Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які в даний час проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Вказує, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання спільних дітей. Зазначає, що не має можливості самостійно утримувати дітей. Крім того, вказує, що на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не має доходу. Просить суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття та аліменти на її утримання в розмірі - 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення [PERSON] трьох років. Ухвалою суду\~від 08\~липня 2022\~року відкрито\~спрощене позовне\~провадження у\~справі. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності Просять суд, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності осіб, що не з`явилися по наявним матеріалам справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 липня 2013 року (а.с.18). Від спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 19-20). Відповідно до свідоцтв про народження дітей вбачається, що [PERSON] являється батьком дітей (а.с. 19-20). Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, \~що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідачем не надано суду доказів його непрацездатності та наявності на його утриманні інших дітей тощо. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також визначений\~Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік»\~прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Із матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований та в період з листопада 2021 року по жовтень 2022 року отримав доходів в загальній сумі 763\~701, 31 грн. (а.с 119). Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до\~ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.2\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, неповнолітні діти проживають разом з матір`ю позивачкою [PERSON] (а.с. 21). Стаття 85 СК України\~регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач працює та отримує заробітну плату (а.с. 118-122). Відповідач проживає окремо від позивача та дітей, а тому, позивач згідно з ч.2\~ст. 84 СК України\~має право на утримання від відповідача [PERSON] до досягнення донькою [PERSON] трьох років. Згідно із ч. 1\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із\~статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи матеріальне становище позивача та матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживає малолітня дитина донька [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення донькою, трирічного віку. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають до задоволення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,\~\~п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача було надано копію ордеру про надання правової допомоги від 02 вересня 2022 року та розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу від 12 жовтня 2022 року (а.с. 56, 85). Проте позивачем та її представником не надано належних доказів, що підтверджують сплату [PERSON] гонорару адвокату. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відсутність документального підтвердження про понесені позивачем витрати на правову допомогу є підставою для відмови у стягненні таких витрат з відповідача. Згідно положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved