловіка, позивачка звернулася до нотаріальної контори, але їй відмовлено у видачі свідоцтва з підстав не підтвердження факту спільного проживання із спадкодавцем на час його смерті, та як наслідок пропуском строку прийняття спадщини. Але, враховуючи що фактично вона проживала із чоловіком [PERSON] за місцем його реєстрації починаючи з 20 липня 2020 року і по час його смерті, хоча і була зареєстрована за іншою адресою, вважає єдиним можливим шляхом захисту своїх невизнаних та оспорюваних прав, звернення в суд із даним позовом, який нею підтримується у повному обсязі. 2.Позиція відповідача. Відповідач будучи належним чином сповіщеним, згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, подав відзив на позов, зазначив щодо відсутності підстав для поновлення пропущеного строку позивачем для прийняття спадщини, та як підставу для відмови у задоволені заявлених позовних вимог. 3.Позиція 3-ої особи. 3-я особа, будучи належним чином сповіщена, згідно до вимог ст. 130 ЦПК України, заяв та клопотань, відзиву на позов або письмових заперечень щодо предмету спору не подавав, до судового засідання представник 3-ої особи не прибував, причину неявки суду не повідомляв. 4.Процесуальні питання, заяви і клопотання. У жовтні 2021 року позивач [PERSON] подала до Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали позовної заяви до Територіальної громади, в особі - виконавчого комітету Кам`янської міської ради, третя особа: Перша кам`янська державна нотаріальна контора «про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права особистої приватної власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом першої черги після смерті чоловіка». Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року вирішено передати цивільну справу № 209/4002/21 за позовом [PERSON] до Територіальної громади, в особі - виконавчого комітету Кам`янської міської ради, третя особа: Перша кам`янська державна нотаріальна контора «про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права особистої приватної власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом першої черги після смерті чоловіка» за підсутністю до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області. 10 грудня 2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу № 209/4002/21 передано до провадження судді Івченко Т.П. 14 грудня 2021 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку загального позовного провадження (а.с. 22-23). 21 квітня 2022 року канцелярією Заводського районного суду міста Дніпродзержинська зареєстровано заяву позивача [PERSON] , згідно до змісту якої просить провести підготовче судове засідання за її відсутності, додаткових заяв та клопотань не має, просить закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду. 01 листопада 2022 року представник виконавчого комітету Кам`янської міської ради - Богата М.М., зареєструвала у канцелярії Заводського районного суду міста Дніпродзержинська клопотання про надання копій матеріалів справи. 09 листопада 2022 року канцелярією Заводського районного суду міста Дніпродзержинська зареєстровано відзив на позовну заяву, поданий представником Кам`янської міської ради. 30 листопада 2022 року представником відповідача, через канцелярію Заводського районного суду міста Дніпродзержинська зареєстровано клопотання, згідно до змісту якого просить провести підготовчий розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти завершення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду справи, додаткових клопотань не має. 30 листопада 2022 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. 5.Фактичні обставини встановлені судом. Позивачка - [PERSON] , є дружиною померлого [INFO] [PERSON] що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 25 квітня 2017 року Заводським районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 25.04.2017 року, про що 25.04.2017 року складено відповідний актовий запис №129, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 10). За своє життя, спадкодавець [PERSON] , до реєстрації шлюбу із позивачем, набув у приватну власність домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,0628га, кадастровий номер 1210400000:02:004:0294, майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: А-1 житловий будинок, житлова площа 41,9кв., загальна площа 64,5кв.м; Б-1 літня кухня; В-1 сарай; №1,2 огорож;№3 водопровід, №4 зливна яма; І тротуар., на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку №1-11097 від 20.07.2020 року, зареєстрований в нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В., що підтверджено копією договору (а.с. 6-9), та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] , від 20 липня 2020 року номер запису про право власності 37389684 (а.с. 9). Смерть [PERSON] настала [INFO] , та зареєстрована за актовим записом № 1554 від 30 грудня 2020 року Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 5). Як вбачається позивач - [PERSON] , є зареєстрованою за адресою [ADDRESS] , що підтверджено самою позивачкою за змістом позовної заяви, даними щодо її реєстрації за змістом паспорту громадянина України (а.с.3-4). В той же час, на час смерті [PERSON] , був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що підтверджено витягом з будинкової книги (а.с. 11-12). Згідно до акту №12/10/2 складеного 04 жовтня 2021 року Головою квартального комітету № 10, затвердженого посадовою особою відділу з питань діяльності ОСН та ОСББ Кам`янської міської ради, у присутності мешканців квартального комітету [PERSON] , [PERSON] , яким було встановлено факт проживання у домоволодінні за адресою [ADDRESS] , - [PERSON] , [INFO], без реєстрації , у період починаючи з 23 липня 2020 року і по час складання акту, що підтверджено копією акту (а.с. 13). 03 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до Першої кам`янської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , за наслідком розгляду її заяви в межах спадкової справи № 844/2021, державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Главчевою Л.В. винесено Постанову про відмову у вчинені нотаріальної дій за № 2813/02-31 від 03 вересня 2021 року (а.с. 14), з підстав не підтвердження фактичного прийняття спадщини заявницею та пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, який перевищив 6-ти місячний термін. 6.Норми права застосовані судом. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Стаття 325 ЦК України. Право приватної власності 1. Суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. 2. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. 3. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи. Стаття 1216 ЦК України. Поняття спадкування 1. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України. Склад спадщини 1. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1258 ЦК України. Черговість спадкування за законом 1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України. Перша черга спадкоємців за законом 1. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ч. 1 ст. 36 Сімейного Кодексу України, - Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. 7.Висновки та мотиви рішення. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підставі показів сукупності доказів наданих позивачем, під час розгляду справи, в тому числі і на підставі акту №12/10/2 про підтвердження факту проживання особи від 04 жовтня 2021 року, складеного головою квартального комітету №10 Заводського району Закаблук Т.М. у присутності мешканців квартального комітету [PERSON] , [PERSON] , якими було обстежено домоволодіння за адресою [ADDRESS] , та в результаті обстеження було встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації у зазначеному домоволодінні починаючи з 23 липня 2020 року і по час складання акту, свідоцтва про шлюб, згідно до якого позивач є дружиною померлого [PERSON] , судом встановлено, що на час смерті спадкодавця, позивач та померлий мали спільні з ним подружні стосунки, спільний побут, та проживали разом за адресою [ADDRESS] , яке є місцем проживання та реєстрації спадкодавця [PERSON] на час його смерті. Так, як згідно до ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Крім того, суд зауважує, що у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження №61-44149св18) Верховний суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною 3 статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №404/2163/16-ц (провадження 61-15926св). Згідно з п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання, доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. А отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. А тому згідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, позивачка [PERSON] , будучи спадкоємицею першої черги, як дружина померлого [PERSON] , має право на спадкування за законом спадщини відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно , судом враховується наступне. Так, згідно до статті 1218 ЦК встановлено, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, згідно до ч. 3 с. 1268 ЦК України, - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт прийняття спадщини позивачем [PERSON] , як дружиною спадкодавця [PERSON] , підтверджено встановленим під час судового розгляду факту її проживання із спадкодавцем на час його смерті [INFO] за місцем його проживання та реєстрації, а саме за адресою [ADDRESS] , що підтверджено актом №12/10/2 від 04 жовтня 2021 року, складеного головою квартального комітету №10 Заводського району Закаблук Т.М. у присутності мешканців квартального комітету [PERSON] , [PERSON] .. А тому згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] , будучи спадкоємицею першої черги, є особою яка фактично прийняла спадщину відкриту після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] , у виді належного спадкодавцю на час смерті права власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,0628га, кадастровий номер 1210400000:02:004:0294, та складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: А-1 житловий будинок, житлова площа 41,9кв., загальна площа 64,5кв.м; Б-1 літня кухня; В-1 сарай; №1,2 огорож;№3 водопровід, №4 зливна яма; І тротуар., на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку №1-11097 від 20.07.2020 року, зареєстрований в нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В., що підтверджено копією договору (а.с. 6-9), та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] , від 20 липня 2020 року номер запису про право власності 37389684. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Згідно до правової позиції ВС від 14.08.2019 року у справі № 523/3522/16-ц, відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як вбачається із Постанови державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Главчевою Л.В. за № 2813/02-31 від 03 вересня 2021 року (а.с. 14), спадкова справа після смерті [PERSON] , за № 844/2021 заведена 01 вересня 2021 року та зареєстрована в Книзі обліку спадкових справ за № 2107 за заявою [PERSON] , тобто у передбачений законом 6-ти місячний строк визначений для звернення спадкоємцями до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, жодна особа не звернулася, що об`єктивно підтверджує позицію позивача [PERSON] , що вона є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину відкриту на час смерті чоловіка. Також судом враховується що підставами для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , за наслідком розгляду її заяви в межах спадкової справи № 844/2021, стало не надання нотаріусу підтвердження фактичного прийняття спадщини заявницею та пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини, який перевищив 6-ти місячний термін. Зазначені фактичні обставини, усувають прогалину у відсутності підстав для оформлення спадщини в передбаченому порядку, так як підставою відмови нотаріуса позивачу у видачі свідоцтва було відсутність повного обсягу документів та підтвердження фактичних даних щодо реалізації такого права, які встановлені в ході судового розгляду, а тому позовні вимоги є обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позиції відповідача про те, що позивачем не надано доказів поважності пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, то зазначена позиція жодним чином не спростовує докази надані позивачем про те, що вона будучи дружиною померлого, та особою яка є спадкоємицею першої черги, фактично проживала із спадкодавцем на час його смерті, а тому згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину, в тому числі у виді домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці площею 0,0628га, кадастровий номер 1210400000:02:004:0294, яке на час смерті [PERSON] , належало йому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку №1-11097 від 20.07.2020 року, зареєстрований в нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новіковою Л.В., що підтверджено копією договору (а.с. 6-9), та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] , від 20 липня 2020 року номер запису про право власності 37389684. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) вказано, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Також суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). 8.Судові витрати. При зверненні із позовом позивачем [PERSON] сплачено судовий збір, та враховуючи що позивачем не заявлено про відшкодування понесених нею витрат, такі витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved