Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] у березні 2022 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 610. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, на виховання дитини та ведення домашнього господарства, внаслідок чого виникла байдужість один до одного та до спільного життя. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, побут ведуть окремо та не підтримують шлюбних стосунків. Фактично сім`я припинила своє існування. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 березня 2022 року, у вказаній цивільній справі визначено головуючим суддею суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 26 квітня 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 24 травня 2022 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська сторонам у справі надавався строк для примирення тривалістю шість місяців. Провадження у справі було зупинено до закінчення строку для примирення, тобто до 24 листопада 2022 року. 07 грудня 2022 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська провадженні у цивільній справі було поновлено. Позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 12 вересня 2003 року [PERSON] та [PERSON] , уклали шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м.Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 610 (а.с. 8). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 07 вересня 2011 року, видане Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 7). Між позивачем та відповідачем відсутній спір про поділ майна та місце проживання дитини. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved