Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач в\~період з\~13.08.1992\~року по\~15.02.2021\~року працювала\~на підприємстві\~відповідача,\~де підпадала\~під вплив\~шкідливих факторів,\~показники яких\~перевищували нормативні,\~що стало\~причиною виникнення\~у неї\~хронічних професійних\~захворювань \~радікулопатії та\~хронічне обструктивне\~захворювання легень\~першої стадії.\~Оглядом МСЕК\~у 2022\~році позивачу\~було встановлено\~втрату професійної\~працездатності 65\~%\~безстроково та\~встановлено третю\~групу інвалідності.\~Позивач зазначає,\~що у зв`язку з отриманням хронічних професійних захворювань порушено її нормальні життєві зв`язки, вона відчуває постійний біль, її часто турбує кашель, тому вона вимушена уникати оточуючих, через що позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, змушена постійно проходити стаціонарне лікування, що позначається також на її душевному стані. Все це завдає їй моральних страждань. Просить стягнути з ПРАТ «ІНГЗК» на її користь 208 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Процесуальні дії у справі. 31.10.2022 позовна заява надійшла до суду. 07.11.2022\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Заяв та клопотань від сторін не надходило. В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] \~з 13.08.1992\~року по\~15.02.2021\~року працювала\~в ПрАТ\~«Інгулецький гірничо-збагачувальний\~комбінат» учнем\~і машиністом\~конвеєра ДФ. 15\~лютого 2022\~року була\~звільнена за\~власним бажанням\~у зв`язку\~з виходом\~на пенсію.\~Їїзагальний стаж роботи в ПРАТ «ІНГЗК» - становить 28 років 06 місяців, з яких в умовах впливу шкідливих факторів - 28 років 06 місяців. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 19.05.2022 року встановлено, що професійне захворювання позивача виникло через недосконалість технологічного процесу та робочого місця машиніста конвеєра ДФ ПАТ «ІнГЗК», виконання важкої фізичної роботи в умовах підвищеної запиленості повітря робочої зони (п.17). В п.18 Акту причиною виникнення хронічного професійного захворювання позивача зазначено, що показники важкості праці перевищували нормативні: маса вантажу, що постійно підіймається і переміщується вручну 10 кг при допустимих до 7 кг; робоча поза незручна 26,7 % робочої зміни при нормативному значенні 25%; нахили тулуба (вимушені, більше 30 град.) 113 за зміну при нормативному 51-100 разів; пил фіброгенної дії: концентрація пилу з вмістом вільного кристалічного кремнію діоксиду від 10 % до 70 % в повітрі робочої зони перевищувала нормативне значення в 1,3 рази (2,6 мг/куб.м при ГДК 2,0 мг/куб.м. З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічних професійних захворювань (отруєння) комісією було запропоновано генеральному директору ПРАТ «ІНГЗК» розробити та впровадити заходи щодо усунення впливу шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища та трудового процесу. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, внаслідок зазначених вище хронічних професійних захворювань, [PERSON] при первинному огляді 18.07.2022 року встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65% (45% - по радікулопатії, 20 % по ХОЗЛ) та третю групу інвалідності з 05.07.2022 року, безстроково. Наявність професійних захворювань у позивача також підтверджується наданими ним письмовими доказами, зокрема виписками із медичних карток стаціонарного хворого, випискою із історії хвороби за 2021-2022 роки, з яких видно, що позивач проходила лікування в закладах охорони здоров`я з приводу скарг на ускладнення дихання, сухий кашель, хрипи за грудиною, швидку втомлюваність, біль у хребті, кінцівках, судоми, підвищення АТ, та ін. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди. Норми права, які застосовує суд та мотиви їх застосування. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно зі статтею 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці: соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Статтею 6 цього Закону визначено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (ст.13). Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 вказаного Кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Рішенням Конституційного Суду України №20-рп/2008р. від 08.10.2008 встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Висновок суду. Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом достовірно встановлено, що у зв`язку з отриманням професійних захворювань та встановленням стійкої втрати працездатності 65 %, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманих професійних захворювань у позивача змінилися образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Ушкодження здоров`я, втрата великого відсотка працездатності, постійні процеси лікування, прийоми ліків, перенесення фізичних страждань, спричиняє йому моральні страждання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року\~з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Водночас, суд враховує, що позивач має 29 років 6 місяців стажу роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, за професією машиніста конвеєра, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем внаслідок цього професійної працездатності 65 % з 05.07.2022 року безстроково, тяжкість вимушених змін в його життєвих стосунках, встановлення третьої групи інвалідності, що вказує на погіршення стану здоров`я та незворотність негативних наслідків профзахворювання, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 195 000 гривень. В іншій частині позовних вимог слід відмовити, у зв`язку з необґрунтованістю. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1950,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial