Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

[PERSON] , звертаючись з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», просила стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на свою користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 3 126,36 гривень та розподілити судові витрати. Визначаючи підстави звернення з цим позовом до суду, позивач посилається на наступне, що 19 квітня 2022 року Приморським районним судом міста Одеси ухвалено заочне рішення про задоволення позову [PERSON] до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса, судовим рішенням визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 22673, яким пропонується звернути стягнення з громадянки, яка є [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованість у розмірі 29 295,75 гривень. 15 серпня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколою Борисовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65344457, де боржником виступала [PERSON] . Згідно довідки, яка видана приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколою Борисовичем, убачається, що за даними книг обліку депозитних сум з жовтня 2021 року по серпень 2022 року та виписки АТ «ПРИВАТБАНК» у період з 11 жовтня 2021 року по 15 серпня 2022 року з боржника [PERSON] було стягнуто 3 708,00 гривень, які були розподіленні: на користь стягувача в розмірі 3 126,36 гривень; основна винагорода приватного виконавця в розмірі 312,64 гривень; витрати виконавчого провадження в розмірі 269,00 гривень. Зважаючи на те, що виконавчий документ - виконавчий напис нотаріуса, судовим рішенням визнано таким, що не підлягає виконанню, що слугувало підставою для закриття виконавчого провадження, тому стягнуті з позивача грошові кошти на користь відповідача в межах процедури виконавчого провадження, підлягають поверненню, як безпідставно отримані, внаслідок неможливості врегулювати спірні питання в досудовому порядку? позивач звертається з цим позов до суду. 06 жовтня 2022 року Деснянським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про направлення цивільної справи за позовом [PERSON] до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, за підсудністю до Дніпровського районного суду міста Києва. 14 листопада 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. З дотриманням вимог статей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористався процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. ( ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України) Позивач та представник позивача - адвокат Москаленко Сергій Іванович в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, висловив свою позицію на підтримку заявлених вимог, просили позов задовольнити на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, правом подати відзив на позов та докази на спростування заявлених вимог не скористався. Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ( ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. (ст.268 ЦПК України) Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат») Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. ( ст. 88 Закону України «Про нотаріат») Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Судом встановлено, що 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] за кредитним договором №680935884 від 17.01.2020, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальності «Таліон Плюс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс», за період з 29.01.2021 по 27.02.2021 у розмірі 28095,75 грн. 06 травня 2021 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколою Борисовичем відкрито виконавче провадження №65344457 щодо виконання виконавчого напису №22673 від 12 березня 2021, де боржником виступає [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Рішення суду про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Така правова позиція сформована Верховним Судом в постанові від 08 вересня 2021 року справа № 201/6498/20. 19 квітня 2022 року Приморським районним судом міста Одеси ухвалено заочне рішення про задоволення позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНЛАЙН ФІНАНС», третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Визнано виконавчий напис №22673, що вчинив приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна 12 березня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 29 295,75 грн., таким, що не підлягає виконанню. 15 серпня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколою Борисовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 22673, вчиненого 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, підстава - ухвалення Приморським районним судом міста Одеси заочного рішення від 19 квітня 2022 року про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. (а.с. 19) Згідно Довідки від 22 серпня 2022 року , виданої приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко Миколи Борисовича, повідомлено, що в межах виконавчого провадження ВП № 65344457, за даними книг обліку депозитних сум з жовтня 2021 року по серпень 2022 року та виписки АТ «ПРИВАТБАНК» у період з 11 жовтня 2021 року по 15 серпня 2022 року з боржника [PERSON] було стягнуто 3 708,00 гривень, які були розподіленні: на користь стягувача в розмірі 3 126,36 гривень; основна винагорода приватного виконавця в розмірі 312,64 гривень; витрати виконавчого провадження в розмірі 269,00 гривень. (а.с. 11-12) Виходячи з положень ч. 1 ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України) Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь [PERSON] грошових коштів в загальному розмірі 3 126,36 гривень, які стягнуто з боржника в межах процедури виконавчого провадження ВП № 65344457 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 22673 від 12 березня 2021 року № 22673, який за рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, тому відсутня підстава для подальшого проведення такого стягнення, а стягнуте за виконавчим написом підлягає поверненню боржнику за рахунок стягувача, як безпідставно набуте майно, в порядку, передбаченому статтею 1212 Цивільного кодексу України. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України"). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved