Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовною заявою про стягнення грошових коштів посилаючись на те, що 07.03.2017 року між нею та ПАТ «Ідея Банк» було укладено Кредитний договір № Z39.179.73445. Умовами даного договору (п. 1.12) було визначено, що за обслуговування кредитної заборгованості банком, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно актуального графіку щомісячних платежів. 23.09.2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено рішення у справі № 755/11962/19 за її позовом до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживача, яким визнав недійсним з моменту укладення договору умову пункту 1.12, якою передбачено здійснення позичальником плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором; визнаною недійсною умову пункту 6.1 кредитного договору в частині визначення у графіку щомісячних платежів за кредитним договором комісії, що підлягає сплаті за період з 07.04.2017 року по 07.09.2018 року. Рішення набуло законної сили. Однак, на час подачі позову до суду банк не здійснив перерахунку та повернення коштів, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 11 717,43 грн., а також пеню - 295 630,75 грн. за період з 01.11.2019 року по 18.02.2022 року. 27.04.2022 року матеріали справи зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва (подано засобами поштового зв`язку 23.02.2022 року. 27.04.2022 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 05.05.2022 року Дніпровським районним судом . Києва постановлено ухвалу про передачу справи на розгляд Галицького районного суду м. Львова. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2022 року вирішено передати матеріали справи на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва. 05.07.2022 року матеріали справи зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва. Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою, яка вказана у позовній заяві. 01.11.2022 року зареєстровано відзив на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що 07.03.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № Z39.179.73445. Згідно пункту 1.12 Кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості банком, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно актуального графіку щомісячних платежів. Пунктом 6.1 Кредитного договору передбачено, що щомісячні внески сплачуються на транзитний рахунок № [NUMBER] ануїтетними платежами в розмірах і термінах, що визначені у актуальному Додатку № 1 до даного договору, сформованим на дату видачі чергового траншу. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.09.2019 року у справі № 755/11962/19 за позовом [PERSON] до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів, позовні вимоги задоволено частково, визнано недійсною з моменту укладення договору умову пункту 1.12 кредитного договору від 07.03.2017 року № Z39.179.73445, якою передбачено здійснення позичальником плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором; визнано недійсною з моменту укладення договору умову пункту 6.1 кредитного договору від 07.03.2017 року № Z39.179.73445 в частині визначення у графіку щомісячних платежів за кредитним договором комісії, що підлягає сплаті за період з 07.04.2017 року по 07.09.2018 року. По даній справі позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченої комісії у розмірі 11 717,43 грн., та 295 630,75 грн. пені за період з 01.11.2019 року по 18.02.2022 року за неповернення відповідачем комісії. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала . Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). По даній справі позивач просить стягнути з відповідача 11 717,43 грн., які являються комісію, що була нею сплачена на виконання умов кредитного договору, що в подальшому судом визнано недійсним. Проте, позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження сплати даних коштів. Натомість, як убачається із відзиву на позовну заяву та доданих документів, в листопаді 2020 року сума комісії - 7 395,86 грн. АТ «Ідея Банк» була сплачена [PERSON] . Дана обставина позивачем не спростована. Оскільки, позивачем не доведено вимоги в частині стягнення 11 717,43 грн., підстави для стягнення пені відсутні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи матеріали справи та норми законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними, та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed