Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

Представник позивача - адвокат Перемот О.Г. звернулась до суду з даною позовною заявою в якій позивач просить відібрати неповнолітню [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , без позбавлення його батьківських прав, та передати дитину позивачу. Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є рідною бабою по материнській лінії дитині - [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла донька позивача - [PERSON] .. На день смерті останньої, крім [PERSON] , в сім`ї зростала ще одна малолітня дитина - [PERSON] , 2017 року народження. Спочатку обоє дітей проживали із своїм батьком, відповідачем по справі - [PERSON] , проте, через деякий час, від [PERSON] почали надходити скарги на психологічне та фізичне насильство з боку батька. В зв`язку з чим, з 14 січня 2020 року дівчинка перейшла постійно проживати до позивача та перебуває на повному її утриманні. Після отримання базової середньої освіти онука вступила на навчання до Кременчуцького професійного ліцею ім. А.С.Макаренка. На даний час позивачу необхідно оплачувати дорогу до навчального закладу, гуртожиток, придбати предмети для навчання та розвитку, купувати їжу та одяг. Батько [PERSON] , не пускає її у квартиру в якій вона зареєстрована і має право на частку у праві власності в порядку спадкування після смерті матері. Крім того, батько з дитиною взагалі не спілкується, вихованням та розвитком не займається, внутрішнім світом дитини не цікавиться, жодним чином не утримує її не усвідомлюючи свого обов`язку забезпечувати доньку, навіть допомоги по втраті годувальника, яку як опікун він отримує від держави, в повному обсязі він не надає. Будучи єдиним законним представником своєї доньки [PERSON] , не тільки жодним чином не представляє її інтересів, а навіть не піклується про неї. Виїхавши з початком війни за кордон, на підставі свідоцтва про смерть матері [PERSON] з іншою дитиною він не згадав про існування в нього доньки і фактично залишив її у небезпеці. Міри вжиті службою з захисту прав дітей у листопада 2021 року наслідків не дали. Всі ці події та обставини негативно впливають на емоційний стан дитини: чітко помітно, що її травмує ця ситуація, присутнє почуття тривожності та недовіри до батька, втрачено психоемоційний зв`язок між ними. Відповідач, реально маючи можливість змінити своє ставлення до виховання доньки, не усвідомлює всіх наслідків своєї поведінки для неї , не створює сприятливих умов для зростання дитини, не виявляє інтересу щодо внутрішнього світу [PERSON] , не бажає влаштовувати життя заради гармонійного розвитку доньки в атмосфері любові, поваги, дружби та взаємодопомоги, таким чином [PERSON] фактично самоусунувся від виховання доньки. Вказані обставини дають підстави зробити висновок про те, що маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні неповнолітньої дитини, ухиляється від їх фактичного виконання, тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач та її представник - адвокат Перемот О.Г. в судове засідання не з`явились, подали заяви в яких позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити, а розгляд справи проводити без їх участі. Позивач не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На запит суду, з головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла інформація про те, що 21 березня 2022 року, [PERSON] перетнув державний кордон України на пункті пропуску Краківець, напрям - виїзд. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно копії паспорта громадянина України № [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] в м.Знам`янка народилась [PERSON] , її батьками значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.8;9). Зареєстрована [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.10). Позивач - [PERSON] є рідною бабою по материнській лінії [PERSON] , що підтверджується копією паспорта громадянина України позивача, свідоцтва про народження [PERSON] (заповненого російською мовою) та зворотньою стороною копії паспорта громадянина України відповідача, де зазначено, що останній зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.5;7; зворотня сторона а.с.11). Відповідно довідки №98 [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] та до складу її сім`ї входить онука- [PERSON] , яка проживає за вищевказаною адресою з 14 січня 2020 року і знаходиться на забезпеченні [PERSON] (а.с.13). Характеристика складена головою правління ОСББ «Перспективне» свідчить про те, що з 14 січня 2020 року неповнолітня [PERSON] проживає разом із своєю бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] сусіди бачать охайно одягненою та доглянутою, вона має всі необхідні для розвитку і навчання речі, їй облаштований окремий куточок в квартирі. Дівчина розвинуто як емоційно так і розумово, привітна до оточуючих, не конфліктна. Розвитком та вихованням дитини займається бабуся. Причиною за якою дівчинка перейшла жити до [PERSON] стало психологічне та фізичне насильство з боку батька. При цьому біологічний батько - [PERSON] участі у розвитку та вихованні доньки не приймає, з дитиною не спілкується, не утримує її, допомогу по втраті годувальника дитині надає не регулярно, підготовкою дівчинки до дорослого життя не займається. В поведінці [PERSON] явно видно прояв любові та прихильності до бабусі (а.с.14). З довідки №224 від 02 вересня 2021 року та характеристик виданих за місцем навчання вбачається що, [PERSON] навчається з 01 вересня 2021 року в Кременчуцькому професійному ліцеї ім. А.С.Макаренка на денному відділенні по професії перукар (перукар-моделбєр), манікюрник. За час навчання зарекомендувала себе як дисциплінована дитина, має достатній загальний розвиток, чітко усвідомлює та виконує правила проживання в гуртожитку, адекватно реагує на зауваження. Завжди охайна, любить порядок. Вихованням [PERSON] займається бабуся, яка забезпечує її всім необхідним для навчання та проживання в гуртожитку. Бабуся постійно підтримує зв`язок з вихователями гуртожитку в телефонному режимі. Батько [PERSON] жодного разу не телефонував, не цікавився поведінкою, навчанням та потребами своєї дитини (а.с.18). Згідно з висновком про доцільність відібрання неповнолітньої, [PERSON] [INFO] від батька [PERSON] , без позбавлення його батьківський прав, зробленого виконавчим комітетом Знам`янської міської ради Кіровоградської області як органом опіки та піклування, виконавчий комітет прийшов до висновку про доцільність відібрання неповнолітньої [PERSON] від батька [PERSON] , без позбавлення його батьківських прав (а.с.21). В своїй письмовій заяві неповнолітня [PERSON] просила задовольнити позовну заяву, викладені в позовній заяві обставини підтвердила в повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідно до ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 51 Конституції України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст.151 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно з п.п. 2-5 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Позов про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п.2, ч.1 ст.164 СК України. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Закон України «Про охорону дитинства» визначає: Стаття 11 Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Стаття 12 Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Стаття 14 Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. У додатку до Рекомендації Rec(2005)5 Комітету міністрів, прийнятої 16 березня 2005 року, перелічено основні принципи забезпечення прав дітей. Зокрема, ці принципи передбачають таке: сім`я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та розвиток дитини покладено на батьків; наскільки це можливо, мають вживатися профілактичні заходи з підтримки дітей і сімей з урахуванням їхніх особливих потреб; встановлення опіки над дитиною має залишатися винятком, і головною метою такого заходу є захист інтересів дитини. Стаття 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і громадянина проголошує, що кожен має право на повагу до свого сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як відзначив Європейський суд з прав людини (справа «Савіни проти України») право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8. У цій же справі Європейський суд з прав людини також відзначив, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. Аналізуючи зібрані у цій справі докази у їх сукупності, з урахуванням інтересів неповнолітньої [PERSON] , яка виявила бажання проживати разом із бабусею та не заперечувала проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відібрання останньої від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав, оскільки останній свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям, розвитком та навчанням. Така міра на думку суду буде відповідати найкращим інтересам дитини. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved