Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Криворізького районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою 21 травня 2021 року, в подальшому збільшивши пред`явлені вимоги (а.с.55-56), просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4057 від 03 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з неї на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості у розмірі 82\~466,37 грн.; стягнути з ТОВ «Кредитні ініціативи» на її користь грошові кошти у розмірі 16\~694,87 грн., стягнуті в процесі виконавчого провадження та судові витрати по справі у розмірі 1\~362,00 грн. сплаченого нею судового збору. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехеди О.В. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №4057 від 03 жовтня 2010 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», яке є правонаступником первісного кредитора АКБ «ТАС-Комерцбанк» на підставі договорів факторингу, заборгованості за кредитним договором №0307/0906/64-404 від 28 вересня 2006 року в сумі 82\~466 грн. 37 коп., яка включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту 25\~157 грн. 84 коп., прострочену заборгованість по процентам та комісії 55\~403 грн. 67 коп., строкову заборгованість за відсотками та комісією 404 грн. 86 коп., плату за вчинення виконавчого напису 1500 грн. 00 коп. Про наявність виконавчого напису позивач дізналась, коли з її заробітної плати в КП «Швидкісний трамвай» почали утримувати кошти на погашення вказаної заборгованості на підставі постанови приватного виконавця від 22 лютого 2021 року про звернення стягнення на її доходи. Сума утриманих коштів станом на 12 серпня 2021 року склала 16\~694 грн. 87 коп. На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не пересвідчився в наявності повідомлення її як позичальника з боку ТОВ «Кредитні ініціативи» щодо наявності заборгованості за кредитним договором, як і не встановив безспірність такого боргу, чим порушив п.п.2.3 п.2, п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку, ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат». До того ж позивач зауважила, що жодних договорів позики (кредитних) з ТОВ «Кредитні ініціативи» вона не укладала. Договір, за яким вчинено виконавчий напис, було укладено з АЕБ «ТАС-Комерцбанк», однак жодних документів стосовно заміни кредитора за цим договором ні від первісного кредитора, ні від дійсного вона не отримувала, про укладення між ними договору відступлення прав вимоги її ніхто не повідомляв. Вказані обставини в їх сукупності визначають можливість визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає задоволенню. Крім того, просила вирішити питання повернення їй коштів в сумі 16 694 грн. 87 коп. станом на 12 серпня 2021 року, утриманих з її заробітної плати на примусове виконання оспорюваного виконавчого напису, як безпідставно набутих в силу ст.ст.216, 1212 ЦК України. 29 липня 2021 року матеріали справи надійшли до Саксаганського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~для розгляду за підсудністю на підставі ухвали Криворізького\~районного суду\~Дніпропетровської області\~від 12 липня 2021 року. За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу 29 липня 2021 року матеріали позову передано в провадження судді Хомініч С.В. Ухвалою суду від 30 липня 2021 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову: зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №63893786, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Мехедою О.В, на підставі виконавчого напису №4057,\~вчиненого 03\~жовтня 2020\~року приватним\~нотаріусом Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личуком\~Т.В.\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~ТОВ «Кредитні\~ініціативи» заборгованості\~за кредитним\~договором №0307/0906/64-404\~від 28\~вересня 2006\~року у\~розмірі 82\~466,37\~грн. до ухвалення рішення по даній цивільній справі (а.с.23-25 матеріалів 2-з/214/26/21). Ухвалою суду від 30 липня 2021 року (головуючий суддя Хомініч С.В.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання; розглянуто клопотання позивача про витребування доказів (а.с.44-47). Ухвалою суду від 15 вересня 2021 року (головуючий суддя Хомініч С.В.) прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] зі збільшенням розміру позовних вимог (а.с.62-63). Ухвалою суду від 14 червня 2022 року (головуючий суддя Хомініч С.В.) закрито підготовче провадження по справі з призначенням до судового розгляду по суті (а.с.110-111). За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №849 від 26 вересня 2022 року та протоколу матеріали цивільної справи передано в провадження судді Ткаченку А.В., яку ухвалою суду від 04 жовтня 2022 року прийнято до свого провадження (а.с.114-116). У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Від позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Уточнені (збільшені) позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні (а.с.118). Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» - адвокат Стеценко М.В. 20 квітня 2022 року на електронну пошту суду направив заяву про розгляд справи за відсутності відповідача. Правом на подання відзиву не скористався. Жодних заперечень по суті заявлених вимог не навів (а.с.84-85). Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений законом строк та не заявлення про свою участь в судовому засіданні, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності учасників справи. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку\~з військовою\~агресією Російської\~Федерації проти\~України Указом Президента\~України №64/2022\~від 24\~лютого 2022\~року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №757/2022 від 07 листопада 2022 року, затвердженого Законом України №2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 \~Закону України «Про правовий режим воєнного стану» \~у період воєнного стану повноваження \~судів не можуть бути припинені. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 28 вересня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» як банком та [PERSON] як позичальником було укладено кредитний договір №0307/0906/64-404, за умовами якого позичальник отримала грошові кошти (кредит) в умі 56\~483 грн. 00 коп. строком з 28 вересня 2006 року по 27 вересня 2011 року. Кредитні кошти призначені на придбання автомобіля (п.1.4 договору). Відповідно до п.1.3 договору, позичальник сплачує кредитору проценти за користування кредитом у розмірі 19% річних за весь строк фактично користування кредитом (а.с.15-18). Факт укладення кредитного договору позивач не оспорювала. 03 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. за заявою ТОВ «Кредитні ініціативи» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4057, про стягнення з боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , фактичне місце проживання та роботи невідомі, на користь стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором №0307/0906/64-404 від 28 вересня 2006 року, строк платежу за яким настав, за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2021 року, яка включає: прострочену заборгованість за сумою кредиту 25\~157 грн. 84 коп., прострочену заборгованість за відсотками та комісією 55\~403 грн. 67 коп., строкову заборгованість за відсотками та комісією 404 грн. 86 коп., суму плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 1500 грн. 00 коп. (а.с.9). Загальна сума вимог складає 82\~466 грн. 37 коп. Усі складові кредитної заборгованості, заявленої до стягнення за виконавчим написом нотаріуса, також зазначені у наданій ТОВ «Кредитні ініціативи» виписці з рахунку [PERSON] станом на 01 червня 2020 року в загальному розмірі 80\~966 грн. 37 коп. (а.с.18-зворот). Зі змісту виконавчого напису слідує, що ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №0307/0906/64-404 від 28 вересня 2006 року на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного з ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», яке в свою чергу набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №0307/0906/64-404 від 28 вересня 2006 року на підставі договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року, укладеного з ПАТ «СВЕДБАНК», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» - первісного кредитора, з яким [PERSON] уклала кредитний договір. 04 грудня 2020 року на адресу приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Мехеди О.В. стягувачем ТОВ «Кредитні ініціативи» направлено заяву про примусове виконання виконавчого напису, боржником за яким є [PERSON] . Заяву приватним виконавцем отримано 10 грудня 2020 року (а.с.10-11) та постановою від 14 грудня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП №63893786 з примусового виконання виконавчого напису №4057 від 03 жовтня 2020 року (а.с.14). У ході виконавчого провадження встановлено, що [PERSON] офіційно працює КП «Швидкісний трамвай» на посаді водія трамвая (довідка з місця роботи №129 від 11 травня 2021 року, а.с.19) та має стабільний дохід, у зв`язку з чим постановою приватного виконавця від 22 лютого 2021 року звернуто стягнення на її дохід шляхом здійснення відрахувань в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 92\~432 грн. 00 коп., яка складається з суми боргу згідно з виконавчим документом 83\~966 грн. 37 коп., сума виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця 8\~396 грн. 63 коп., витрати по справі 69 грн. 00 коп. З інформації про виконавче провадження №63893786 з Автоматизованої системи виконавчих проваджень за посиланням в мережі інтернет https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors (через ідентифікатор доступу) слідує, що постанову про звернення стягнення на доходи [PERSON] передано до підприємства, де вона працює. Наразі відомості про прийняття кінцевого рішення в рамках виконавчого провадження відсутні. Постановою приватного виконавця від 03 серпня 2021 року виконавче провадження зупинене на виконання ухвали суду від 30 липня 2021 року про забезпечення позову; копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження та КП «ШВИДКІСНИЙ ТРАМВАЙ» для зупинення відрахування із доходів боржника до розгляду питання по суті. Станом на день ухвалення рішення статус виконавчого провадження «зупинене». Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»\~та\~Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. До того ж належних документів, які підтверджували суму заборгованості позивача за кредитним договором, зокрема, розрахунку заборгованості, виписки з рахунку, нотаріусу не було надано взагалі, як і не надано й доказів отримання нею вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості. Надаючи оцінку таким доводам позивача та обґрунтованості пред`явлених вимог, суд виходить з наступного. За загальним правилом ст.ст.15,\~16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.\~\~При цьому, відповідно до\~ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (п.19\~ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~п.п.1.1, 1.2 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Положеннями\~ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1 п.3 гл.16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Дослідити зміст документів, на підставі яких було вчинено приватним нотаріусом Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личуком\~Т.В. оспорюваний виконавчий напис суд не має можливості з огляду на невиконання ухвали суду про його витребування цим нотаріусом. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року\~затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення\~\~ змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у\~ст.88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~ст.88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст.87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22 лютого 2017 року, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня 22 лютого 2017 року, отже і\~п.2 постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~також втратив чинність з цього дня. У подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~\~постановою Кабінет Міністрів України №1172\~\~від\~\~29 червня 1999 року\~у редакції станом на\~\~час вчинення\~\~оспорюваного виконавчого\~\~напису стосувався\~\~лише нотаріально посвідчених договорів. Відомості про нотаріальне посвідчення договору, за яким із [PERSON] стягнута заборгованість, в матеріалах справи відсутні. Дослідженням наявної у матеріалах справи копії договору встановлено, що він укладений між сторонами у простій письмовій формі (а.с.15-17), а його умови не містять посилань не необхідність його нотаріального посвідчення. Позивач також вказувала, що жодних письмових вимог щодо погашення в добровільному порядку заборгованості за кредитним договором, її розміру, а також стосовно намірів ТОВ «Кредитні ініціативи» звернути стягнення за виконавчим написом на її адресу не надходило. Суд приймає до уваги такі доводи позивача з дотриманням принципу змагальності сторін в рамках цивільного судочинства, оскільки жодними доказами з боку відповідача вони не спростовані, своїм правом, визначеним ст.12 ЦПК України, на подання доказів в рахунок доведення обставин, які мають значення для справи в рахунок доведення заперечень у випадку їх наявності відповідач не скористався. Відомості про\~надання нотаріусу\~стягувачем оригіналу\~кредитного договору,\~укладеного із\~ [PERSON] \~ відсутні,\~доказів зворотного\~відповідачем суду\~не надано.Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. не надав суду документів, на підставі яких ним вчинений виконавчий напис. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису не було належним чином встановлено безспірності вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис не може вважатися таким, що не потребує додаткового доказування, тому не підлягає примусовому виконанню. У зв`язку з цим вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо заявленої [PERSON] вимоги про повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 16\~694 грн. 87 коп., стягнутих в рамках виконавчого провадження з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення даної статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком подій. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц викладено позицію про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі №910/16664/18: «Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі потерпілому, яка має належний правовий титул на нього». У свою чергу, в постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 зазначено, що набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція\~ст.1212 ЦК України, як і загалом норм\~глави 83 ЦК України, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі\~ст.1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до\~ст.1212 ЦК України\~у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Як слідує з довідки КП «Швидкісний трамвай» №230 від 12 серпня 2021 року (а.с.57), із заробітної плати [PERSON] утримано та перераховано на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 16\~694 грн. 87 коп., зокрема: у квітні 2021 року 4630 грн. 05 коп., у травні 2021 року 4269 грн. 62 коп., у червні 2021 року 4506 грн. 04 коп., у липні 2021 року 3289 грн. 16 коп. Утримання проведено згідно з постановою ВП №63893786 від 22 лютого 2021 року приватного виконавця Мехеди О.В. Оскільки з наданої позивачем довідки з місця роботи слідує, що усі примусово утримані з [PERSON] кошти перераховано на користь стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи», доказів зворотного відповідачем суду не надано, тому суд вважає за необхідне стягнути усю суму 16\~694 грн. 87 коп. саме з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що судом встановлено факт вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса без правових на те підстав, суд вважає, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в заявленому позивачем розмірі згідно із заявою про збільшення розміру позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, а тому вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору в розмірі 1362 грн. 00 коп. (з яких: 908 грн. 00 коп. за пред`явлення позову, 454 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову). Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 30 липня 2021 року в силу ч.7 ст.158 ЦПК України продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання рішенням законної сили, або ж можуть бути скасовані судом за вмотивованим клопотанням учасника справи раніше цього строку. При цьому суд зауважує, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (ч.8 ст.158 ЦПК України).

Outcome: approved