Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

До Вишгородського\~районного суду\~Київської області\~після усунення\~недоліків \~надійшла позовна\~заява [PERSON] \~до [PERSON] ,\~третя особа:\~Орган опіки\~та піклування\~Вишгородської міської\~ради Київської\~області про\~розірвання шлюбу\~та визначення\~місця проживання\~дитини в\~новій редакції\~з доповненнями.Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16\~грудня 2014\~року вони\~з відповідачем\~уклали шлюб,\~який був\~зареєстрований Відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Оболонського\~районного управління\~юстиції у\~м.\~Києві,\~актовий запис\~№ 2495,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб від\~16.12.2014\~р.\~серія [NUMBER] .\~ [INFO] у\~них народився\~син [PERSON] ,\~зазначена обставина\~підтверджується свідоцтвами\~про його\~народження серії\~ [NUMBER] . Однак, сімейне життя між ними не склалося, через те, що у них різні погляди на життя та шлюбно-сімейні відносини фактично припинено. Вважаючи збереження сім`ї неможливим, позивач просить шлюб розірвати. Зазначив, що у них з відповідачем постійно виникають конфлікти з приводу виховання дитини. Кожен з них має протилежні погляди на сім`ю, батьківство, материнство та виховання дитини. Свідком цих конфліктних ситуацій нерідко стає їхній син, що негативно впливає на його психічний та емоційний стан. На даний час їхній син проживає разом з ним в квартирі [ADDRESS] та перебуває на його утриманні. Відповідач проживає окремо, життям та вихованням дитини не займається і висловлюється, що має намір разом з дитиною виїхати за кордон до країни-агресора, вважаючи, що ніяких перспектив для дитини в Україні не має. В свою чергу, він категорично проти цього. Разом з тим, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України та у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану відповідач може скористатися тим, що згода батька на даний час не вимагається і без його дозволу вивезти їхнього сина за кордон. За таких обставин, вважає за необхідне вирішити питання щодо місця проживання дитини в цьому провадженні. Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 09 грудня 2022 року за клопотанням представника позивача зобов`язано Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради відповідно до ч.5 ст. 19 СК України повторно провести обстеження умов проживання та надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору між сторонами у справі. Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. Судові витрати позивач просив залишити за ним. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині розірвання шлюбу. Разом з тим, заперечувала щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком. Пояснила, що на даний час дитина проживає разом з батьком, оскільки вона перебуває в складній життєвій ситуації, і на даний час забезпечити необхідні умови для проживання дитини не може. Заперечує проти того щоб місце проживання дитини було визначено з позивачем, оскільки бажає, щоб дитина проживала з нею та вважає, що в подальшому її матеріальне становище покращиться і вона зможе створити належні умови для проживання, виховання та утримання дитини. Представник третьої особи Черепан С.М. підтримала поданий до суду висновок Органу опіки та піклування Вишгородської міської ради та вважала за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини разом з його батьком [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням, особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16 грудня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2495, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.12.2014 р., серія [NUMBER] . Згідно зі ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2\~статті 104СК України\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ст.112СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб подружжя на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету, примирення між ними стало неможливим. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітньої дитини, суд дійшов таких висновків. Відповідно до\~п.\~14\~Пленуму Верховного\~суду України N\~від 11 21.12.2007 «Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя,суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Судом встановлено, що у шлюбі в подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.01.2016 року, серії [NUMBER] . Згідно з договором оренди житла від 01.07.2022 року [PERSON] орендує для проживання квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов від 15.09.2022 року за адресою: [ADDRESS] в належних умовах проживають [PERSON] та його син [PERSON] . Згідно з довідкою дошкільного навчального закладу № 115 Оболонського району м. Києва від 01.11.2022 року № 27 зазначено, що [PERSON] відвідує садочок з 01.09.2020 року по теперішній час. Протягом усього часу дитину із садочка постійно забирає батько. [PERSON] працює у ТОВ «ІДФМ ТРЕЙДИНГ УКРАЇНА» на посаді менеджера із збуту, дохід за період з 01.04.2022 року по 30.09.2022 року склав 1\~436\~658,33 грн. Статтею 141 СК України врегульовано, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.1,2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Вишгородської міської ради про визначення місця проживання дитини від 15 грудня 2022 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 322 від 15 грудня 2022 року, для дитини у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , створені відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку. [PERSON] працює в ТОВ «ІДФМ ТРЕЙДІНГ УКРАЇНА» на посаді менеджера із збуту та має офіційний стабільний заробіток. Батько займається вихованням та утриманням сина, піклується про його стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі\~«М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України»\~від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема,\~стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що наразі дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання та висновком Органу опіки та піклування Вишгородської міської ради, та не заперечується відповідачем, батько відповідально ставиться до виконання свої батьківських обов`язків, займається вихованням та утриманням сина, піклується про його стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток офіційно працює та має високий регулярний дохід, дитина відвідує Дошкільний навчальний заклад (дитячий садок), при цьому добровільної згоди між батьками щодо місця проживання дитини не було досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком [PERSON] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, зміст позовних вимог, а також той факт, що рішенням Органу опіки та піклування Вишгородської міської ради від 15 грудня 2022 року № 322 визнано за доцільне визначити місце проживання дитини разом з [PERSON] , суд приходить до переконання, що визначення місця проживання дитини разом з батьком буде відповідати інтересам дитини. Доводи відповідача, що до того, що в подальшому остання зможе забезпечити необхідні умови для проживання дитини, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи у суді, оскільки ґрунтуються виключно на її припущеннях та на підтвердження своїх доводів жодних належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні ст. 77-80 ЦПК України, суду не надала. При цьому суд вказує на те, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved