Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

У червні 2022 року позивач [PERSON] в особі представника: [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якій просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати, які складають судовий збір у розмірі 992,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00. В обґрунтування вимог позову зазначає, що 18.02.2022р. між [PERSON] - «Продавець» (надалі - Відповідач) та [PERSON] - «Покупець» (надалі - Позивач) був укладений нотаріально посвідчений, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В, Попередній договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , що зареєстрований в реєстрі за №710. Згідно умов Попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] від 18.02.2022 року Позивач та Відповідач дійшли згоди, що Основний договір (п.1) буде укладено в майбутньому в строк до 01 березня 2022 року, що є останнім днем для посвідчення договору купівлі продажу (п.2). Окрім того, відповідно до п.4 Попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку N9710 від 18.02.2022 року, Позивач (Покупець) передав, а Продавець (Відповідач) прийняв в якості завдатку грошову суму в розмірі 85650 грн., що на момент укладання даного договору еквівалентно 3000 (три тисячі) доларів СІЛА, та що входить в загальну суму платежів за основним договором, при цьому сторони в п.2 Попереднього договору обумовили що вартість будинку на момент підписання Основного договору складатиме 613 825 грн. яка може бути збільшена або зменшена але обов`язково такою за яку в день посвідчення основного Договору Відповідач зможе купити 21 500 дол. США за комерційним обміном курсом ПАТ КБ ПРИВАТ БАНК». Але, в строк до 01.03.2022 року та до сьогоднішнього дня основний договір купівлі- продажу житлового будинку [ADDRESS] , так не був укладений. Після того, як основний договір 01.03.2022 року не було укладено Позивач 05.05.2022 року направив на адресу Відповідача Претензію про повернення завдатку (авансу) за попереднім договором купівлі-продажу житлового будинку від 18.02.2022 року, яка була отримана останнім 10.05.2022 року, проте гроші не повернув. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, і одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язаня. Внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише, в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникнути на підставі договору купівлі-продажу. Однак договір купівлі-продажу між сторонами на момент звернення до суду укладений не був, в такому випадку, такі кошти, відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України є авансом. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2022 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 09.08.2022 року відповідач надав відзив на позов, в обґрунтування якого зазначив наступне, що дійсно 18.02.2022 року сторони уклали попередній договір купівлі-продажу житлового будинку. Згідно з п. 2 попереднього договору 01.03.2022 року є останнім днем, коли має бути посвідчений нотаріально основний договір купівлі-продажу.17.02.2022 року відповідач, з метою демонстрації явного та зрозумілого виявлення своєї волі щодо укладання з позивачем основного договору купівлі-продажу житлового будинку, за день до укладання попереднього договору та за день до сплати позивачем завдатку, передав останньому у володіння та користування житловий будинок шляхом передачі повного комплекту ключів, що підтверджується відповідною розпискою, складеною власноруч чоловіком позивача [PERSON] існує відеозапис у якому позивач та члени його родини особисто за своїм бажанням визнають факт володіння та користування житловим будинком протягом двох місцяв. Крім того, відповідно Листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 факт військової агресії Російської Федерації проти України, який став підставою введення воєнного стану із 05:30 години 24.02.2022 року строком на 30 діб є надзвичайною, невідворотною та об`єктивною обставиною, яка діє від її початку до повного закінчення та яка звільняє сторони договорів від відповідальності за невиконання умов договору. Відповідач за весь час володіння позивачем домоволодіння, не звертався до позивача з вимогою про звільнення належного йому будинку з причин не укладення в установлені строки осиного договору купівлі-продажу житлового будинку. Відповідач і до сі згоден продати вказаний будинок, проте позивач відмовляється його придбати. Крім того, укладення основного договору у строки передбачені п. 2 попереднього договору було об`єктивно не можливо у зв`язку з тим, що тимчасово не працювали відповідні реєстри, що унеможливлювало вчинення правочину у спосіб передбачений Законом. Щодо витрат на відшкодування правової допомоги позивача, зазначив що обсяг виконаних робіт складає на загальну суму 9000,00 грн. Відповідно пояснень представник позивача адвоката Чернецької О.А. від 30.09.2022 року, з приводу відзову зазначено, що 18.02.2022 року прибувши до приватного Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В. для нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу, позивач дійсно мав наміри придбати данний будинок, але під час перевірки документів виявилось що відповідач знаходиться в реєстрі боржників, і приватним нотаріусом було відмовлено у посвідченні основного договору купівлі-продажу, після чого і був укладений попередні договір та був наданий відповідачу завдаток в розмірі 3000,00 дол. США. З 18.02.2022 по 26.04.2022 року, позивач лише перевіз туда свої речі, та не проживали в вказаному будинку. Щодо листа Промислової палати, зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчення форс-мажорних осбавин (обставин не переробної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2022 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача адвокат Чернецька О.А. з`явилась, підтримала позов у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Тертишина К.О. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі. …….: Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що\~18.02.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В. за реєстровим № 710 (а.с. 13). Відповідно до п.1 даного договору сторони зобов`язуються в майбутньому, в строк, вказаний в п. 2 цього договору, укласти та підписати на умовах, визначених цим договором, договір купівлі-продажу житлового будинку. Відповідно до п. 2 договору [PERSON] зобов`язується купити, а [PERSON] продати вказане вище нерухоме майно за 613\~825, 00 грн. до 01 березня 2022 року, цй день є останнім днем для посвідчення договору купівлі-продажу. Відповідно до п. 4 договору, на підтвердження зобов`язання, викладеного п. 3 цього договору, і на забезпечення його виконання, під час нотаріального посвідчення цього договору [PERSON] передала [PERSON] в якості завдатку грошову суму у розмірі 85650,00 грн., що на момент укладенання цього договору еквівалентно 3000 доларів США., що входить в загальну суму платежів за основним договором (а.с. 13). Також, умовами попереднього договору від 18.02.2022 року (п.п. 5, 6) передбачено, що у випадку, якщо Основний договір не буде укладений до 01.03.2022 року з вини [PERSON] , то продавець [PERSON] повинен сплатити [PERSON] штраф у розмірі 171300,00 грн., в разі зміни обмінного курсу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» долара США до курску гривні, ця сума може бути збільшена або зменшена, але обов`язково такою, за яку в день її сплати [PERSON] зможе купити 6000 доларів США. Сторони зобов`язуються в цей день (01 березня 2022 року) зявитися до 17.00 години до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В., за адресою: [ADDRESS] для складання та посвідчення додаткового договору до цього договору із внесенням змін до пунктів, де зазначений крайні термін укладання Основного договору, який не може бутий довший нід 01 березня 2022 року. Якщо Основний договір не буде укладений до 01 березня 2022 року з вини [PERSON] , сума завдатку зазначеного п. 4 цього договору залишається у [PERSON] та буде вважатися штрафом за невиконання зобов`язань, передбачених п. 3 цього договору. Даних про скасування вищезазначеного договору або про визнання його недійсним суду під час розгляду справи не надано. Як зазначено позивачем та визнано відповідачем, Основний договір купівлі-продажу житлового будинку так і небуло укладено у строк, визначений п. 2 Попереднього договору. В судовому засіданні сторонами також не заперечується, що до укладення попереднього договору [PERSON] отримав від [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 3000 доларів США. Звертаючись до суду з позовом про стягнення суми з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 3000 доларів США на день ухвалення рішення, позивач посилається на вимоги ст.ст. 546, 570, 635, 657 ЦК України та вказує, що основний договір укладено не було, а сплачена сума за попереднім договором у розмірі 3000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачеві. З матеріалів справи вбачається, що позивач 05.05.2022 звернулась до [PERSON] з письмовою вимогою повернути грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, що еквівалентно 87\~765,00 грн. (а.с. 14-15), проте відповідь на претензію не отримала. Судом також встановлено, та сторонами не запречувався факт, повернення повного комплекту ключів [PERSON] власнику будинку [PERSON] 26.04.2022 року, з підстав відмови саме [PERSON] станом на 26.04.2022 року продовжувати дії пов`язані з укладанням Основного договору (що відображається на відеозапису доданому до матеріалів справи). Також посилання відповідача, як на одну з підстав не укладання Основного договору встрок визначений попереднім договором купівлі-продажу саме 01 березня 2022 року, що Торгіво-промисловою палатою України листом від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 засвідчила форс мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідтворними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, спростовується саме ч. 1 ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», якою встановлено, що засвідчення форс-мажорних обставин (обставин не переробної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини, який в матеріалах справи відсутній. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. За правилами\~ст. 524 ЦК України\~зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно\~ст. 570 ЦК України\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання. Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами\~ст. 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Згідно з положеннями ст. ст.\~546,\~548 ЦК України\~завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами. Відповідно до частини першої\~ст. 635 ЦК України\~попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі. Згідно зі\~ст. 657 ЦК України\~договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачкою грошова сума у розмірі 85650,00 грн., станом на день укладення Попереднього договору є авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком. Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом України у постановах від 13.02.2013 у справі № 6-176цс12 та від 04.08.2021 у справі №61-1015ск20. Посилання відповідача на те, що саме з вини позивача сторони не уклали основний договір, а тому позивач втратила право вимагати повернення коштів, є безпідставними, оскільки сума грошових коштів, що за своєю правовою природою є авансом, підлягає поверненню особі, яка їх сплатила, незалежно від того, з вини якої сторони не відбулося укладення договору. Враховуючи викладене, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в\~особі представника:\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про стягнення суми сплаченого авансу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем урозмірі 992,40 грн. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні право допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу є документально підтвердженими, а саме: договором про надання правової допомоги від 02.05.2022 р., актом №1 приймання-передачі послуг з надання правової допомоги від 20.07.2022 р., а також квитанцією №ПН2537429 від 21.07.2022, що також узгоджується з позицією викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 від 27.06.2018 року. Згідно роз`яснень у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено законні підстави для стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 9000 гривень, оскільки вони є документально підтвердженими.

Outcome: partial