Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] \~\~звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина за законом на належне спадкодавцю майно, до якого входить 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] .\~\~Позивач вступила у фактичне володіння та управління будинком, проте не може оформити своїх спадкових прав, так як спадкодавець не виготовив технічний паспорт на будинок і не отримав свідоцтва про право власності на нього. З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належав померлому [INFO] [PERSON] . Ухвалою судді\~Бучацького\~районного\~суду Тернопільської\~області\~від\~22 грудня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] \~ про визнання права власності на спадкове майно. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 26 грудня 2022 року до суду надійшло клопотання представника позивача, адвоката Захарчука Ю.В. про уточнення позовних вимог, у якому він просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належав померлому [INFO] [PERSON] 04 січня 2023 року судом зареєстровано заяву представника позивача, адвоката Захарчука Ю.В. про долучення до матеріалів справи копії будівельного паспорта № 10305. Позивач та її представник, адвокат Захарчук Ю.В. в підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву, в якій просили справу розглядати у їх відсутності. Позов підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає. Частинами 3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~ст. 206\~цього Кодексу. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З підстав, визначених ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Доцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. 12 жовтня 1974 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 12 жовтня 1974 року Підзамочківською сільською радою Бучацького району Тернопільської області. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 травня 1988 року Підзамочківською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, [PERSON] народилася [INFO] , в графі батько записаний « [PERSON] », в графі мати - « [PERSON] ». З будівельного паспорта № [NUMBER] на забудову земельної ділянки слідує, що [PERSON] на підставі рішення № 131 від 19 червня 1991 року виконавчого комітету Бучацької районної ради народних депутатів Тернопільської області дозволено будівництво індивідуального житлового будинку в с. Підзамочок Бучацького району на земельній ділянці 0,09 га. Відповідно до записів з погосподарської книги № 2 Підзамочківської сільської ради за 1991-1995 роки, житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Підзамочок Бучацького району Тернопільської області, є колгоспним двором, головою якого був [PERSON] , членами: дружина [PERSON] та дочка [PERSON] димирівна. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Згідно із Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно з пунктом 9 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69, окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно із ч. 2 ст. 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент. Колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Наведене узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 308/3775/14-ц та від 22 січня 2019 року у справі 713/1310/17-ц. Частиною 1 ст. 112 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини. Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц. Відтак [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на відповідній правовій підставі (кожен по 1/3 частині) набули право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , однак у визначеному законом порядку не оформили своє право власності на таке. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 липня 2011 року виконавчим комітетом Підзамочківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, [PERSON] помер [INFO] . Після його\~смерті відкрилась\~спадщина на\~1/3\~частину житлового\~будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 29044831 від 13 грудня 2011 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71116668 від 10 січня 2023 року, наданих Бучацькою державною нотаріальною конторою Тернопільської області, 13 грудня 2011 року приватним нотаріусом\~Бучацького районного\~нотаріального округу\~Тернопільської області\~Одіжинською Л.Б.після смерті спадкодавця [PERSON] заведено спадкову справу № 68/2011 та 01 лютого 2012 року, 12 вересня 2018 року видано свідоцтва про право на спадщину. 13 грудня 2011 року [PERSON] подано приватному нотаріусу Бучацького районного нотаріального округу Одіжинській Л.Б. заяву про прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка [PERSON] 13 грудня 2011 року [PERSON] подано приватному нотаріусу Бучацького районного нотаріального округу Одіжинській Л.Б. заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого батька [PERSON] 01 лютого 2012 року приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Одіжинською Л.Б., [PERSON] видано Свідоцтво про спадщину за законом за реєстровим № 146 на земельну ділянку, площею 3,20 га, що знаходиться на території Бучацької міської ради Бучацького району Тернопільської області,\~що належала\~померлому [INFO] [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії АЯ № 780976. 12 вересня 2018 року приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Одіжинською Л.Б., [PERSON] видано Свідоцтво про спадщину за законом за реєстровим № 1594 на Ѕ частку земельної ділянки, площею 1,11 га, що знаходиться за адресою:\~Тернопільська область,\~Бучацький район,\~Підзамочківська сільська\~рада, що належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 282513. Згідно постанови Верховної Ради України № 807-IX від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», утворено Чортківський район, у склад територій якого увійшов Бучацький район. Спадкове майно після смерті [PERSON] , а саме 1/3 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , успадкувала позивач [PERSON] , вступивши в управління спадковим майном. Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Одіжинської Л.Б. № 49/01-16 від 22 листопада 2022 року, належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що належав [PERSON] , не було подано, в зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після його смерті на ім`я [PERSON] є неможливим. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] .\~\~ На підставі наведеного,

Outcome: approved