Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

У серпні\~2022\~року позивачка\~звернулась до\~суду з\~позовом,\~мотивуючи вимоги\~тим,\~що під\~час спільного\~проживання у\~зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем\~за сімейні\~кошти було\~придбано квартиру.\~Відповідно до\~договору купівлі-продажу\~покупцем вказано\~відповідача,\~квартира придбавалась\~за її\~письмовою згодою,\~є спільною\~сумісною власністюю\~подружжя.\~Також за\~спільні кошти\~було придбано\~автомобіль.\~Колишній чоловік\~заперечує право\~власності позивача\~на квартиру\~та автомобіль,\~згоди щодо\~поділу майна\~сторони не\~можуть .\~Просить визнати\~за нею\~право власності\~на Ѕ\~частину трикімнатної\~квартири за\~адресою:\~ [ADDRESS] ;\~автомобіль SSANG YONG KYRON, 2006 року випуску, сірого кольору, номер кузову [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , залишити у власності відповідача, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію Ѕ частки його вартості у розмірі 117588 грн. Ухвалою суду від 13.09.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 12.20.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 02.11.2022 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку із повторним витребуванням доказів. 24.11.2022 оголошено перерву у судовому засідані у зв?язку з допитом свідка. 16.12.2022 у зв?язку з оголошенням повітряної тривоги судове засідання відкладено. 21.12.2022 відкладено розгляд справи у зв?язку з неявкою відповідача. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти позову. Пояснив, що належність майна до спільної сумісної власності визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна. Спірну квартиру відповідач придбав за особисті кошти, які отримав ід час шлюбу від продажу іншої квартири яку він придбав до шлюбу. Спірна квартира придбана 21.05.2009. ЇЇ купівлі передував продаж квартири, який відбувся за два тижні до цього та яка належала відповідачу особисто. Відповідач також для придбання спірної квартири додав певну суму власних коштів, які йому подарувала мати, що працює та постійно проживає в Італії. Посилання позивачки на п. 15 договору не вказує, що кошти були витраченні саме сумісно нажитими, а є звичайною формальністю. Щодо стягнення половини вартості автомобіля зазначив, що відповідач хоча і є власником автомобіля, однак автомобіль знаходиться в Італії у несправному стані, потребує ремонту. Вартість відновлювальних робіт та витрати на повернення автомобіля можуть дорівнювати половині вартості авто, яку зазначає позивачка. Просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із зазначених у позові підстав. У судовому засіданні відповідач заперечував проти позову із зазначених у відзиві підстав, просив відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони 03.03.2006 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу мають трьох дітей, які на час розгляду справи є неповнолітніми (а.с 6-9). На час звернення до суду з позовом у провадженні Зарічного районного суду перебувала справа про розірвання шлюбу між сторонами. На час розгляду даної справи шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Вказана обставина визнається сторонами у справі. 07.05.2009 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квтири за адресою [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Арєшиною О.М. За умовами договору [PERSON] продав покупцеві квартиру за 100500 грн. Квартира належала позивачу на праві особистої приватної власності (п. 2.1, 3.1.8 договору) (а.с. 59) 21.05.2009 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до умов якого [PERSON] придбав вказану квартиру за 105\~000 грн (п. 3 договору). Відповідно до п. 15 договору він укладається за згодою другого з подружжя покупця, підпис на заяві якого засвідчено приватним нотаріусом. Договір посвідчено приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Степаненко Т.І. та зареєстровано у реєстрі за №780 (а.с. 13,14). 21.05.2009 [PERSON] складена заява, якою вона надає згоду на укладання договору про купівлю чоловіком, [PERSON] , квартири за адресою: [ADDRESS] . Підтверджує, що гроші, які витрачаються на придбання квартири, є їх спільною сумісною власністю. Придбане майно також буде об?єктом права спільної сумісної власності як набувається ними за час шлюбу. Стверджує, що договір купівлі-продажу укладається чоловіком в інтересах сім?ї і укладання цього договору відповідає їх волевиявленню. Заява посвідчена пириватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Степаненко Т.І. та зареєстрована у реєстрі за №779 (а.с. 74). Відповідно до довідок про склад сім?ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб позивачка зареєстрована разом зі своєю матір?ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у спірній квартирі разом зі своєю матір?ю та трьома дітьми (а.с. 10,11) Відповідно до витягу про реєстрацію права власності квартира по [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 14, 15). 12.03.2020\~відповідачем за\~договором купівлі-продажу\~№5946/2020/1983998\~придбано транспортний\~засіб -\~автомобіль SSANG YONG KYRON, 2006 року випуску, сірого кольору, номер кузову [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Відповідно до п. 3.1 договору вартість транспортного засобу становить 30\~000 грн. (а.с. 17). За повідомленням ТСЦ МВС №5946 від 06.07.2022 вказаний автомобіль зареєстрований за [PERSON] (а.с. 16). Зі звіту з незалежної оцінки майна, який надано ТОВ «Ерестей» вбачається, що орієнтовна ринкова вартість спірного транспортного засобу станом на 13.07.2022 становить 235\~176 грн. (а.с. 32). Допитана в якості свідка позивачка у судовому засіданні пояснила, що спірна квартира була придбана за кошти від продажу іншої квартири, яка належала на праві власності відповідачу, також частину коштів надавала мати відповідача і частина коштів це були їхні з чоловіком заощадження. Квартира придбавалась для сім?ї та з метою поліпшення житлових умов. Протягом періоду шлюбу позивачка не працювала, оскільки знаходилась у відпустках по догляду за дітьми. Відповідач заробляв гроші, також мати відповідача періодично надсилала кошти їх сім?ї, у тому числі і з метою придбання для сім?ї квартири. Спірний автомобіль також був придбаний у період шлюбу. На даний час автомобіль знаходиться в Італії, оскільки із початком війни сім?я виїхала на ньому туди. Позивачка з дітьми повернулася до України раніше, ніж її колишній чоловік, тому вона не знає, що з автомобілем і яким чином відповідач повертався з-за кордону додому. Коли вона востаннє бачила автомобіль, він був у нормальному стані. Не згодна на пропозицію колишнього чоловіка на передачу їй у власність автомобіля та виплату йому компенсації половини його вартості, оскільки у неї відсутнє право на керування транспортним засобом та водійське посвідчення. За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до чт. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і тому відповідач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до спільного майна подружжя. Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Судом встановлено, що спірна квартира була придбана у період шлюбу, у договорі купівлі-продажу зазначено про згоду другого з подружжя на вчинення даного правочину, а також окремо нотаріусом було завірено заяву позивачки про те, що вона надає згоду на придбання квартири , що гроші, які витрачаються на її придбання, є спільною сумісною власністю подружжя, квартира буде об?єктом права спільної сумісної власності, а договір укладається в інтересах сім?ї і його укладання відповідає спільному волевиявленню подружжя. Доводи позивача відносно того, що спірна квартира насправді коштувала 40 000 доларів США спростовуються п. 3 укладеного між сторонами договору купівлі продажу від 21.05.2009 року, відповідно до якого продаж вчиняється за 105\~000 грн. Також, не заслуговують уваги доводи відповідача відносно того, що гроші на придбання квартири він отримав внаслідок продажу попередньої квартири, яка була у його особистій власності. З матеріалів справи вбачається, що у приватній власності відповідача перебувала квартира, яку він продав за договором купівлі-продажу 07.05.2009, тому сума коштів, яку він отримав внаслідок продажу квартири, є його особистою приватною власністю враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України. Однак, згідно з умовами договору купівлі-продажу спірної квартири, який був укладений 21.05.2009, та нотаріально посвідченої заяви [PERSON] ця квартира придбавалася в інтересах сім?ї та за згодою другого з подружжя. Суду не надано переконливих доказів того, що за індивідуальними та родовими ознаками саме грошові кошти, отримані від продажу попередньої квартири відповідач використав для розрахунку з продавцем квартири. Також не надано доказів на підтвердження того, що кошти на придбання квартири надавала матір відповідача. Сторони не заперечили, що придбавали цю квартиру для проживання сім?ї, проживали разом із трьома дітьми у цій квартирі у період шлюбу, позивачка з дітьми продовжують використовувати це приміщення для забезпечення себе житлом. Таким чином, презумпція спільності права власності подружжя на придбану в період шлюбу квартиру не спростована. Крім того,\~у період\~шлюбу відповідачем\~було придбано\~транспортний засіб\~-\~автомобіль SSANG YONG KYRON, 2006 року випуску, який позивачка просить залишити у власності відповідача, стягнувши з нього компенсацію половини його вартості. Відповідачем не заперечується, що спірний автомобіль є об?єктом права спільної сумісної власності, однак він зазначає, що автомобіль пошкоджений та перебуває у Італії, його дійсна вартість, з урахуванням необхідності ремонту та транспортування його до України, є значно меншою, ніж зазначено у звіті про оцінку автомобіля. Тому згоден на компенсацію йому половини вартості автомобіля та залишення автомобіля у власності колишньої дружини. Враховуючи положення наведених вище норм та відсутність спростування презумпції спільності права власності на автомобіль, суд визнає цей автомобіль об?єктром права спільної сумісної власності подружжя. Відносно вимог щодо залишення автомобіля у власності відповідача зі стягненням з нього на користь позивачки половини його вартості суд зазначає таке. Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до частини 2 статті 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. \~Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 зауважує, що приписи частин четвертої та п`ятої\~статті 71 СК України\~і\~статті 365 ЦК України\~з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК\~Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі\~статтею 365 ЦК України\~заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Позивачка не претендує на те, щоб спірний автомобіль залишити собі, припинивши право відповідача на частку у праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку. \~\~ Вона навпаки просила, щоб отримати грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності від відповідача, що є можливим ефективним захистом прав позивачки у межах цієї справи. Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна станом на 13.07.2022 орієнтовна ринкова вартість спірного автомобіля становить 235\~176,00 грн. (а.с. 16). Тобто, вартість 1/2 частини спірного автомобіля становить 117855 грн. Відповідач у відзиві на позов зазначав, що не заперечує проти залишення у власності позивачки спірного автомобіля з присудженням йому компенсації половини вартості. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем не доведено, що дійсна вартість спірного автомобіля є меншою, ніж зазначено у звіті про його оцінку, не доведено також наявність підстав для залишення автомобіля у власності позивачки із наступною компенсацією йому половини вартості майна. \~\~\~\~\~ Таким чином, наявні підстави для залишення за відповідачем спірного автомобіля та стягнення з відповідача на користь позивачки компенсації позивачу половини його вартості, яка визначена наданим позивачем звітом про незалежну оцінку, тобто 117855 грн. У зв?язку із задоволенням позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при зверненні до суду в сумі 5953,00 грн.

Outcome: approved