Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення сплачених грошових коштів, пені та моральної шкоди, який обґрунтовує тим, що 22.01.2020 між нею [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (виконавець) було укладено договір про надання послуг. Згідно п.1.1. договору виконавець зобов`язується надати замовнику послуги: видати книгу «Сторінки історії заводської школи» зі здійсненням вичитування та верстки книги. Формат -24,5 х 17 см, обкладинка тверда 7 Б, папір крейдяний 115 г, кількість сторінок 208. Відповідно до п.2.1.1. договору виконавець зобов`язаний розпочати надання послуг з дня підписання договору. Згідно п.4.1. договору - вартість послуг по виданню книги складає 15000 грн. Пунктом 8 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання і діє до 27.02.2020 року. 22.01.2020 року позивачкою були оплачені послуги в сумі 15000 грн. за виготовлення, вичитування та верстку п`ятдесяти примірників книги. Після підписання договору відповідачем взятих на себе зобов`язання з видання книги «Сторінки історії заводської школи» зі здійсненням вичитування та верстки книги не виконано. На неодноразові звернення позивачки до відповідача з проханням виконати умови договору, у відповідь на що остання гарантувала виготовлення і доставку тиражу книги автору, але свої зобов`язання вчергове порушила, умови договору не виконала. 13.09.2021 на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою виконати умови договору, але вказана претензія була відповідачем проігнорована. При таких обставинах просить стягнути з ФОП [PERSON] на її користь кошти за договором про надання послуг від 22.01.2020 в сумі 15000 грн., 3 % річних в сумі 896,50 грн., моральну шкоду 10000 грн. та відшкодування судового збору в сумі 992,40 грн. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 15.06.2022 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явились. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, а також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач ФОП [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про розгляд справи без її участі не подавала, правом на подачу відзиву не скористалася. З врахуванням вказаних обставин та положень ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 22.01.2020 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір про надання послуг. Відповідно до п.1.1. договору виконавець зобов`язується надати замовнику послуги: видати книгу «Сторінки історії заводської школи», здійснити вичитування і верстку книги. Формат - 24,5 х 17 см, обкладинка тверда 7 Б, папір крейдяний 115 г, кількість сторінок 208. Пунктом 4.1. договору передбачено, що вартість послуг по виданню книги складає 15000 грн. Із товарного чек №97 вбачається, що виконання досягнутих домовленостей позивачка 22.01.2020 року провела попередню оплату за підготовку до друку книги «Сторінки історії заводської школи» у кількості 50 примірників книги, сплативши відповідачу 15000 грн. (а.с.10). Згідно до п.2.1.1. договору виконавець зобов`язаний розпочати надання послуг з дня підписання договору. Відповідно п.8.1. вказаного договору про надання послуг цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання і діє до 27.02.2020 року. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України\~встановлено договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно статті 627 ЦК України\~відповідно статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. За статтею 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в розмірі, в строки та в порядку, що встановлені договором. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений у даній справі договір про надання послуг з пошуку об`єкту нерухомості, оскільки він установлює ціну договору. Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Згідно \~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.\~Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як передбачено\~ст.599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2)зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.10\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Жодних доказів на підтвердження належного виконання своїх зобов`язань за договором про надання послуг від 22.01.2020 року або повернення сплачених [PERSON] коштів відповідачем не надано. Згідно накладних №4170002670353 та №4170002670345 13.09.2021 року на адресу офісу та юридичну адресу ФОП [PERSON] позивачем було направлено претензію (а.с.11-15), але вказана претензія була відповідачем проігнорована. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що виконавцем робіт зобов`язання за договором були порушені, а тому наявні правові підстави для задоволення вимог [PERSON] про стягнення з відповідачки коштів за договором про надання послуг від 22.01.2020 у сумі 15000 грн. Відповідно до положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11). Згідно розрахунку позивача розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період з 27.02.2020 року по 23.02.2023 року складає 896,50 грн. Правильність розрахунку вказаної суми трьох процентів річних відповідачем не спростована, а тому вона підлягає стягненню на користь позивача. При вирішенні, заявленої позивачем, вимоги про стягнення моральної шкоди, суд враховує, положення\~ст.23 ЦК України, згідно з якими особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пленуму Верховного Суду України у п. 9\~постанови «Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» від\~31.03.1995\~№4 (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що під час розгляду даної цивільної справи доказуванню підлягає не лише факт завдання моральної шкоди та конкретних форм її прояву, а й заявлений до відшкодування розмір у 10000 грн. Однак, належних доказів на підтвердження саме такого розміру завданої моральної шкоди позивачем суду не надано. Таким чином, враховуючи конкретні обставини спірних правовідносин, душевні хвилювання, які позивач зазнала внаслідок невиконанням відповідачем умов договору у визначені строки та неотримання необхідного тиражу книги, видання якої вона замовляла відповідачу, що призвело до зриву планів позивача щодо її розповсюдження, а також із врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 грн. Стягнення з відповідача моральної шкоди у вказаному розмірі суд вважає розумним, справедливим та адекватним способом відновлення порушеного права позивача. В задоволенні решти позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково (на 69,11 %), то з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, понесені ним по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 685,85 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial