Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

1.Позовні вимоги. В березні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича, Державного підприємства «Сетам», [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк», Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М.А. «Про визнання недійсним правочину, визнання недійсним Свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, скасування державної реєстрації права власності», відповідно до позовних вимог, позивач прохає: -продовжити строк на подання даної позовної заяви; -визнати недійсним правочин (електронні торги) щодо реалізації на електронних торгах від 13 лютого 2020 року нерухомого майна квартири під номером [ADDRESS] , яке належало [PERSON] на праві власності; -визнати недійсним Протокол № 465713 проведення електронних торгів від 13 лютого 2020 року з реалізації арештованого нерухомого майна квартири під номером [ADDRESS] , яке належало [PERSON] на праві власності; -визнати недійсним Акт проведення електронних торгів щодо реалізації арештованого нерухомого майна квартири під номером [ADDRESS] , яке належало [PERSON] на праві власності; -визнати недійсним Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів щодо придбання [PERSON] нерухомого майна на електронних торгах - квартири під номером [ADDRESS] , видане Приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М.А. від 20 лютого 2020 року за реєстровим номером № 137; -припинити право власності на квартиру під номером [ADDRESS] за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); -поновити право власності на квартиру під номером [ADDRESS] за [PERSON] ; стягнути солідарно з відповідачів сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. 2.Позиція позивача. 14\~січня 2008\~року між ВАТ\~АБ «Укргазбанк»\~та [PERSON] було укладено\~Кредитний договір\~№03/02/3 за умовами якого останній отримав кредит в сумі 37000,00 доларів США на строк з 14 січня 2008 року по 13 січня 2028 року, або по день визначений в п. 3.3.11. цього Договору, із сплатою процентів за користування, виходячи із 13,0% річних у валюті кредиту/ 14\~січня 2008\~року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено Договір Іпотеки №03/02/3/1з без оформлення заставної, за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором було передано в іпотеку нерухоме майно - 2-х кімнатну квартиру. загальною площею 68,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належало [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 14 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, Огневою Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 36. Право власності зареєстроване Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 14 січня 2008 року за реєстраційним номером: 15695829, номер запису: 22638, в книзі: 178. В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитного договору №03/02/3 від 14 січня 2008 року, був укладений Договір Поруки № 03/02/3/Іп від 14 січня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, Огневою Н.О., зареєстрований в реєстрі за № 90, відповідно до якого Позивач та [PERSON] (Поручитель), за умовами якого, Поручитель зобов`язана нести солідарну відповідальність за обов`язками, що виникають або можуть виникнути на підставі за Кредитного договору № 03/02/3 від 14 січня 2008 року. У червні місяці 2018 року, [PERSON] , стало відомо, що на виконанні у Старшого державного виконавця Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] , знаходиться Виконавчий лист № 2-563-2010 від 13.05.2011 р., виданий Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» грошової суми у розмірі 3 659,85 гривень та 36 982,07 доларів США. 05 липня 2018 року, в приміщенні Заводського районного суду міста Дніпродзержинська, [PERSON] ознайомився з матеріалами цивільної справи № 2-563/10. Виконавче провадження щодо примусового стягнення з [PERSON] коштів за Заочним рішенням суду було відкрито лише 29 квітня 2016 році, тобто більше ніж через 5 років після його ухвалення. Таким чином, тривалий час після ухвалення судового рішення Банк чомусь не звертав його до виконання, а тому [PERSON] був позбавлений можливості довідатись про його існування. 19\~листопада 2019\~року Ухвалою\~Заводського районного\~суду міста\~Дніпродзержинська Дніпропетровської\~області,\~Заяву [PERSON] \~щодо скасування\~Заочного рішення\~Заводського районного\~суду міста\~Дніпродзержинська від\~02\~грудня 2010\~року по\~справі № 2-563/10 було залишено без задоволення. 05 березня 2020 року [PERSON] до Дніпровського апеляційного суду було подано Апеляційну скаргу. 14\~лютого 2020\~року за адресою спірного майна: [ADDRESS] , зранку, з`явились невідомі особи, які повідомили, що спірна квартира була придбана на електронних торгах 13 лютого 2020 року новим власником та пред`явили Протокол проведення електронних торгів № 465713 від 13 лютого 2020 року, ніким не підписаний та не завірений. Запропонували виселитися та звільнити квартиру від речей домашнього вжитку. Протоколу проведення електронних торгів № 465713 від 13 лютого 2020 \~ \~ \~ \~року, переможцем електронних торгів став учасник: [PERSON] , який придбав на торгах дану 3-х кімнатну квартиру під номером [ADDRESS] за ціною 99951,20 грн. (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) гривень 20 копійок. Продавцем зазначено - [PERSON] . За результатами\~проведення електронних\~торгів,\~20\~лютого 2020\~року Приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, Прожуган М.А., на ім`я [PERSON] , було видане Свідоцтво про право власності за реєстровим № 137, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 203943831 від 12.03.2020 року. Також були зняті та вилучені записи про державну реєстрацію обтяжень (Іпотеки та Заборони на нерухоме майно) з Державного реєстру прав на нерухоме майно. 18 лютого 2020 року, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, стало відомо, що дійсно приватним виконавцем Щигарцевим І.В., в межах процедури виконавчого провадження № 59851644 при примусовому виконанні Виконавчого листа, який був виданий на виконання Рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі № 2-563/10 від 02 грудня 2010 року, винесеного на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», через торгівельну організацію Державне підприємство «СЕТАМ», спірне майно - квартира, яка належала [PERSON] дійсно було продане на електронних торгах. На процедура реалізації з електронних торгів арештованого нерухомого майна боржника за виконавчим провадженням № 59851644 була проведена з чисельними порушеннями вимог діючого законодавства, що призвело до протиправного позбавлення майна законного власника та істотного порушення його прав. Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції № 2831/5 від 29 вересня 2016 року, встановлено вимоги щодо проведення електронних торгів, а саме: правил, передачі майна на реалізацію; правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів; правила, які регулюють сам порядок проведення торгів; правила, які стосуються оформлення результатів електронних торгів. Таким чином, підставою для\~визнання прилюдних\~торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а саме: правил, передачі майна на реалізацію; правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувану та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у Постанові від 14 лютого 2018 року по справі № 759/2467/15-ц. Вказані правила регулюються розділами II, III, IV, V, VIII - IX Порядку, а оскільки в ході примусового виконання рішення суду приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області, Щигарцевим І.В., передавалося на реалізацію нерухоме майно Боржника - Предмет іпотеки, і Розділом VII Порядку «Особливості реалізації окремих видів майна», який передбачає, що реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей. визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку». Згідно до позиція позивача приватним виконавцем на дотримано вимог ст..41, 43, 45, 47 Закону України «Про іпотеку», не дотримано порядок інформування про проведення торгів, визначення вартості об`єкту що реалізується, проведено торги без осіб, без підписання такими особами протоколів, не складено було акт про реалізацію предмету іпотеки, із обов`язковими даними, не надіслав у визначений строк акт позивачу. Також, при реалізації квартири, не було враховано що рішенням суду було визначено вартість майна боржника, за якою виконавець повинен був передати майно на реалізацію, тобто за ціною не нижчою 217000,00 гривень. Але не враховуючи законодавчо встановлену норму, всупереч положень п.1 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом МЮУ від 29.09.2016 року № 2831/5 та не зважаючи на Рішення суду, яким вже встановлено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Приватним виконавцем Шигарпевим І.В. було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання [PERSON] , яким проведено оцінку майна боржника та визначено його ринкову вартість в розмірі 121300,00 (сто двадцять одна тисяча триста) гривень, яка майже вдвічі є нижчою ніж вартість визначена судом. В результаті чого іпотечне майно реалізоване за значно заниженою ціною, що не відповідає його дійсній вартості, а Позивач вважає, що він недоотримав грошові кошти від реалізації нерухомості, оскільки вони будуть перераховані кредитору в меншій сумі, ніж він міг розраховувати. Вказані вище обставини в своїй сукупності він розцінює як свідчення допущення істотних порушень процедури проведення торгів та його прав і інтересів. Також, на думку позивача, надання висновку щодо оцінки майна, можлива за попереднім оглядом об`єкту оцінки, чого зроблено не було. Так, як ані Приватний виконавець Щигарцев І.В., ані Суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання [PERSON] не звертались до власника майна [PERSON] з метою надання доступу до майна та проведення огляду квартири для визначення її ринкової вартості. Зі свого боку, не можливо визначити реальну ринкову вартість майна без проведення його візуального огляду, а тому наявні підстави вважати проведену оцінку без огляду квартири, проведену суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання [PERSON] від 11.10.2019 року такою що не відповідає дійсності та вимогам чинного законодавства України, а результати такої оцінки є явно заниженими та такими, що не відповідають реальному стану нерухомого майна та об`єктивним цінам, що склалися на ринку нерухомості. Крім того, після визначення вартості майна, яке передано на реалізацію, що є першою і найголовнішою умовою Порядку реалізації арештованого майна, приватний виконавець формує заявку на реалізацію арештованого майна (яка на час ознайомлення (18.02.2020 року) з матеріалами виконавчого провадження була відсутня в матеріалах справи ВП № 59851644), чого також не було здійснено. Таким чином, організатор не перевірив повноту заповнення заявки Приватним виконавцем Щигарцевим І.В., адже виконавець не міг зазначити у заявці на реалізацію арештованого майна, а саме: \~ \~ \~ \~відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність, а також фото- та/або відеоматеріали майна; \~ \~ \~ \~інформацію щодо зберігача та його контактного телефону, за яким можна було б дізнатися детальну інформацію про майно та час для ознайомлення з ним тощо, як це передбачено Порядком. Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові. Проте, зазначена Постанова була складена без дотримання Інструкції і не містить підпису зберігача майна. 20 серпня 2019 \~ \~ \~ \~року Приватним виконавцем Щигарцевим І.В при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-563-2010 виданого 13 травня 2011 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська було відкрито виконавче провадження № 59851644, що підтверджується Постановою про відкриття виконавчого провадження. В матеріалах виконавчого провадження міститься супровідний лист від 20 серпня 2019 року щодо направлення даної Постанови Приватним виконавцем Щигарцевим І.В. на адресу [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк», а також як доказ відправлення [PERSON] , наявна Роздруківка списку № 13836 згрупованих поштових відправлень, поданих в ЦПЗ № 1 Кур`єрська доставка та чек «Укрпошта». В даному списку в графі «Куди (повна адреса одержувача)» навпроти прізвища одержувача [PERSON] зазначено: « [ADDRESS] », але повної адреси з зазначенням вулиці, будинку, квартири не зазначено. Також в матеріалах виконавчого провадження наявне Повідомлення про результати визначення вартості майна від 22 жовтня 2019 року, адресоване Приватним виконавцем Щигарцевим І.В. [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк», а також наявний доказ його відправлення (конверт з відміткою) одержувачу [PERSON] , яке не отримано [PERSON] та повернуто відправнику за закінченням встановленого строку зберігання. Зважаючи на те що відправлення здійснювалось не на адресу [PERSON] ( [ADDRESS] ), яка зазначена у виконавчому документі та є достовірно відомою виконавцю, а на невідому адресу: [ADDRESS] , як зазначено на конверті, за якою [PERSON] звісно не міг його отримати вказані відправлення. Отже, аналізуючи дані докази направлення, взагалі не можливо визначити, які саме документи та на яку адресу надсилалися Приватним виконавцем Щигарцевим І.В. одержувачу [PERSON] . В результаті таких дій приватного виконавця, власник майна [PERSON] був позбавлений можливості оскаржити як і дії виконавця так і результати оцінки майна, яке було передано на реалізацію. Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Визнання електронних торгів недійсними тягне за собою необхідність застосування реституції, тобто повернення незаконно отриманого нерухомого майна власнику - [PERSON] шляхом визнання недійсним Свідоцтва про право власності, виданого [PERSON] та поновлення права власності на нерухоме майно, а саме: квартиру під номером [ADDRESS] , за [PERSON] . На підставі зазначеного, враховуючи відповідні правові позиції Верховного суду України, наведені обставини у їх сукупності, наявні всі законні підстави для звернення до суду з даною Позовною заявою за захистом порушених прав власності та інтересів Позивача, адже електронні торги були проведені з численними порушеннями встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції № 2831/5 від 29 вересня 2016 року, Законом України «Про іпотеку» та Законом України "Про виконавче провадження", що відповідно і є підставами для визнання недійсності правочину, укладеного за результатами електронних торгів. 3.Позиція відповідачів. 3.1.Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича. Відповідач [PERSON] будучи сповіщений про дату, час, місце судового розгляду, наявність цивільного спору, в судові засідання не прибував, заяв і клопотань, відзиву на позов не подавав, причину неявки не зазначав. Виклики повідомлення, та судові повістки відправлялися на відому адресу приватного виконавця в порядку ст..ст. 128-130 ЦПК України. 3.2.Державного підприємства «Сетам». ДП «СЕТАМ» заявив про невизнання позовних вимог заявлених [PERSON] , подав відзив на позов, зазначив, що вважає вимоги Позивача незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року, організатор електронних торгів, торгів за фіксованою ціною - суб`єкт господарювання, якого за результатами конкурсної процедури відбору організатора, передбаченої цим Порядком, уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Так, 13.02.2020 р. ДП «СЕТАМ» проведені електронні торги за лотом №403165 з реалізації предмету іпотеки, а саме: трикімнатна квартира заг. пл. 68,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Позивач просить визнати недійсними зазначені торги, посилаючись на те, що оцінка майна, проведена [PERSON] 11 жовтня 2019 р., не відповідає дійсності та вимогам чинного законодавства, результати оцінки є заниженими. Разом з тим, відповідно до пунктів 2, 4 розділу II Порядку Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або^ приватного виконавця. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 цього розділу, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів. Отже, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язку Організатора торгів перевіряти законність дій державного чи приватного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна. До того ж, Верховним Судом неодноразово було зроблено висновок про те, що до предмету доказування у справах про визнання недійсними електронних торгів не входить визначення вартості майна, а результати оцінки майна мають окремий, передбачений законом спосіб оскарження. Так, у постанові від 02 травня 2018 р. у справі № 910/10136/17 Верховний Суд дійшов висновку: «виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином. Цей висновок узгоджується і з нормами ст.ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України, що відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів. Таким чином, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, а відтак така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Разом із тим слід зазначити, що оскільки за змістом ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 № 1404-V11I встановлено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження. У відповідності до ч. 1 cт. 61 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 нього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Згідно з ч. 2 cт. 61 Закону України "Про виконавче провадження" порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 затверджено Порядок реалізації арештованого майна (Порядок), яким визначено правила проведення прилюдних торгів. Аналіз положень "Про виконавче провадження" від 02.06.2016№ 1404-VIII свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 Цивільного кодексу України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна. Відповідно до наведених правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір. Таким чином, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо того, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення приходних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб Однак Позивач посилається на дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Позивач зазначає, що Організатор не перевірив повноту заповнення заявки, адже виконавець не міг зазначити у заявці відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність, фото-та/або відеоматеріали, інформацію щодо зберігання та його контактного телефону, за яким можна було б дізнатися детальну інформацію про майно та час для ознайомлення з ним тощо. Разом з тим, у заявці на реалізацію арештованого майна було зазначено відомості про спірну квартиру, її характеристику, опис, інформацію щодо зберігання та його контактного телефону, а також додано фотоматеріали, що підтверджується інформаційним повідомленням на офіційному Веб-сайті ДП «СЕТАМ». Позивач посилається на те, що на його адресу не надходило жодного повідомлення щодо дій приватного виконавця. Однак такі дії виконавця мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Верховний суд у постанові від 10.05.2018 у справі № 925/529/17 зазначає наступне: «При цьому, доводи касаційної скарги щодо неправомірності дій державного виконавця при здійсненні своїх повноважень, визначених Законом України "Про виконавче провадження", не стосуються правил проведення електронних торгів та є такими, що мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.» У постанові Верховного суду від 10.05.2018 у справі № 755/21826/15-ц зазначено наступне: «разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електронних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим порядком. Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення електронних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом. Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними». Отже, описані у позовній заяві можливі порушення приватним виконавцем не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними і мають самостійний спосіб оскарження. Позивач вказує, що ДП «СЕТАМ» не публікувало у місцевих друкованих ЗМІ повідомлення про проведення спірних торгів, не повідомило його про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна, а також не надсилало йому протокол проведення електронних торгів та акт про реалізацію предмета іпотеки. Відповідно до частини третьої, п`ятої статті 43 Закону України «Про іпотеку» організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна. Така ж норма закріплена і в Розділі VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 «Особливості реалізації окремих видів майна». Так, відповідні повідомлення про реалізацію спірного майна за лотами №392570 та №403165 публікувались у двох місцевих засобах масової інформації, зокрема газетах «Авізо» від 03.12.2019 р. №47 та «Варіанти» від 02.12.2019 \~ \~ \~ \~р. №45(983), а також «Авізо» від 21.01.2020 р. №3 та «Варіанти» від 20.01.2020 р. №1(987). Повідомлення іпотекодавцю, іпотекодержателю та виконавцю про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, в якому вказано про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна державним підприємством «СЕТАМ» здійснюється шляхом направлення відповідних листів простим поштовим відправленням, оскільки Порядком не встановлено обов`язку надсилати таке повідомлення рекомендованим листом. Так, державним підприємством «СЕТАМ» було направлено Позивачу повідомлення про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна за лотами №392570 та №403165 листами від 29.11.2019 № 12511/17-18-19 та від 16.01.2020 № 396/17-18-20. Отже, державним підприємством СЕТАМ було здійснено усі необхідні, передбачені законодавством дії з розміщення оголошень про торги у друкованих засобах масової інформації та повідомлення Іпотекодавця про дату, час торгів та початкову ціну лоту. Разом з цим, Верховний Суд України у своїй постанові від 13.04.2016 у справі № 6-2988цс15 приходить до правового висновку, що сам по\~собі факт\~неналежного повідомлення\~боржника про\~проведення прилюдних\~торгів не\~може бути\~підставою для\~визнання таких\~торгів недійсними.\~Головною умовою,\~яку повинні\~встановити суди,\~є наявність\~порушень,\~що могли\~вплинути на\~результат торгів,\~тобто не\~тільки недотримання\~норм закону\~під час\~проведення прилюдних\~торгів,\~а й\~порушення прав\~і законних\~інтересів особи,\~яка їх\~оспорює,\~способом захисту\~яких є\~визнання прилюдних\~торгів недійсними . До того ж, ДП СЕТАМ було надіслано Позивачу копію протоколу № 465713 проведення електронних торгів та Акта про реалізацію предмета іпотеки, що підтверджується листами від 19.02.2020 р. №1518/17-14-20 та від 27 лютого 2020 року №638/3967-12-20/3. Позивач вказує, що ДП СЕТАМ мав провести другі торги не пізніше 01 лютого 2020 року. Разом з тим, Позивач не вказує, яким чином проведення других торгів 13 лютого 2020 року, вплинуло на результат торгів та порушило його права й інтереси. Також, висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 911/494/17: «Вирішуючи спір про визнання електронних торгів недійсними, необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів». Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 у справі № 910/1454/17 зазначено, що «Верховний Суд наголошує, що під час розгляду спору про визнання недійсними електронних торгів судами повинно бути встановлено: - \~ \~ \~ \~чи мало місце порушення вимог Порядку реалізації арештованого майна та/або інших норм законодавства під час проведення електронних торгів і в чому таке порушення полягало; - \~ \~ \~ \~чи вплинули ці порушення на результат торгів; - \~ \~ \~ \~чи відбулося порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів». 3.3. [PERSON] . Відповідачем не визнано позовні вимоги заявлені [PERSON] , свою позицію відповідачем викладено за змістом відзиву. Так, свою позицію відповідач [PERSON] обґрунтовує наступним. 08 вересня 2020 року відповідачу 3 - [PERSON] , після ознайомлення з матеріалами справи, стало відомо про порушення його прав та не визнання його законного права власності, у зв`язку з чим виникла необхідність подання відзиву на позов, з метою не допущення порушення його законних прав і майнових інтересів. [PERSON] , як відповідач-3, повністю заперечує проти заявлених позовних вимог та вважає, що позовні вимоги повністю не обґрунтовані, не доведені та абсурдні, а також такі, що порушують загальні засади цивільного судочинства, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, добросовісність, справедливість та розумність (п. 2, 6, ч. 1 ст.3 ЦК України). Так, Конституція України проголошує непорушність права приватної власності ст. 41. Власність зумовлює і забезпечує майнову відокремленість суб`єктів цивільних правовідносин. Кожний учасник цивільного обороту, що додержується норм права, має бути впевнений у тому, що його право власності не буде порушено. Саме тому Конституцією визначено правило, згідно з яким жоден суб`єкт цивільного права не може бути позбавлений свого майна не інакше як за рішенням суду. Більше того, рішення про припинення права власності суд може винести лише у випадках, прямо передбачених законом. Перелік таких підстав визначений законом, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Позивач був обізнаний про свої іпотечні правовідносини та зобов`язання, про рішення суду по цивільній справі 2-563/10 від 02 грудня 2010 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, про виконавчий лист суду за цією справою, про наявність виконавчого провадження, проведення електронних торгів та пропущення ним процесуального строку на оскарження цих дій, що визнається самим позивачем у позові та заявлено першою вимогою прохальної частини позову. При цьому, 10 років позивач не цікавився іпотечною квартирою, не сплачував заборгованість банку, а лише після продажу квартири на аукціоні за допомогою адвоката Пипи А.О. намагається ухилитися від своїх кредитних та іпотечних зобов`язань, вводить в оману суд, і намагається підірвати авторитет державних органів України, що стали учасниками електронних торгів за державною програмою. Проте суд, не зважаючи на всі вищевказані обставини, безпідставно прийняв позов до розгляду і не вирішив питання про продовження пропущеного процесуального строку на звернення до суду, про що просили позивач і його представник у позові. [PERSON] є добросовісним набувачем нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , яка на законних підставах вибула з власності [PERSON] і в подальшому була звернута банком до стягнення за рішенням суду, оцінена правомочним експертом та реалізована через державні органи за встановленою законом процедурою на прилюдних електронних торгах. На думку, [PERSON] , дії ДП «СЕТАМ» учинені без порушення вимог законодавства, торги відбулися з метою примусового виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у цивільній справі № 2-563/10 від 02.12.2010 року, яке до теперішнього часу має законну силу та не було скасовано (при цьому на теперішній час Заводським районним судом м. Дніпродзержинська відмовлено в задоволенні вимог позивача про перегляд цього рішення суду по справі № 2-563/10 від 02.12.2010 року та вказане рішення суду апеляційним судом не скасоване, дії державного чи приватного виконавців не оскаржені, звіт про оцінку майна не оскаржений і не скасований), що свідчить про відсутність правових підстав для визнання електронних торгів недійсними. У даному випадку [PERSON] як покупцем в процедурі торгів підтверджено його волевиявлення щодо придбання спірного майна з прилюдних торгів (ним прийнято участь у торгах із врахуванням опису лоту, який зроблено відповідно до вимог Порядку реалізації арештованого майна, він став переможцем торгів, він підписав протокол торгів, належно оплатив кошти для набуття прав на майно). Вирішуючи таку категорію спорів, позивач повинен довести чи мало місце порушення прав позивача та чи підлягає воно захисту. Навіть за умов наявності доведених порушень порядку проведення торгів їх недійсність можлива виключно за умов порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює і доведення такого порушення прав покладається на особу, яка оспорює торги. Такі висновки викладені Великою Палатою Верховного суду в Постанові (82095825) від 15.05.2019 у справі 678/301/12. Отже, крім порушень порядку, закону про проведенні торгів позов повинен обґрунтовувати та доводити порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України (Велика Палата Верховного Суду) від 13 квітня 2016 року у справі № 6- 2988цс15, від 29 червня 2016 року у справах №6-370цс16 та від 15 травня 2019 року справа № 678/301/12. Одним з аргументів позивача про порушення процедури реалізації його майна слугувала та обставина, що згідно заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 грудня 2010р. була визначена початкова ціна предмета іпотеки, і визначення ціни експертом в процесі примусової реалізації є порушенням його прав та п. 1 розділ II Порядку реалізації арештованого майна. З цього приводу вважаю за доцільне наголосити, що відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження мають право заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж та, що зазначена у резолютивній частині рішення суду, якщо, наприклад, вартість майна змінилася. Таким чином, визначення початкової ціни предмета іпотеки у резолютивній частині рішення СУДУ не є остаточною, оскільки під час здійснення виконавчого провадження ціна предмету іпотеки може бути переглянута та повторно визначена на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності. Таким чином, звернувшись до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, з обставин та доводів викладених в позовній заяві позивач не довів належними та допустимими доказами, про наявність факту порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки 10 останніх років не цікавився іпотечною квартирою та не сплачував борги. Як наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 201/18443/17, дії державного (приватного) виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду, порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-ХІУ, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження. накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24. частиною четвертою статті 26. частиною третьою статті 32. частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57. статтями 55. 851 та згідно зі статтею 181 КАС України у цій частині спір розглядається в порядку адміністративного судочинства. За своєю сутністю виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи. Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання у добровільному порядку. Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника серед іншого, відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації. Загальний порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» та полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. За змістом ст.. 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження (ч. 1). У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставо держатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна (ч. 2). У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (ч. 3). У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна (ч. 4). Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони незгодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем (ч. 5). 4.Позиція третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору. 4.1.Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк». Банк заявлені позовні вимоги не визнав, зазначив на їх безпідставність подав пояснення по справі, згідно до яких свою позицію обґрунтував наступним. На виконання рішення від 02.12.2010 року по справі №2-563/10 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 13.05.2011 року було видано виконавчий лист про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК»: 1903,60 доларів США - заборгованості по простроченим процентам, 833,53 долара СІНА - заборгованість по простроченому кредиту, 34244,94 долара США - заборгованість по поточному кредиту, 1839,85 грн. - пені, нарахованої за несвоєчасну сплату процентів та кредиту (далі - Виконавчий лист). Одразу після отримання Виконавчого листа АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження (вих. № 207 від 25.05.2011 року). Виконавче провадження було відкрито за постановою від 30.05.2011 року (ВП № 27442903). Виконавчий лист перебував на примусовому виконанні в Заводському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції та 26.06.2014 року його було повернуто постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.06.2014 року (ВП № 27442903). Після цього Виконавчий лист неодноразово пред`являвся для примусового виконання до органів виконавчої служби. Останнього разу Виконавчий лист було направлено для примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцеву І.В., яким було відкрито виконавче провадження за постановою від 20.08.2019 року (ВП № 59851644). Численні відмітки органів примусового виконання про неодноразове повернення Виконавчого листа, з різними датами повернення, містяться на звороті Виконавчого листа. Це добре відоме представнику Позивача, яка ознайомилась із матеріалами виконавчого провадження ВП № 59851644 та яка твердженням про те, що АБ «УКРГАЗБАНК» не звертав Виконавчий лист до виконання, намагається ввести суд в оману. Примусове виконання рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.12,2010 року по справі №2-563/10 про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 03/02/3 від 14.01,2008 року не здійснювалося. Постановою приватного виконавця Щигарцева І.В. про арешт майна боржника від 20.08.2019 року, яка міститься у матеріалах справи, було накладено арешт на все майно, що належить Позивачу. Приватним виконавцем Щигарцевим І.В. отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 178156752 від 20 серпня 2019 року, згідно якої було виявлено, що у власності Позивача знаходиться спірне нерухоме майно. Грошових коштів на рахунках Позивача в установах банків не було виявлено. В межах процедури виконавчого провадження приватним виконавцем і Щигарцевим І.В. в порядку, передбаченому ст. 48 Закону «Про виконавче провадження» (далі - Закон), було звернуто стягнення на майно Позивача. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. Тому згідно постанови про опис та арешт майна боржника від 09.09.2019 року, копія якої надана Позивачем, було здійснено опис та арешт майна Позивача - квартири [ADDRESS] , загальною площею 68,2 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м. Реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону. У відповідності до п. 2 розділу 11 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року N 2831/5 (далі - Порядок), реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону. Відповідно до ч. З ст. 57 Закону для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Постановою приватного виконавця Щигарцева І.В. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 23.09.2019 року, яка міститься у матеріалах справи, було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання [PERSON] [PERSON] здійснив оцінку спірного майна та за її результатами склав звіт про оцінку майна, згідно якого вартість об`єкта оцінки на 11.10.2019 року складає 121 300,00 грн. (додані до позовної заяви). Про винесення постанов: від 09.09.2019 року про опис та арешт майна боржника, від 23.09.2019 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, а також про складення звіту про оцінку майна, згідно якого вартість об`єкта оцінки складає 121 300,00 грн., Відповідач 1 повідомив Позивача та АБ «УКРГАЗБАНК» листом № 0129/2058 від 22.10.2019 року та до якого додав копію висновку про вартість майна від 11.10.2019 року. Таким чином, твердження представника Позивача про те. що спірне майно реалізоване за значно заниженою ціною, що не відповідає його дійсній вартості, та що він недоотримав грошові кошти від реалізації нерухомості, є безпідставними. Щодо доводів позовної заяви про недотримання оцінювачем [PERSON] вимог Закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вважаємо за необхідне зазначити наступне. Відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обгрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість. З огляду на зазначене, ознайомлення з об`єктом оцінки полягає у дослідженні оцінювачем вихідних даних та іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та у особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки. Однак, пункт 56 Національного стандарту № 1 за наявності вихідних даних, істотних відомостей про об`єкт оцінки, зокрема вихідних даних про його правовий статус, відомостей про склад, технічні та інші характеристики, ознаки зносу, неукомплектованості, пошкодження тощо, зафіксовані у письмовій, електронній формах, у фотоматеріалах, надає право оцінювачу здійснити оцінку об`єкта оцінки без особистого огляду такого об`єкта. Оскільки в оцінювача [PERSON] було достатньо вихідних даних, істотних відомостей про об`єкт оцінки, зокрема вихідних даних про його правовий статус, відомостей про склад, технічні та інші характеристики, ознаки зносу, неукомплектованості, пошкодження тощо, оцінювач здійснив оцінку об`єкта оцінки без особистого огляду такого об`єкта Крім того, звіт про оцінку майна Позивачем не оскаржувався, він є чинним, тому Позивач погодився із здійсненою оцінкою спірного майна. Щодо заявки на реалізацію арештованого майна. Згідно п. 2 розділу II Порядку Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Пунктом 1 розділу І Порядку визначено, що організатор електронних торгів, торгів за фіксованою ціною (далі - Організатор) - суб`єкт господарювання, якого за результатами конкурсної процедури відбору організатора (далі - Конкурс), передбаченої цим Порядком, уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Також зазначено, що організація електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) - вчинення Організатором заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Особистий кабінет приватного виконавця п.1 розділу І Порядку визначено як розділ центральної бази даних системи електронних торгів арештованим майном, доступ до якого має приватний виконавець, що передав арештоване майно на продаж, у якому розміщуються інформаційні повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною), результати їх проведення, інша інформація про електронні торги (торги за фіксованою ціною), щодо яких приватним виконавцем подано заявки на реалізацію арештованого майна, зокрема повідомлення про надходження грошових коштів за придбане майно або про їх відсутність чи невчасне або неповне їх надходження, проводяться спостереження за результатами електронних торгів (торгів за фіксованою ціною) та через який направляються, роздруковуються необхідні матеріали та здійснюється подання заявок на реалізацію арештованого майна; Відповідно до п. 4 розділу І Порядку взаємодія органів державної виконавчої служби та приватних виконавців з Організатором щодо реалізації арештованого майна, у тому числі надсилання документів та повідомлень, передбачених цим Порядком, здійснюється через особисті кабінети відділів державної виконавчої служби та приватних виконавців в Системі. За приписами п. 4 розділу II Порядку приватний виконавець самостійно формує і перевіряє заявку та документи щодо передання майна на реалізацію на відповідність вимогам законодавства та після встановлення відповідності документів таким вимогам підписує (за допомогою кваліфікованого електронного підпису із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - восьмим ПУНКТУ 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця для внесення інформації про проведення електронних торгів (торгів за Фіксованою ціною) до Системи. Таким чином, заявка на реалізацію арештованого майна, передбачена Порядком, сформована та надіслана Організатору Відповідачем 1 в електронному вигляді через особистий кабінет приватного виконавця Щигарцева І.В. в порядку, передбаченому п. 4 розділу І Порядку. Отже заявка на реалізацію арештованого майна, сформована в електронному вигляді, не може міститись в матеріалах виконавчого провадження, як про це помилково зазначає Позивач. Заявка на реалізацію арештованого майна у сканованому вигляді, яку приватний виконавець Щигарцев І.В. розмістив на сайті Відповідача 2, надана Відповідачем 1 та додається до цих пояснень. Підсумовуючи вищенаведене, вимоги Порядку щодо заявки на реалізацію арештованого майна Відповідачем 1 виконані у повному обсязі. Повідомлення про здійснення виконавчих дій Відповідачем 1 на адресу Позивача були направлені у встановленому законом порядку та строки. Так, приватним виконавцем Щигарцевим І.В. постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.08.2019 року разом із супровідним листом від 20.08.2019 року (копії яких надані Позивачем) була направлена Позивачу поштою 21.08.2019 року, про що свідчать: список № 13836 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в ЦПЗ № 1 Кур`єрська доставка, відправник: [PERSON] , касовий чек (які надані Позивачем), конверт з повною адресою Позивача з довідкою Укрпошти про те, що лист повертається за закінченням встановленого терміну зберігання (додаються). Проте представник Позивача, який ознайомлювався з документами виконавчого провадження, умисно приховує наявні у виконавчому провадженні докази та перекручує факти, зазначивши що лист від 20.08.2019 року приватним виконавцем Щигорцевим І.В. було направлено нібито без зазначення адреси Відповідача (вулиці, будинку, квартири). Надані копії конверту з повною адресою Позивача, з довідкою Укрпошти про те, що лист повертається за закінченням встановленого терміну зберігання, це твердження спростовують. З цього вбачається зловживання Позивачем своїми процесуальними правами - він умисно не отримує поштову кореспонденцію щодо здійснених виконавчих дій з виконання судового рішення, приховує від суду наявні докази щодо направлення документів Позивачу, а потім у зв`язку з цим оскаржує реалізацію спірного майна. Листом від 29.11.2019 року № 12511/17-18-19 Державне підприємство «СЕТАМ» на адреси: приватного виконавця Щигарцева І.В., АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] надіслало лист з повідомленням відомостей щодо реалізації спірного майна шляхом проведення електронних торгів 02.01.2020 \~ \~ \~ \~року (копія надана Позивачем). Листом від 03.01.2020 року № 40/23-17-20 Відповідач 2 повідомив Відповідача 1 про те, що 02.01.2020 року електронні торги не відбулися, про що сформовано протокол, який доданий до листа (копія надані Позивачем). Листом від 13.01.2020 року № 0129/113 Відповідач 1 повідомив Відповідача 2 про ненадходження від стягувача заяв щодо взяття нереалізованого майна в рахунок погашення заборгованості (листи додаються). Листом від 16.01.2020 року № 396/17-18-20 Відповідач 2 повідомив Відповідача 1, АБ «УКРГАЗБАНК» та Позивача про проведення повторних електронних торгів щодо спірного майна 13.02.2020 \~ \~ \~ \~ року. Листом від 19.02.2020 року № 1520/17-14-20 Відповідач 2 надіслав на адресу Відповідача 1 протокол проведення 13.02.2020 року електронних торгів. № 465713, згідно якого: торги відбулися 13.02.2020 року, ціна продажу: 99 951,20 грн., переможець торгів: [PERSON] . Листом від 19.02.2020 року № 1519/17-14-20 зазначений протокол проведення 13.02.2020 року електронних торгів був надісланий також на адресу АБ «УКРГАЗБАНК» (листи додаються). АБ «УКРГАЗБАНК» отримав від Відповідача 2 акт про реалізацію предмета іпотеки із супровідним листом від 27.02.2020 року № 637/3967-12-20/3 (додаються). Відповідно до п. 1 розділу V Порядку електронні торги розпочинаються у визначений в інформаційному повідомленні про електронні торги день. Електронні торги проводяться протягом одного робочого дня з 9-ї до 18-ї години. Таким чином, реалізація спірного нерухомого майна здійснена з повни дотриманням вимог чинного законодавства. Крім того, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №218556047 від 31.07.2020 року станом на 31.07.2020 р. в будинку [ADDRESS] зареєстровані три квартири: [ADDRESS] , загальною площею 27,6 кв.м, житловою площею 14,1 кв.м., яка належить на праві приватної власності [PERSON] ; 2) квартира [ADDRESS] , загальною площею 40,6 кв.м, житловою площею 38 кв.м., яка натежить на праві приватної власності [PERSON] ; 3) квартира [ADDRESS] , загальною площею 68,2 кв.м, житловою площею 52,1 кв.м., яка належить на праві приватної власності [PERSON] . Тобто квартира [ADDRESS] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно станом на 31.07.2020 року не зареєстрована. 4.2.Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Прожуган М.А. Приватним нотаріусом Прожуган М.А. подано заяву про проведення розгляду справи за її відсутності. 5.Заяви, клопотання, процесуальні питання. 23 березня 2020 року позивачем подано даний позов до провадження суду. Одночасно із позовом представник позивача звернувся до суду із клопотанням про витребування доказів судом, у якому, на підставі ст. 84 ЦПК України, просить суд витребувати у Державного підприємства «Сетам» в особі його Дніпропетровської філії оригінали або належним чином завірені копії документів, які супроводжували процедуру електронних торгів з реалізації належної позивачу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 77) Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року, клопотання представника позивача [PERSON] «Про витребування доказів судом», було задоволено і витребувано у Державного підприємства «Сетам» в особі його Дніпропетровської філії належним чином завірені копії документів, які супроводжували процедуру електронних торгів з реалізації належної [PERSON] квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . (т. 1 а.с. 80). 24 березня 2020 року разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову в порядку статті 84 ЦПК України (т.1 а.с. 76-77). 02 квітня 2020 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області клопотання в порядку статті 84 ЦПК України задоволено (а.с.80). 11 серпня 2020 року від Державного підприємства «Сетам» на виконання ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року надано належним чином завірені документи (т.1 а.с. 105-173). 17 серпня 2020 року Третя особа Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» надали пояснення по справі (т.1 а.с.174-200). 18 серпня 2020 року відповідачем Державним підприємством «Сетам» подано відзив на позовну заяву (т.1 а.с. 201-241). 24 вересня 2020 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Швець М.В. подано відзив на позовну заяву (т. 2 а.с. 1-8). 03 листопада 2020 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із звільненням з посади на підставі рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 19 жовтня 2020 року щодо відсторонення від здійснення правосуддя судді Нельга Д.В., справу було передано судді Івченко Т.П. 23 лютого 2021 року у підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Пипа А.О. надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі та не заперечує проти закриття підготовчого провадження і призначення справи до розгляду по суті. 23 лютого 2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. 6.Фактичні обставини. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2020 року (провадження № 22-ц/803/4811/20\~справа № 2-563/10), встановлено, що: 14 січня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» (далі - ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк») та [PERSON] укладено кредитний договір №03/02/3, за умовами якого останній отримав кредит на придбання квартири в сумі 37 000 доларів США зі сплатою 13% річних та з кінцевим терміном повернення 13 січня 2028 року, що підтверджено копією кредитного договору (т. 1 а.с. 26-28). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 14 січня 2008 року, в цей же день між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки відповідно до умов якого позивачу було передано в іпотеку нерухоме майно: 2-х кімнатну квартиру загальною площею 68,2 кв.м, житловою площею 52,1 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено також копією договору іпотеки за № 03/02/3/1з (т. 1 а.с. 29-31). На час\~укладання договору\~іпотеки за\~№ 03/02/3/1з\~ [PERSON] ,\~діяв як\~власник 2-х кімнатної квартири загальною площею 68,2 кв.м, житловою площею 52,1 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 січня 2008 року посвідченого нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огнєвою Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 86, що підтверджено копією договору купівлі-продажу (т. 1 а.с. 32), та витягом з реєстру (т. 1 а.с. 33). Також, як встановлено Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2020 року (провадження № 22-ц/803/4811/20\~справа № 2-563/10), крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором від 14 січня 2008 року між ВАТ «Укргазбанк» та [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 03/02/3/1п від 14 січня 2008 року, відповідно до якого [PERSON] зобов`язалася нести солідарну відповідальність з [PERSON] за порушення виконання його зобов`язання по кредитному договору від 14 січня 2008 року, що також підтверджено копією договору поруки № 03/02/3/1п (т. 1 а.с. 34-35). У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором від 14 січня 2008 року у відповідачів станом на 21 липня 2009 року утворилась заборгованість у розмірі 36 982,07 доларів США. Також, Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2020 року (провадження № 22-ц/803/4811/20\~справа № 2-563/10) встановлено, що: У вересні 2009 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те,що 14 січня 2008 року між ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №03/02/3, за умовами якого останній отримав кредит на придбання квартири в сумі 37 000,00 доларів США зі сплатою 13% річних та з кінцевим терміном повернення 13 січня 2028 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 14 січня 2008 року, в цей же день між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] \~було укладено договір іпотеки відповідно до умов якого позивачу було передано в іпотеку нерухоме майно: 2-х кімнатну квартиру загальною площею 68,2 кв.м, житловою площею 52,1 кв.м, що розташована за адресою:\~ [ADDRESS] . Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором укладено договір поруки № 03/02/3/1п від 14 січня 2008 року, за умовами якого [PERSON] зобов`язалася нести солідарну відповідальність з [PERSON] за порушення виконання його зобов`язання по кредитному договору від 14 січня 2008 року. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором від 14 січня 2008 року у відповідачів станом на 21 липня 2009 року утворилась заборгованість у розмірі 36 982,07 доларів США. Враховуючи викладене, банком заявлено про солідарне стягнення з [PERSON] і [PERSON] користь ПАТ АБ «Укргазбанк»: - 1903 (одна тисяча дев`ятсот три) доларів США 60 центів - заборгованість по простроченим процентам; - 833 (вісімсот тридцять три) долари США 53 цента - заборгованість по простроченому кредиту; - 34244 (тридцять чотири тисячі двісті сорок чотири) доларів США 94 цента - заборгованість по поточному кредиту; - 1839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) гривень 85 копійок - сума пені нарахованої за несвоєчасну сплату процентів та кредиту; - 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок - сплата судового збору; - 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок - в оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 03/02/3 від 14 січня 2008 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,2 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м., яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огнєвою Н.О., за реєстровим № 86. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів та визначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 217000,00 гривень, згідно до п. 2.3 Договору іпотеки без оформлення заставної № 03/022/3/1 з 14 січня 2008 року. Виселити з квартири що розташована за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення, усіх осіб, місце проживання зареєстроване за даною адресою. Зобов`язати відділ громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Заводського РВ ДМ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , усіх осіб, місце проживання який зареєстроване за даною адресою. Заочним рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] і [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та пені, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення й зняття з реєстрації, задоволено, що підтверджено копією судового рішення (т. 1 а.с. 56-58). Згідно до заочного рішення: стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк»: - 1903 (одна тисяча дев`ятсот три) доларів США 60 центів - заборгованість по простроченим процентам; - 833 (вісімсот тридцять три) долари США 53 цента - заборгованість по простроченому кредиту; - 34244 (тридцять чотири тисячі двісті сорок чотири) доларів США 94 цента - заборгованість по поточному кредиту; - 1839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) гривень 85 копійок - сума пені нарахованої за несвоєчасну сплату процентів та кредиту; - 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок - сплата судового збору; - 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок - в оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 03/02/3 від 14 січня 2008 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,2кв.м., житловою площею 52,1 кв.м., яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Огнєвою Н.О., за реєстровим № 86. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки квартири, за адресою: [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів та визначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 217000,00 гривень, згідно до п. 2.3 Договору іпотеки без оформлення заставної № 03/022/3/1 з 14 січня 2008 року. Виселено з квартири [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення, усіх осіб, місце проживання зареєстроване за даною адресою. Зобов`язано відділ громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Заводського РВ ДМ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] , усіх осіб, місце :проживання який зареєстроване за даною адресою. 20 липня 2018 року [PERSON] подано заяву про перегляд Заочного рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року по справі № 2-563/10 (т. 1 а.с. 36-40). Копія виконавчого листа виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 травня 2011 року, про стягнення солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк»: - 1903 (одна тисяча дев`ятсот три) доларів США 60 центів - заборгованість по простроченим процентам; - 833 (вісімсот тридцять три) долари США 53 цента - заборгованість по простроченому кредиту; - 34244 (тридцять чотири тисячі двісті сорок чотири) доларів США 94 цента - заборгованість по поточному кредиту; - 1839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) гривень 85 копійок - сума пені нарахованої за несвоєчасну сплату процентів та кредиту; - 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок - сплата судового збору; - 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок - в оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи; із зазначенням строку пред`явлення виконавчого листа до виконання 13 грудня 2011 року (т.1 а.с. 115), містить данні: 26 червня 2014 року виконавчий лист було повернуто на підставі п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21\~квітня 1999\~року №\~606-XIV, без стягнення. Так,\~п.\~9\~ст.\~47\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, в редакції закону станом на 26 червня 2014 року передбачав: Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. 26 січня 2015 року також повернуто виконавчий лист без стягнення на підставі п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21\~квітня 1999\~року №\~606-XIV (т. 1 а.с. 116), з аналогічних підстав. 23 червня 2015 року і також 26 листопада 2015 року, з підстав п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21\~квітня 1999\~року №\~606-XIV повернуто виконавчий лист без стягнення (т. 1 а.с. 116). 21 березня 2016 року згідно до п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», від 21\~квітня 1999\~року №\~606-XIV також було повернуто без стягнення (т. 1 а.с. 116). І, 26 листопада 2018 року, згідно до п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження, також було повернуто виконавчий документ (т. 1 а.с. 116). Так, п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, в редакції закону на 26 листопада 2018 року було передбачено, що: Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення. Також, виконавчий лист має відмітку про повернення виконавчого листа, в останнє - 12 липня 2019 року за п. 1 ст. 37 Закону України про виконавче провадження»,2 червня 2016 року № 1404-VIII, яким в редакції чинній на зазначений час було передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. 31 липня 2019 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подана заява про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-563-2010 (т. 1 а.с. 113). 20 серпня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. розглянуто заяву представника стягувача Кувшинової Н.В. про примусове виконання виконавчого листа № 2-563-2010 виданий 13 травня 2011 року, та відкрито виконавче провадження,що підтверджено копією постанови (т. 1 а.с. 59-60, 184). 20 серпня 2019 року на ім`я [PERSON] , на адресу [ADDRESS] , ПАТ АБ «Укргазбанк», приватним виконавцем Щигарцевим І.В. направлено для виконання та до відома постанову від 20 серпня 2019 року винесену при примусовому виконанні виконавчий лист № 2-563-2010 від 13 травня 2011 року, що видав суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, що підтверджено копією листа (т. 1 а.с. 68), та підтвердженням поштового відправлення (т. 1 а.с. 68 зворотна сторона). 20 серпня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-563-2010 виданого 13 травня 2011 року арештоване майно боржника [PERSON] , що підтверджено копією постанови (т. 1 а.с. 61). 09 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. при примусовому виконанню виконавчого листа № 2-563-2010 виданим 13 травня 2011 року описано майно боржника квартира [ADDRESS] , загальною площею квартири 68,2 кв.м, житлова площа 52,1 кв.м, трьохкімнатна квартира складається з житлова 17,2 кв.м., житлова 20,8 кв.м, житлова 14,1 кв.м, кухні 10,0 кв.м, вбиральні 0,9 кв.м, коридору 4,3 кв.м, вбудованої шафи 0,9 кв.м. (т. 1 а.с. 110-112). Згідно до наданої копії облікового листа заявки на реалізацію об`єкту квартири: [ADDRESS] , складеного приватним виконавцем Щигарцевим І.В. на ім`я ДП «Сетам», зазначено, що об`єкт іпотека, ВП 59851644, відомості про майно квартира не використовується для житла вже тривалий час, зареєстровані особи відсутні (т. 1 а.с. 106-109). Опис проведений у присутності понятих: [PERSON] і [PERSON] , що підтверджено копією постанови (т. 1 а.с. 62-63). 23 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-563-2010 виданого 13 травня 2011 року винесено Постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадження № 59851644, а саме суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання [PERSON] , що підтверджено копією постанови (т. 1 а.с. 64-65). 11 жовтня 2019 року суб`єкт оціночної діяльності фізична особа підприємець [PERSON] склав звіт оцінки майна, - квартири [ADDRESS] , як ринкова вартість квартири власника [PERSON] , мета оцінки визначення ринкової вартості об`єкту оцінки для цілей виконавчого провадження, визначення початкової ціни лоту для реалізації на спеціалізованому аукціоні, у розмірі 121300 (сто двадцять одна тисяча триста) гривень, що підтверджено копією звіту (т. 1 а.с. 66-67, т. 1 а.с. 128-145). 22 жовтня 2019 року приватним виконавцем Щигарцевим І.В. на адресу [PERSON] ( [ADDRESS] , і ПАТ АБ «Укргазбанк» направлено повідомлення про результати визначення вартості майна, - [ADDRESS] , у розмірі ринкової вартості як 121300,00 гривень, що підтверджено копією повідомлення (т. 1 а.с. 69), поштовим відправленням (т. 1 а.с. 70). 19 листопада 2019 року Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області справа № 2-563/10 провадження № 2-п/208/4/19, - заяву [PERSON] про скасування заочного рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від № 2-563/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] «про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення і зняття з реєстрації», - залишено без задоволення, що підтверджено копією ухвали (т. 1 а.с. 41-45). Згідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджено реєстрація права власності на квартиру - [ADDRESS] , за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] (т. 1 а.с. 117-127). 29 листопада 2019 року ДП «Сетам» направлено повідомлення на приватного виконавця Щигарцева І.В., АБ «Укргазбанк», [PERSON] про відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, за реєстраційним лотом 392570, відомості про предмет іпотеки трикімнатна квартира, заг.пл. 68,2 к.в.м, за адресою [ADDRESS] ; день та час проведення електронних торгів 2 січня 2020 09.00 годин; початкова ціна продажу майна 121300 гривень, що підтверджено копією листа (т. 1 а.с. 71, т. 1 а.с. 146). 02 грудня 2019 року, 03 грудня 2019 року про електронні торги щодо об`єкту квартири [ADDRESS] , розміщено у друкованому засобі (т. 1 а.с. 148-150, 151-153). 02 січня 2020 року складений протокол проведення електронних торгів за № 456893, за реєстраційним номером лоту № 392570 іпотека. Трикімнатна квартира, заг.пл. 68,2 кв.м, за адресою [ADDRESS] , стартова ціна 121300,00 гривень, продавець [PERSON] , де зазначено що торги не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів (т. 1 а.с. 72, 160). 03 січня 2020 року ДП «Сетам» на ім`я приватного виконавця Щигарцева І.В. направило повідомлення про те, що 02 січня 2020 року не відбулися електронні торги по лоту за номером 392570 (т. 1 а.с. 73). 13 січня приватний виконавець Щигарцев І.В. направив повідомлення на ДП «Сетам» що по лоту № 392570 від стягувача не надходило заяв щодо взяття нереалізованого майна в рахунок погашення заборгованості (т. 1 а.с. 15). 15 січня 2020 року ДП «Сетам» на ім`я приватного виконавця Щигарцева І.В. направлено повідомлення про те, що Організатором 14 січня 2020 року виставлено майно на повторні електронні торги за ціною, що становить 80 % його вартості, та присвоєно наступні номери лотів 403165 (392570). 16 січня 2020 року ДП «Сетам» направлено повідомлення на ім`я приватного виконавця Щигарцева І.В., АБ «Укргазбанк», [PERSON] про наступні відомості щодо реалізації предмету іпотеки шляхом проведення електронних торгів, які будуть призначені на 13 лютого 2020 року о 09.00 годин (т. 1 а.с. 147, 186). 20 січня 2020 року, 21 січня 2020 року про електронні торги щодо об`єкту квартири [ADDRESS] , розміщено у друкованому засобі (т. 1 а.с. 154-156, 157-159). 13 лютого 2020 року за результатом проведення електронних торгів проведених Державним підприємством «Сетам», код ЄДРПОУ 39958500, складено Протокол проведення електронних торгів № 465713 (т. 1 а.с. 53, 161-162), з якого вбачається, що переможець торгів [PERSON] , з одного боку, і представник Організатора ДП «Сетам», склали цей протокол про те, що виконавцем були надані послуги з організації та проведення торгів. Загальний розмір винагороди Організатору торгів 49997,56 гривень, в т.ч. ПДВ 20 % про що сформована наступна інформація: Найменування майна: Іпотека. Трикімнатна квартира загальною площею 68,2 кв.м, за адресою [ADDRESS] ; Стартова ціна: 97040,00 гривень; Ціна продажу: 99951,20 гривень; Цінова пропозиція: учасник 16 97040,00 гривень; учасник 15 99951,20 гривень; Переможець торгів: учасник 15 [PERSON] , ІПН [NUMBER] , [ADDRESS] . 19 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигрцевим І.В. при примусовому виконанні за виконавчим листом № 2-563-2010 виданим 13 травня 2011 року, складено акт про реалізацію предмету іпотеки - [ADDRESS] , в межах виконавчого провадження № 59851644 за 99951,20 гривень, переможцю торгів [PERSON] ,що підтверджено копією акту (т. 1 а.с. 163-172, ). 20 лютого 2020 року право власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2035937012104, зареєстровано за [PERSON] , приватним нотаріусом Прожуган М.А. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень . 7.Норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються\~Цивільним кодексом України\~(далі -\~ЦК України),\~Законом України «Про виконавче провадження»\~та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5\~(далі - Порядок реалізації арештованого майна), який був чинним на час проведення електронних торгів. Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих\~Законом України «Про виконавче провадження»,\~ЦК України\~та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону. За змістом\~статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»\~(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Відповідно до ч.1 ст.\~61\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій\~статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 у справі № 465/650/16-ц (провадження № 14-356цс18) та від 23.01.2019 у справі № 522/10127/14-ц (провадження № 14-428цс18), правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах і є правочином. Згідно з ч.1\~ст.650 ЦК України\~особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша\~статті 655 ЦК України). За приписами ч.4\~ст.656 ЦК України\~до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою\~статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину\~ЦК України\~та іншим актам цивільного законодавства (частина перша\~статті 215 цього Кодексу). Положеннями ч.1 та ч.3\~ст.215 ЦК України\~визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу. Враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою\~статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину\~ЦК України\~та іншим актам цивільного законодавства (частина перша\~статті 215 ЦК України). Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18.11.2015 у справі № 6-1884цс15 та від 12.10.2016 у справі № 6-1981цс16, - підставою визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Також суд враховує приписи ч.4\~ст.82 ЦПК України, за якими обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 8.Мотиви та висновки. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням встановлених судом обставин у справі, проаналізованих правових норм та практики Верховного Суду суд приходить до наступних висновків. Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris\~rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом\~принципу верховенства права. Статтею 41 Конституції України\~встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до\~статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~при розгляді справ суди застосовують\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Крім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово констатував, що втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом та з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними із цим втручанням, та інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (заява N 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (заява N 43768/07)). Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети. Відсутність обґрунтування у судовому рішенні фактичних підстав застосування приписів законодавства, навіть якщо формальні вимоги були дотримані, може серед інших чинників братися до уваги при вирішенні питання про те, чи встановлено справедливий баланс заходом, що оскаржується. Відповідно частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Для захисту своїх майнових інтересів власник або суб`єкт іншого речового права може використовувати вимоги про визнання недійсною угоди з відчуження належної йому речі (якщо мова йде про оспорюваний правочин) або про застосування наслідків недійсності правочину (якщо мова йде про вчинення нікчемного правочину). В обох випадках загальним наслідком вчинення недійсної угоди стане реституція, яка полягає, зокрема у поверненні конкретної речі (предмета угоди) первинному власнику. При цьому реституція застосовується саме у спорах про визнання правочинів недійсними або нікчемними і полягає у поновленні порушених майнових прав, приведення їх до стану, що існував на момент вчинення дії, якою порушене право особи, тобто повернення або відновлення матеріальних цінностей у натурі - тих же самих, або подібних, або речей такої самої вартості. Якщо їх неможливо повернути у натурі, то відшкодовується їх вартість у грошах. Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту, зокрема й права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий. Натомість віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (в тому числі титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою\~статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна відсутні договірні відносини, або інші відносні правовідносини - до моменту початку порушення прав позивача, і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої\~статті 388 ЦК України\~залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, коли за власником зберігається право витребувати своє майно від добросовісного набувача. У\~статті 41 Конституції України,\~статті 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положення частини першої\~статті 388 ЦК України\~застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існувало будь-яких відносних правовідносин. Застосування\~конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18). Судом встановлено, що спірне нерухоме майно квартира [ADDRESS] , було відчужене на прилюдних торгах на підставі примусового виконання виконавчого провадження № 59851644 з примусового виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 2-563-2010 від 02 грудня 2010 року, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 13 травня 2011 року, про солідарне стягнення з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк»: 1903 (одна тисяча дев`ятсот три) доларів США 60 центів - заборгованість по простроченим процентам; 833 (вісімсот тридцять три) долари США 53 цента - заборгованість по простроченому кредиту; 34244 (тридцять чотири тисячі двісті сорок чотири) доларів США 94 цента - заборгованість по поточному кредиту; 1839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) гривень 85 копійок - сума пені нарахованої за несвоєчасну сплату процентів та кредиту; 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок - сплата судового збору; 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок - в оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Як вбачається, ПАТ АБ «Укргазбанк» використав своє право на звернення із даним виконавчим листом на його примусове виконання, але він неодноразово повертався стягувачу, з різних підстав, в період з 2014 року по 2019 рік, що підтверджено відповідними записами на виконавчому листі копія якого долучена до справи (т. 1 а.с. 115-116), що свідчить про прийняття данного виконавчого листа до виконання та його подальше повернення, вперше 26 червня 2014 року, та в останнє 12 липня 2019 року, що спростовує позицію позивача про те, що звернення із виконавчим листом до примусового виконання з боку стягувача відбулося лише після звернення [PERSON] із заявою про перегляд заочного рішення, з якою позивач звертався до суду 20 липня 2018 року (т. 1 а.с. 36).. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в примусовому продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто процедура реалізації майна на прилюдних торгах, яка завершується складанням відповідного акта, за своєю правовою природою є правочином з відчуження певного майна. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої\~статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Врахувавши правову природу продажу майна з публічних торгів, зробивши висновок, що такий продаж здійснено в результаті вчинення певного правочину, існує правова можливість застосування такого способу захисту цивільних прав та інтересів як визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей\~203,\~215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених\~Тимчасовим порядком. Логічним доповненням застосування такого способу захисту, як визнання правочину недійсним, є застосування судом реституції, тобто дієвого повернення сторін у стан, що передував укладенню недійсного правочину та його виконанню сторонами. Як встановлено, Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року справа № 2-563/10 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] «про стягнення кредитної заборгованості та пені, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення й зняття з реєстрації» (т. 1 а.с. 56-58), набуло законної сили 13 грудня 2010 року, що стало підставою для видачі стягувану ПАТ АБ «Укргазбанк» виконавчого листа № 2-563-2010 від 02 грудня 2010 року, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 13 травня 2011 року (т. 1 а.с. 115). Зазначене судове рішення, а саме Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року справа № 2-563/10, було скасоване Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2020 року (провадження № 22-ц/803/4811/20\~справа № 2-563/10). А реалізація квартири [ADDRESS] , відбулося 13 лютого 2020 року згідно до Протокол проведення електронних торгів № 465713 (т. 1 а.с. 53, 161-162), за результатом проведення електронних торгів проведених Державним підприємством «Сетам», що переможець торгів [PERSON] , з одного боку, і представник Організатора ДП «Сетам», та актом про реалізацію предмету іпотеки від 19 лютого 2020 року - [ADDRESS] , в межах виконавчого провадження № 59851644 за 99951,20 гривень, переможцю торгів [PERSON] , (т. 1 а.с. 163-172, ), на підставі чого 20 лютого 2020 року право власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2035937012104, зареєстровано за [PERSON] , приватним нотаріусом Прожуган М.А. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Тобто реалізація квартири відбулася в період чинності судового рішення, як такого що підлягало виконанню, і станом на набуття такого права власності а саме на 20 люте 2020 року, Заочне рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 грудня 2010 року справа № 2-563/10, було чинним. Враховуючи, що судом не встановлено повторного (подальшого) відчуження спірного майна іншій особі, тому за встановлених фактичних обставин справи застосування реституції як засобу повернення сторін правочину у попередній до його вчинення стан є неналежним способом захисту прав та інтересів позивача, оскільки відсутній зв`язок між імперативними наслідками задоволення позову з реальним поновленням порушеного права позивача, і визнання в судовому порядку правочину недійсним, автоматично не призведе до повернення майна власнику, який не є стороною правочину, відтак такий позов не поновлює порушене право власності, тому він не є ефективним способом захисту порушеного права. Необхідно виходити з того, що застосування таких двох способів захисту - як віндикація та визнання договору недійсним із застосуванням наслідків недійсного правочину - є взаємовиключним, а тому неможливим. При цьому, не має правового значення, що власник спірного майна (позивач), проданого на торгах, формально не був зазначений стороною договору купівлі-продажу, оскільки особливістю примусової реалізації майна на прилюдних торгах у виконавчому провадженні є те, що продавцем (як виняток із загального правила\~статті 658 ЦК України) може виступати не власник цього майна, а державна виконавча служба (приватний виконавець) або організатор торгів, який в силу закону діє фактично від імені такого власника майна, що становить певну особливість примусової реалізації майна недобросовісного боржника. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від\~18 листопада 2020 року у\~справі № 53/1216/16-ц (провадження № 61-5421св19) зазначено, що «у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18) зроблено висновок, що: «за наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи». У пункті 46.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19) вказано, що: «відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц)». У пункті 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19) зазначено, що: «однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої\~статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18) вказано, що «за змістом\~статті 388 ЦК України\~майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею». У пунктах 6.43-6.51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21) зазначено, що «Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України). На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (провадження № 14-192цс19), пункт 46.1 постанови від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)). Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності/недобросовісності набувача, що має важливе значення як для застосування положень статей\~387,\~388 ЦК України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна, не можуть вважатися такими, що відповідають нормам справедливого судового розгляду згідно зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України. Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів\~статті 388 ЦК України\~слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Так, відповідач [PERSON] не був учасником справ № 2-563/10, таким чином йому не було відомо про наявність спору, які розглядався у зазначеній справі, та про результати розгляду цих справ. На час набуття права власності [PERSON] від 20 лютого 2020 року, на підставі проведених електронних торгів, було запроваджено Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2035937012104, зареєстровано за [PERSON] , 20 лютого 2020 року приватним нотаріусом Прожуган М.А. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що підтверджено записами у Державному реєстрі, а тому відомості з якого презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тож добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей. Отже, [PERSON] є законним власником і добросовісним набувачем зазначеного нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , права та інтереси громадянина [PERSON] ним порушені не були. Постанові Великої Палати Верховного Суду № 925/1351/19 від 02.11.2021 року в п.п.6.34.-6.35, зазначено, що відповідно у контексті наявності (відсутності) волі продавця майна в процедурах примусового відчуження в межах виконавчого провадження слід враховувати обмеження правосуб`єктності власника майна, яке у даному випадку відбувається на підставі прямих, імперативних законодавчих приписів, що пов`язується з особливими завданнями та цілями правового регулювання виконавчого провадження: Після відкриття виконавчого провадження державний виконавець здійснює покладені на нього функції з реалізації майна, на яке звернено стягнення; натомість у боржника як власника майна у межах виконавчого провадження залишається процесуальне право оскарження рішень, дій, бездіяльності державного виконавця, право оскарження судових актів (рішень, ухвал), а також право на відшкодування шкоди, заподіяної діями державного виконавця. Саме тому відповідно до частини другої статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. В п.п..6.52-6.53, п.6.56 цієї Постанови зазначено, що при оцінці добросовісності/ недобросовісності набувача майна слід враховувати, що прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями Інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а, відтак, втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такаж правова позиція з цього приводу викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження N 14-125цс20). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Виходячи із наведеного вище, підстави для задоволення позову, відсутні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. \~ \~ \~ \~ 9.Судові витрати. При зверненні із позовом, позивачем [PERSON] понесені судові витрати на суму 1681 гривні 60 копійок, що підтверджено квитанціями (т. 1 а.с. 1-2). Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 141ЦПК України,\~суд залишає судові витрати по справі, пов`язані зі сплатою судового збору при подачі позову до суду, за позивачем, у зв`язку з відмовою в задоволені позовних вимог. 10.Забезпечення позову. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року у справі № 208/1268/20 № провадження 2-з/208/50/20, заява [PERSON] про забезпечення позову до його пред`явлення, задоволена. Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру [ADDRESS] , у якості заходів забезпечення позову, до набрання рішення законної сили. Заявник: [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 березня 2020 року у справі № 208/1268/20 № провадження 2-зз/208/12/20, заява [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову до його подання за заявою [PERSON] , задоволена, і скасовано арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру [ADDRESS] , накладений ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року по справі №208/1268/20, провадження № 2з/208/50/20. Заявник: [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер платника податків [NUMBER] .

Outcome: dismissed