Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник звернулась до суду із вищевказаною заявою. \~ \~ \~ \~Заяву обґрунтовує тим, що її син [PERSON] хоч і проживає окремо від неї, проте періодично навідується до неї, вчиняє сварки, ображає її нецензурною лайкою, здійснює психологічне та фізичне насильство. Робить її життя нестерпним. Зазначає, що 30.10.2022 відносно [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис. Постановою Луцького міськрайонного суду від 22.11.2022 матеріали справи про адміністративне правопорушення, відносно [PERSON] за ч.1 ст.173-2 КУпАП повернуто до Луцького РУП ГУНП у Волинській області, оскільки суд дійшов висновку про наявність в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Характер дій [PERSON] носить систематичний характер, що породжує у заявниці страх за своє життя. Постійні суперечки та сварки впливають на стан її здоров`я та самопочуття. Враховуючи систематичність вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно неї, обґрунтованість ризиків та підставність застосування до [PERSON] спеціальних заходів захисту щодо протидії домашньому насильству, покликаючись на положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заявник просить видати стосовно [PERSON] обмежувальний припис, яким встановити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього такі обов`язки: -заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання постраждалої особи [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; -заборонити наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалої особи [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; -заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. -заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місця, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заявник просить видати обмежувальний припис строком на шість місяців. Ухвалою судді від 15.12.2022 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Від відповідача надійшов відзив мотивований тим, що конфлікт фактично існує між [PERSON] та його рідною сестрою [PERSON] і її донькою [PERSON] щодо користування майном їхніх батьків. На його думку саме сестра вплинула на його відносини з матір`ю та те, що між ними постійно виникають конфлікти. Просив суд, відмовити [PERSON] у видачі обмежувального припису. Заявник скористалася правом на подання відповіді на відзив у якій підтримала свою позицію. В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали з підстав наведених у заві, просили її задовольнити. Заінтересована особа та його представник, заперечив щодо задоволення поданої заяви з підстав наведених у відзиві. Заслухавши пояснення заявника та її представника, заінтересованої особи та його представника, допитаних в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Суд встановив та не заперечується учасниками справи, що заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] . На підтвердження систематичного вчинення домашнього насильства [PERSON] надала суду копію термінового заборонного припису від 31.10.2022 застосованого до [PERSON] , постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.11.2022 у справі № 161/15480/22, якою закрито провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст.173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Із вказаної постанови випливає, що [PERSON] 30.10.2022 взяв [PERSON] за волосся і вдарив головою об чашку з кавою. Копією постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.11.2022 у справі № 161/15473/22, матеріали справи відносно [PERSON] направлено до Луцького РУП ГУНП у Волинській області для доопрацювання. Вказана постанова мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували відсутність в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Крім того, 23.11.2022 [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. 25.11.2022 складено та затверджено обвинувальний акт щодо [PERSON] , який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Відповідно до обвинувального акту, досудовим розслідуванням встановлено, що 30.10.2022 близько 08 год. 00 хв. [PERSON] діючи з прямим умислом,

Outcome: partial