Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що між нею та відповідачем 10 серпня 2013 року зареєстровано шлюб виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області, за актовим записом №41. У шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини у достатньому розмірі не надає, хоча таку можливість має, є працездатною та здоровою людиною, інших дітей чи непрацездатних осіб останній на утриманні не має, офіційно працевлаштований у ДВАТ «Шахта 1/3 Новогродівська» та проходить службу у відділі Державної прикордонної служби у м. Краматорську. Крім того, до подання даного позову позивач 15.07.2022 зверталась до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частки його доходу. Проте, у видачі судового наказу ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2022 у справі №127/15154/22 позивачці як заявниці було відмовлено на підставі ч. 9 ст. 165 ЦПК України з огляду на відсутність технічної можливості надати відомості про реєстрацію місця проживання відповідача як боржника. За таких обставин позивач просила стягувати з відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15.07.2022, тобто з дня попередньо пред`явленої до суду заяви про видачу судового наказу, і до досягнення повноліття дитиною. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.10.2022 було відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб. Позивач при зверненні до суду із даною позовною заявою просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час та місце судового засідання,що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України в частині обов`язку батьків утримувати дітей. Судом установлено, що з 10 серпня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.08.2013 виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області (а.с. 7). У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.10.2014 виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області (а.с. 8). Дочка [PERSON] разом із матір`ю проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджуються довідкою від 04.07.2022 №529-500182867 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та довідкою від 04.07.2022 №529-500182871 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 5, 9). Відповідач проживає окремо, доказів надання допомоги на утримання дитини матеріали справи не містять. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 2833,00 гривні. Дитині [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення суду виповнилося 8 років. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд звертає увагу, що відповідач доказів належного виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надав, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення відповідного права, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомоги. Суд бере до уваги, що відповідач доказів надання допомоги, неможливості утримувати дитину, відомостей про незадовільний стан здоров`я, підтвердження того, що у нього на утриманні знаходяться інші особи, суду не надав. Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача. При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст. 182 СК України. Що стосується періоду стягнення аліментів, суд звертає увагу на наступне. Так, положеннями ч. 1, 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини. На що неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема в постановах від 19.12.2019 у справі №635/6268/18; від 27.01.2020 у справі № 672/198/19; від 29.01.2020 у справі № 756/14483/18. Як на\~підставу для\~стягнення аліментів\~на минулий\~час позивач\~ [PERSON] \~посилається на\~звернення до\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області із\~заявою про\~видачу судового\~наказу про\~стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , яку було направлено на адресу суду засобами поштового зв`язку 15.07.2022. Щодо звернення [PERSON] із судовим наказом про стягнення з [PERSON] аліментів у цивільній справі №127/15154/22, то\~як встановлено\~з ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 25.08.2022 [PERSON] було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини з підстав передбачених ч. 9 ст. 165 ЦПК України у зв`язку з неможливістю встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника [PERSON] . Натомість позивач не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин ухилення відповідача від надання утримання дитині в сенсі ч. 2 ст. 191 СК України,\~відтак за\~відсутності таких\~доказів вимога\~позивача щодо\~стягнення аліментів\~за попередній\~період \~є необґрунтованою\~й задоволенню\~не підлягає.\~У зв`язку\~з цим,\~аліменти підлягають\~стягненню в\~контексті ст.\~191\~СК України\~з дня\~пред`явлення\~позову,\~тобто у\~даній справі\~з дати\~прийняття даної позовної заяви засобами поштового зв`язку, а саме 06 вересня 2022 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Крім того, питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволено частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 496,20 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам).

Outcome: partial