overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, укладений 28.04.2001 року, посилаючись на те, що сторони припинили фактичні шлюбні відносини, подальше сумісне життя не можливе. Ухвалою судді Богунського районного суду ми. Житомира від 19.12.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, а відповідач визнав позов повністю. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 28.04.2001\~року сторони\~уклали шлюб,\~зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирського обласного управління юстиції , актовий запис №435, від якого у сторін немає неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 112 СК України, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті з 01.03.2015 року по 01.11.2022 року послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії квартири [ADDRESS] в сумі 34619,07 грн., вказавши, що вказана квартира, співвласником якої є відповідач, забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає позивач. Відповідач допустив заборгованість за надані йому позивачем послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії станом на 01.11.2022 року в розмірі 34619,07 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 06.12.2022 року у цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Спірні правовідносини регулюються ст.ст. 509, 526 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», «Правилами користування приміщеннями житлових будинків», які затвердженні Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630 із змінами. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю відповідача [PERSON] та його дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вищевказана квартира забезпечується послугами централізованого опалення та постачання теплової енергії, які надає позивач та на вказану квартиру відкрито особовий рахунок. Відповідач користувався послугами позивача з централізованого опалення та постачання теплової енергії, від отримання послуг не відмовлявся. Таким чином, між сторонами існували зобов`язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконував належним чином, своєчасно не вносив необхідні платежі, чим порушив права позивача і допустив заборгованість за період з 01.03.2015 року по 01.11.2022 року в сумі 34619,07 грн., що є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку. У зв`язку з тим, що їх спільне життя не склалося, проживають окремо, мають різні погляди на сімейне життя, сторони не ведуть спільного господарства, позивач вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим та просить розірвати шлюб із відповідачем. Сторони в\~судове засідання\~не з`явилися,\~представник позивача\~надав заяву\~в якій\~просить розгляд\~справи,\~позовні вимоги\~підтримує повністю,\~просить позов\~задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно розписки 29.09.2022 року, відповідач отримав ухвалу від 12.09.2022 року та позов з додатками. Відповідно до частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 24.10.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3185. Від шлюбу мають доньку: [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем на даний час неможливе. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними. Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку. У зв`язку з тим, що їх спільне життя не склалося, проживають окремо, мають різні погляди на сімейне життя, сторони не ведуть спільного господарства, позивач вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим та просить розірвати шлюб із відповідачем. Сторони в\~судове засідання\~не з`явилися,\~позивач надала\~заяву в\~якій просить\~розглядати справу\~у її\~відсутність,\~позовні вимоги\~підтримує. Відповідач надав заяву в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 26.03.2020 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованого Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 34. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем на даний час неможливе. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними. Враховуючи матеріали справи вимоги ч. 6 ст. 141 ЦПК України, згідно яких, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 992, 40 грн. за подання позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у встановленому законом порядку. У зв`язку з тим, що їх спільне життя не склалося, проживають окремо, мають різні погляди на сімейне життя, сторони не ведуть спільного господарства, позивач вважає, що збереження шлюбу за цих обставин є неможливим та просить розірвати шлюб із відповідачем. Ухвалою суду від 23.11.2022 року судом було задоволено клопотання відповідача\~ [PERSON] та надано термін для примирення строком на один місяць. Сторони в судове засідання не з`явилися, позивач надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, просить розірвати шлюб. Відповідач до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.\~ Відповідно до частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 15.03.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місці Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 369. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведеться. Відносини, які склалися між позивачем та відповідачем привели до взаємного відчуження, втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя позивача та відповідача, як подружжя, і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примирення між позивачем та відповідачем на даний час неможливе. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає можливим розірвати шлюб між ними. Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною заявою згідно якої просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час сумісного проживання у сторін народились діти. Разом з тим, на день подання вище згаданого позову спільне життя з відповідачем заявниця не веде, шлюбних стосунків не підтримує, примирення між сторонами, на її думку, неможливе. За вказаних обставин, остання просить розірвати шлюб. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач на підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи належним чином та завчасно проінформованим про існування даного спору, свого ставлення до заявлених вимог не висловив та жодних доказів на дослідження суду не надав. Дослідивши матеріали надані позивачем, а інші суд позбавлений можливості отримувати за власною ініціативою, встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Сторони з 14 лютого 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі у сторін народились спільні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною заявою згідно якої просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Разом з тим, на день подання вище згаданого позову спільне життя з відповідачем заявниця не веде, шлюбних стосунків не підтримує, примирення між сторонами, на її думку, неможливе. За вказаних обставин, остання просить розірвати шлюб. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач на підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи належним чином та завчасно проінформованим про існування даного спору, свого ставлення до заявлених вимог не висловив та жодних доказів на дослідження суду не надав. Дослідивши матеріали надані позивачем, а інші суд позбавлений можливості отримувати за власною ініціативою, встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Сторони з 11 вересня 2020 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною заявою згідно якої просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі у сторін народилась спільна дитина. Разом з тим, на день подання вище згаданого позову спільне життя з відповідачем заявниця не веде, шлюбних стосунків не підтримує, примирення між сторонами, на її думку, неможливе. За вказаних обставин, остання просить розірвати шлюб. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та у відсутність фіксації його перебігу. Підстав для зміни такого порядку сторонами не наведено і судом не встановлено. Відповідач на підставі положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи належним чином та завчасно проінформованим про існування даного спору, свого ставлення до заявлених вимог не висловив та жодних доказів на дослідження суду не надав. Дослідивши матеріали надані позивачем, а інші суд позбавлений можливості отримувати за власною ініціативою, встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Сторони з 17 жовтня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у сторін народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, адже, як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved