Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року її батька - [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви заявниця посилається на те, що її батькао [PERSON] , [INFO] , з 07.05.1990 року по 25.09.1992 року постійно проживав на території України - в с. Кабичівка Марківського району Луганської області, оскільки в той час працював складачем поїздів з травня 1991 року по серпень 1992 року в Ліскінському відділенні Південно - Східних залізничих доріг ВАТ "Російські залізні дороги", де [PERSON] обслуговував залізничну станцію Зоринівка Ліскінського регіону Південно - Східних залізничих доріг, яка знаходилася на території Міловського району Луганської області. В подальшому, в серпні 1992 року [PERSON] було переведено на посаду приймальника поїздів станції Зоринівка Ліскінського відділення Південно - Східних залізничих доріг (Міловський район Луганської області) де він працював до листопада 1992 року. Звернувшись до Новоукраїнського сектору Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області від 01.07.2022 року з заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, вона отримала відмову із посиланням на відсутність прописки її батька на території України станом на 24.08.1991 року. У відповіді Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області від 09.09.2022 року на аналогічну заяву надано подібну відповідь. Встановлення факту постійного місця проживання батька заявниці [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року має для неї юридичне значення, оскільки дасть можливість заявниці набути громадянство України. Ухвалою Новоукраїнського районног суду Кіровоградської області від 14.11.2022 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд. Під час судового розгляду заявник вимоги, викладені в заяві підтримала за підставами, в ній зазначеними, пояснила що з 2008 року по теперішній час мешкає в Україні, створила сім"ю з громадянином України та в листопаді 2017 року народила сина, який є громадянином України. Має бажання набути громадянство України за територіальним походженням, оскільки її батько [PERSON] станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території Луганської області, працював на залізниці. Встановлення зазначеного юридичного факту має для неї юридичне значення. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився, надав до суду заявву, відповідно змісту якої, вимоги про встановлення факту, який має юридичне значення заперечив. Свідок [PERSON] , допитаний під час судового розгляду в режимі відеоконференції, пояснив що добре знав [PERSON] , який постійно мешкав в [ADDRESS] та працював на залізниці. Суд, заслухавши пояснення заявниці, свідка, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно письмових доказів судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] , батьком її вказаний [PERSON] , національність якого - українець. (а.с.13). [PERSON] помер [INFO] .(а.с.10). [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 22.08.2015 року, відповідно змінила прізвище на " [PERSON] ". (а.с.15). Заявниця [PERSON] має посвідку на постійне проживання в Україні з 24.09.2018 року, строк дії якої до 24.09.2028 року. (а.с.16-18). [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.21). Відповідно довідки від 12.05.2022 року № 3514-5001561090 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, її фактичне місце проживання/перебування м. Новоукраїнка Новоукраїнського району Кіровоградської області. (а.с.24) Заявниці було відмовлено у зверненні щодо сприяння в оформленні паспорта громадянина України листом Новоукраїнського сектора УДМС у Кіровоградській області, рекомендовано встановити факт перебування батька [PERSON] у громадянстві колишнього СРСР в судовому порядку.(а.с.25-26) Заявник також зверталася з зверненням щодо оформлення набуття нею громадянства України до управління ДМС України в Кіровоградській області, проте їй було ввідмовлено. (а.с.27-28). Відповідно довідки, виданої виконкомом Кабичівської сільської ради Марківського району Луганської області № 317 від 23.10.2020 року, оригінал якої оглянуто під час судового розгляду та долучено до справи (а.с.11), [PERSON] дійсно проживав в [ADDRESS] , в період з 07.05.1990 року по 25.09.1992 року згідно запису в погосподарській книзі №4 особовий рахунок № [NUMBER] . (а.с.11). Згідно ч.1 ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право за захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п.1, 2 ч.1ст.3 цього Закону. Крім того, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року. Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України, слід керуватися, крім Закону України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року, такожУказом Президента України від 27 березня 2001 року N 215/2001 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Так, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Статтею 3 Закону України «Про громадянство України`регламентовані випадки належності до громадянства України. Згідно п.1 ч.1ст.3 Закону України «Про громадянство України`громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Пунктом другим цієї норми Закону встановлено, що особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України`проживали в Україні і не були громадянами інших держав, також є громадянами України. Відповідно до пункту 7 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року. У пункті 44 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженогоУказом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР (або хоча б один з її батьків, дід чи баба народилися чи постійно проживали на територіях, зазначених у частині першій цієї статті) і є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника. Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироком суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. Згідно із пунктом 10 цього Порядку для встановлення належності до громадянства України особа, яка станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в України станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала на території України (за наявності документів, що підтверджує зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року. Оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду знайшов підтвердження факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року, та, враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявниця у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації її прав у визначений законом спосіб, та вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved