Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась 07 вересня 2022 року до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з [PERSON] 50% понесених нею додаткових витрат на спільних з відповідачем дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 25549,50 грн.. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак надала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 19 березня 2013 року Виконавчим комітетом Підгірненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №2 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 21 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1246. Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2016 року шлюб між сторонами було розірвано та з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання спільних дітей сторін: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Згідно Довідки №8/154 від 09.08.2022 року, виданої Старокозацькою сільською радою, до складу сім`ї [PERSON] входять її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з Довідки №50 від 31.08.2022 року, виданої КНП «Білгород-Дністровський центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] , [INFO] , має діагноз: важкий гіперметропічний астигматизм. Амбліопія. Згідно Квитанції №21 від 31.08.2021 року за курс апаратного лікування [PERSON] , [INFO] , було сплачено 5700,00 грн., згідно Квитанції №20 від 18.08.2021 року оплата за повне обстеження у окуліста склала 700,00 грн., згідно товарного чеку від 31.08.2021 року, за оправу, лінзи, роботу майстра позивачкою було сплачено 3180,00 грн.. Згідно Довідки від 30.08.2022 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відвідували заняття в учбово-розвивальному клубі «Jungle Kids» в період листопад-лютий 2022 року. Загальна сума оплати на заняття 12800,00 грн.. На придбання медикаментів позивачкою [PERSON] було витрачено: згідно Квитанції №16373 від 26.10.2021 року - 328,60 грн., згідно Квитанції №26201 від 17.02.2022 року - 362,00 грн., згідно Квитанції №15874 від 18.03.2022 року - 1805,80 грн., згідно Квитанції №40108 від 11.08.2022 року - 185,20 грн.. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою [PERSON] було придбано ноутбук марки LENOVO, вартістю 11000,00 грн., смартфон Redmi 9C, захисне скло, чехол, сим-карту на загальну суму 5950,00 грн., смартфон Poco М3 4/128, захисне скло, чохол, сим-карту на загальну суму 6450,00 грн. та канцтовари на суму 2300,00 грн.. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із частиною 1статті 185 Сімейного кодексу Українитой з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до частини 2 статті 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, до яких закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Тому розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Враховуючи зазначене, навчання спільних дітей сторін в навчально-розвиваючому клубі «Jungle Kids» не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України, а отже позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача частини сплачених коштів за відвідування зазначеного вище навчально-розвиваючого клубу у розмірі 12800,00 грн., задоволенн не підлягають. Так, зазначені позивачкою [PERSON] витрати, пов`язані з придбанням ноутбука, смартонів, канцтоварів не відносяться до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, у розумінні ст. 185 СК України, оскільки вказані витрати не викликані особливими обставинами, вони не зумовлені особливою схильністю дитини до навчання та не пов`язані з розвитком певних здібностей дитини. Зазначені вище витрати відповідно до положень ст.185 СК України не є додатковими витратами, а є основними витратами по утриманню дитини, які повинні покриватися частково за рахунок доходу позивачки та аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у цивільній справі №320/383/19 Верховний Суд зазначив, що положення статті 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину є наприклад, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Як вбачається з Довідки №50 від 31.08.2022 року, виданої КНП «Білгород-Дністровський центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] , [INFO] , має діагноз: важкий гіперметропічний астигматизм. Амбліопія. А тому, сплачені позивачкою [PERSON] кошти, зокрема згідно Квитанції №21 від 31.08.2021 року за курс апаратного лікування [PERSON] , [INFO] , - 5700,00 грн., згідно Квитанції №20 від 18.08.2021 року оплата за повне обстеження у окуліста - 700,00 грн., згідно товарного чеку від 31.08.2021 року, за оправу, лінзи, роботу майстра - сплачено 3180,00 грн., є додатковими витратами та утримання дитини та підлягають стягненню з відповідача. В той же час, квитанції щодо покупки медикаментів, які надані позивачкою [PERSON] до суду не дають суду можливості достовірно встановити, що зазначені в квитанціях медикаменти були придбані саме для лікування спільних дітей сторін та пов`язані з необхідністю лікування дітей у зв`язку з особливостями їх стану здоров`я. Таким чином, у розумінні діючого законодавства позивачкою [PERSON] було підтверджено понесені нею додаткові витрати на утримання спільних дітей сторін кошти, зокрема згідно Квитанції №21 від 31.08.2021 року за курс апаратного лікування [PERSON] , [INFO] , - 5700,00 грн., згідно Квитанції №20 від 18.08.2021 року оплата за повне обстеження у окуліста - 700,00 грн., згідно товарного чеку від 31.08.2021 року, за оправу, лінзи, роботу майстра - сплачено 3180,00 грн., на загальну суму 9580,00 грн.. Оскільки відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, доказів щодо незадовільного матеріального стану та заперечень щодо стягнення з нього додаткових витрат на спільних з позивачкою дітей ним до суду не надано, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] додаткових витрат на утримання спільних дітей сторін у розмірі 9580 грн.. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК Україниз огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставіст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн..

Outcome: partial