Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про припинення стягнення аліментів В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що являється батьком неповнолітнього [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 06.06.2006 р., про що зроблено актовий запис № 704. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17.02.2010 року по справі № 2-5249 було стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму громадян починаючи з 02.11.2009 р. до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , повноліття. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист № 2-5249 від 17.02.2010, який було пред`явлено на виконання до ВДВС Солом`янського управління юстиції у м. Києві. 20.01.2011 р. постановою державного виконавця ВДВС Солом`янського управління юстиції у м. Києві Новікової В.В. було закінчене виконавче провадження № [NUMBER]. Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Ананко В.В. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на виконання виконавчого листа № 2-5249 від 17.02.2010. Починаючи з 24.02.2022 за бажанням сина [PERSON] , останній мешкає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні, оскільки мати дитини відповідач виїхала зі своїм новим чоловіком за кордон до Бельгії. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.05.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач являється батьком неповнолітнього [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 06.06.2006 р., про що зроблено актовий запис № 704 (а.с. 11). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17.02.2010 року по справі № 2-5249 було стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму громадян починаючи з 02.11.2009 р. до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , повноліття. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист № 2-5249 від 17.02.2010, який було пред`явлено на виконання до ВДВС Солом`янського управління юстиції у м. Києві (а.с. 15-16). 20.01.2011 р. постановою державного виконавця ВДВС Солом`янського управління юстиції у м. Києві Новікової В.В. було закінчене виконавче провадження № [NUMBER] (а.с. 13). Постановою державного виконавця органу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Ананко В.В. було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] на виконання виконавчого листа № 2-5249 від 17.02.2010 (а.с. 14). Починаючи з 24.02.2022 за бажанням сина [PERSON] , останній мешкає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у Постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що з 24.02.2022 року дитина [PERSON] не проживає з матір`ю, на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено, дитина проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходяться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі Рішення Подільського районного суду м. Києва від 17.02.2010 року по справі № 2-5249. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживали і знаходились у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто, з 10.05.2022 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Outcome: approved