Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

\~\~\~\~\~18.07.2022 року судом зареєстровано позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про відшкодування шкоди. \~ \~ \~ \~Позов мотивований тим, що 05.08.2021 року сталась ДТП за участі транспортних засобів марки «Skoda» держномер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та марки «Toyota RAV4» держномер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. [PERSON] залишила місце ДТП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АР/7554797). Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.11.2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3\~400 грн. та на користь держави стягнуто 454 грн. судового збору. Власник пошкодженого транспортного засобу - «Toyota RAV4» держномер [NUMBER] звернувся до страхової компанії - ПрАТ «СК «Альфа Страхування», де було застраховано вказаний транспортний засіб за договором добровільного страхування із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплатило страхове відшкодування в загальному розмірі 14\~755,50 грн. та звернулось до ТДВ СК «Альфа-Гарант» в порядку суброгації. На підставі п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем було сплачено 12 755,50 грн. страхового відшкодування. Оскільки [PERSON] залишила місце ДТП на підставі п.п. «в» п. 38.1 ст. 38 Закону до позивача в межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги до заподіювача шкоди в порядку регресу. \~ \~ \~ \~На підставі ст. ст. 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» адвокат Грідін В.В. просив стягнути з відповідача сплачене страхове відшкодування 12\~755,50 грн., витрати на оплату правничої допомоги 4\~000 грн. та судовий збір 2\~481 грн. В судове засідання представник позивача адвокат Грідін В.В. не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала, зобов`язалась борг сплачувати частинами, але також просила врахувати її складне матеріальне становище, розмір її заробітної плати, що на її утриманні і вихованні двоє неповнолітніх дітей, а чоловік проходить військову службу. Крім того, просила зменшити суму витрат позивача на правничу допомогу 4\~000 грн., яку вважає неспівмірною зі складністю даної справи. Підтримала письмовий відзив, що наданий нею та приєднаний до матеріалів справи. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 05.08.2021 року о 15.00 год. в м. Вінниці по вул. Тімірязєва, 35, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Skoda Оktavia» держномер [NUMBER] під час руху заднім ходом не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого допустила наїзд на припаркований транспортний засіб «Toyota RAV4» держномер [NUMBER] . Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Будучи учасником ДТП [PERSON] самовільно залишила місце пригоди, до якої була причетна. Своїми діями [PERSON] порушила п. 10.9, п. 2.10а ПДР України та вчинила правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.11.2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3\~400 грн. та на користь держави стягнуто 454 грн. судового збору. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda Оktavia» держномер [NUMBER] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АР/7554797 діючий на 05.08.2021 року, франшиза 2\~000, 00 грн., ліміт за шкоду життю та здоров`ю 260\~000 грн., ліміт за шкоду майну 130\~000, 00 грн.). Власник пошкодженого транспортного засобу - «ToyotaRAV4» держномер [NUMBER] звернувся до ПрАТ СК «Альфа-Страхування», де був застрахований вказаний транспортний засіб за договором добровільного страхування, із повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Альфа Страхування» склало страховий акт № 1724.206.21.02 (розпорядження на виплату) за страховим випадком (ДТП 05.08.2021 року), виплатило страхове відшкодування в загальному розмірі 14\~755, 50 грн. (а.с. 25, 26) та звернулось до позивача в порядку суброгації. ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 12\~755,50 грн. за полісом № АР/7554797, що підтверджується платіжним дорученням № 24013 від 09.11.2021 року (а.с. 38). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що на підставі ст.ст. 36, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 ЦК України до нього перейшло право вимоги до [PERSON] , яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, однак після ДТП самовільно залишила місце пригоди. Правовідносини виникли між сторонами з приводу відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в порядку регресу, а тому регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідними нормами ЦК України. Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу визначено: шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ч. 1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц). Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант», товариство як страховик сплатило ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в порядку суброгації 12\~755,50 грн. за полісом № АР/7554797 і на підставі ст. 1191 ЦК України, ст.ст. 36, 38 Закону України «Про обов`якове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: п.п.\~38.1.1.\~до страхувальника\~або водія\~забезпеченого транспортного\~засобу,\~який спричинив\~дорожньо-транспортну\~пригоду,\~якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.\~ В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] після ДТП самовільно залишила місце пригоди, тому, враховуючи наведені обставини і норми матеріального права, а також те, що суму страхового відшкодування в розмірі 12\~755,50 грн. станом на день ухвалення судом рішення у даній справі відповідач на користь ТДВ Страхова компанія «Альфа-Гарант» не відшкодувала, суд вважає, що дана сума підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України. При зверненні до суду позивач сплатив 2\~481 грн. судового збору, що підтверджено платіжним дорученням № 29314 від 30.06.2022 (а.с. 6), а також поніс витрати на оплату правничої допомоги на суму 4\~000 грн., що підтверджено договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, завданням-дорученням від 14.01.2022 року № 180, актом від 12.07.2022 року, платіжним дорученням від 17.01.2022 року (а.с. 39-46). Враховуючи заперечення відповідача з приводу розподілу судових витрат і зменшення суми витрат на правничу допомогу в зв`язку з її неспівмірністю, вимоги ст.ст. 134, 137, 141, 142 ЦПК України, а також складність справи, обсяг виконаних адвокатом послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, ціну позову, суд вважає необхідним зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 2\~000 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в сумі 2\~481 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 2\~000 грн. Крім того, враховуючи вимоги ст. 435 ЦПК України, а також матеріальний стан відповідача (розмір її сукупного доходу за травень-жовтень 2022 року становить 69\~083,27 грн., наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей 2012 року народження та 2015 року народження, те, що батько дітей та чоловік [PERSON] рядовий [PERSON] перебуває на службі у військовій частині [NUMBER] ), суд вважає можливим розстрочити виконання рішення суду щодо основної суми боргу на 12 місяців, стягуючи щомісяця по 1062,95 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved