Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить скасувати її заборгованість перед відповідачем по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за розподіл природного газу за період з 01.01.2016 по 14.12.2021 в розмірі 7300,00 грн. та стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, який забезпечений газопостачанням з режимом використання газу для приготування їжі та обігріву. За адресою зазначеного будинку відкрито особовий рахунок № [NUMBER] у ТОВ «Миколаївгаз Збут» та АТ «Миколаївгаз». З 12.05.2021 Миколаївським ЛВУМГ ТОВ «Оператор ГРМ України» на ГРС Баштанка проводились ремонтні роботи з повним відключенням споживачів від газопостачання. 17.05.2021 відповідачем проведено припинення газопостачання на ввідному крані за адресою належного їй будинку, шляхом встановлення блокуючого пристрою. Вона звернулась до відповідача з заявою від 04.10.2021 про відновлення газопостачання, у відповідь на який, відповідач повідомив її що за адресою її будинку існує заборгованість за постачання газу а розмірі 7300,00 грн. станом на 26.10.2021. З розміром такої заборгованості вона не погоджується, оскільки згідно довідки №427 від 23.09.2021, за даними АТ «Миколаївгаз» в неї відсутня заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] . До того ж, заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу в установленому законом порядку відповідач їй не направляв, та вона не згодна з методикою нарахування оплати вартості послуг з розподілу природного газу, оскільки з 17.05.2021 її будинок відрізаний від газопостачання і з цього часу вона не отримує від відповідача послуги з газопостачання природного газу. Тому вважає, що відповідач неправомірно продовжує нараховувати їй плату за постачання та розподіл, транспортування природного газу, а її заборгованість перед відповідачем за такими позиціями має бути скасованою. Також зазначила, що скільки її батько власним коштом оплатив проектну документацію, газове обладнання, труби та монтаж для з`єднання її житлового будинку із системою газопостачання належної відповідачу, за погодженням із газопостачальною компанією та посадовцями місцевої ради народних депутатів, відповідач неправомірно проводить нарахування за транспортування та розподіл газу. Крім того, недобросовісна діяльність відповідача викликала в неї почуття несправедливості, душевного спустошення, які тримають її у постійній нервовій та психологічній напрузі і негативно впливають на її здоров`я. Вона є особою з інвалідністю, має певні вади здоров`я та хронічні захворювання, які потребують постійного лікування. За неправомірних дій відповідача в неї безпідставно з`явився борг по оплаті з розподілу та транспортування природного газу, відбулось відключення газопостачання до належного їй будинку. Обставини в яких вона опинилась з вини відповідача, завдають їй душевні страждання та страх перед майбутнім, оскільки вона людина добропорядна, що ніколи не мала боргів з оплати за комунальні послуги, стала боржницею. Взимку вона, інвалід другої групи, змушена обігрівати свою оселю електричними приборами, які фактично підтримують температуру тільки в одній кімнаті, і то на позначці у 13-15 градусів по Цельсію. Все це викликає в неї нервування, душевний біль, погіршення сну та здоров`я, що перешкоджає їй вести звичний спосіб життя, займатись улюбленими справами. Незаконне припинення газопостачання призвело до того, що вона, перебуваючи в холодну пору року у неопалювальному будинку, дихаючи холодним повітрям, захворіла на пневмонію. За такого, вважає, що діями відповідача їй завдано моральної шкоди, розмір якої вона оцінює як 25000,00 грн. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на безпідставність доводів позивача, викладених в позовній заяві. Зазначає, що 16.03.2016 позивач підписала заяву-приєднання до умов договору розподілу природного (для побутового споживача).Тобто, вона приєдналась до вказаного Типового договору розподілу природного газу, оскільки, в тому числі споживала природний газ. 17.05.2021 було припинено газопостачання природного газу за адресою: [ADDRESS] , шляхом встановлення блокуючого пристрою на крані та пломби №С61623170, про що складений Акт про припинення газопостачання природного газу за вказаною адресою. Постановою НКРЕКП №2080 затверджено, що з 01.01.2020 запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ, виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживання за попередній рік. З урахуванням зазначених вимог Кодексу ГРМ та тарифів, відповідачем було здійснено розрахунок розміру місячної вартості розподілу природного газу позивачу з 01.01.2020. Заборгованість за розподіл газу за січень 2020 - грудень 2021 року склала 8120,51 грн., а не за період з 01.01.2016 по 14.12.2021, як в позовних вимогах зазначає позивач. В свою чергу, відмова сплачувати послугу з доставки газу через неотримання позивачем послуг, у зв`язку з відсутністю фактичного споживання природного газу та не погодження з методикою нарахування є необґрунтованою та безпідставною, адже нарахування здійснювалось відповідно до норм Кодексу та постанов НКПЕКП, адже об`єкт вважається приєднаним навіть, якщо газоспоживаюче обладнання опломбоване, оскільки для початку фактичного споживання природного газу, окрім зняття пломби немає перешкод. На об`єкт не розраховується замовлена потужність пропускної спроможності газових мереж лише у випадку розірвання договору та механічного від`єднання від мереж. Заяв про розірвання договору на адресу відповідача від позивача не надходило. Відповідач не може роз торгнути договір розподілу природного газу самостійно без відповідної заяви про розірвання договору розподілу природного газу (з подальшим механічним від`єднанням в точці забезпечення потужності, відповідно, з оплатою даної послуги.). Щодо довідки про відсутність заборгованості, на яку посилається позивач у позовній заяві, представником відповідача зазначено, що в ній чітко йдеться про відсутність заборгованості саме за постачання природного газу, а не його розподіл, та вказано про відсутність доказів того, за чий кошт збудовано газопровід. 22.12.2021 позивач звернулась до відповідача з заявою щодо укладення договору реструктуризації заборгованості за розподіл природного газу в розмірі 8120,51 грн., яка виникла за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 та частково сплатила борг в сумі 1624,10 грн. 28.12.2021 між сторонами було укладено договір реструктуризації №217680, яким залишок суми 6496,41 грн. розстрочено на 10 місяців, про що споживача також повідомлено листом від 04.01.2022. Газопостачання до домоволодіння позивача поновлено, що підтверджується актом на відновлення газопостачання природного газу від 22.12.2021. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, представник останнього зазначив, що такі вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодного доказу на обґрунтування завдання такої шкоди, її розміру, наявність протиправного діяння (бездіяльності) відповідача, а також причинного зв`язку. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою суду від 20.01.2022 у задоволенні клопотання представника позивача про перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи відмовлено. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] ,\~ та користується послугами із надання природнього газу, як абонент має особовий рахунок № [NUMBER] . В будинку встановлені газова плита, опалювальний прилад, водонагрівач, облік спожитого природного газу здійснюється відповідно до показань газового лічильника типу РЛ G-6 №042353. 16.03.2016 [PERSON] підписала Заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), якою приєдналась до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498. Законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закон України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. У пункті 1 частини другої цієї статті Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, зокрема, що виконавцями послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор ГРМ, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. За частиною першою статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно із частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом. Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII, Кодексом газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ), Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі Правила № 2496), Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, та іншими нормативно-правовими актами України. Постановою НКРЕКП від 07.10.2019 № 2080 внесені зміни до Кодексу ГРМ, Типового договору розподілу природного газу, Методики визначення тарифу на послуги розподілу природного газу. Зазначеними змінами для споживачів з 01.01.2020 запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, змінено принципи визначення обсягів газу, що беруться за основу (замовленої потужності). Зокрема, з 01.01.2020 споживачі природного газу повинні сплачувати послуги з розподілу природного газу окремо від вартості спожитого газу. Плата за послуги розподілу природного газу не є новим (додатковим) платежем, оскільки послуги розподілу природного газу сплачувались побутовими споживачами природного газу завжди у складі ціни на природний газ. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені права та обов`язки споживачів, зокрема обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами статті 530 ЦК України передбачено - якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( термін). Як визначено в статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого вебсайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Пунктами 1, 2, 3 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та Оператором ГРМ здійснюється за умови: -включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника на відповідний розрахунковий період; -забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Порядок включення споживача до Реєстру споживачів постачальника визначається відповідно до вимог Кодексу ГТС. Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача. За відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді споживач не має права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Враховуючи наведене, сторони у спірних взаємовідносинах зобов`язані неухильно дотримуватись вимог чинного законодавства та умов Договору. Фактом приєднання [PERSON] до умов Договору розподілу природного газу є документально підтверджене споживання природного газу у вищевказаному житловому приміщенні та сплата рахунків за газопостачання та підписання 16.03.2016 Заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу (для побутового споживача). Таким чином, твердження позивача про те, що між сторонами не існує договірних відносин з приводу розподілу природного газу не приймається судом. Як вже зазначалось, з 01.01.2020 запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, внаслідок чого змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ, виходячи з об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік. Оплата вартості послуг оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог ГРМ. При цьому, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Згідно пункту 2 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього\~Кодексу.\~ Постановою НКРЕКП № 3035 від 24.12.2019 було встановлено тариф на послуги з розподілу виходячи із річної замовленої потужності, якій почав діяти з 01.01.2020 та складає 1,308 грн., а з 01.07.2020 року - 1,464 грн. (постанова від 24.06.2020 № 1173). Постановою НКРЕКП від 30.12.2020 № 2777 встановлено тариф на послуги розподілу природного газу, який складає 2,34 грн. за 1 м3\~на місяць, а з 01.02.2021 - 2,148 грн. за 1 м. куб. (постанова НКРЕКП від 30.01.2021 року № 128). Відповідно до витягу з особового рахунку № [NUMBER] на ім`я позивача, та витягу з особового рахунку позивача по об`ємам споживання (за період з 01.07.2015 по 01.02.2022) починаючи з 01.01.2020 відповідачем було здійснено нарахування за розподіл природного газу: -з 01.01.2020 267,76 грн./міс.; -з 01.07.2020 299,70 грн./міс.; -з 01.01.2021 424,94 грн./міс.; -з 01.02.2021 390,08 грн./міс. Відповідно до листа відповідача від 03.11.2021 №540-ЛВ-26574-1121, 12.05.2021 проводились ремонтні роботи Миколаївським ЛВУМГ ТОВ «Оператор ГТС України» на ГРС Баштанка з повним відключенням. АТ «Миколаївгаз» зробило заходи по припиненню та відновленню розподілу природного газу в місті Баштанка. В Баштанську РДА та Баштанську міську раду були направлені листи з повідомленням про припинення газопостачання, а також в засоби масової інформації та соціальні мережі. В людних місцях розповсюджені оголошення з строком припинення та відновлення розподілу природного газу. 17.05.2021 представниками Оператора ГРМ за адресою позивача було проведено припинення газопостачання на ввідному крані, шляхом встановлення блокуючого пристрою на кран, пломба №С61623170, про що складено відповідний акт про припинення газопостачання природного газу від 17.05.2021. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач просить скасувати заборгованість за розподіл природного газу, яка утворилась за період з 01.01.2016 по 14.12.2021 в розмірі 7300,00 грн., посилаючись на припинення 17.05.2021 газопостачання до її будинку. При цьому, дії відповідача по припиненню газопостачання позивачем не оскаржуються. Суд звертає увагу, що витягу з особового рахунку № [NUMBER] на ім`я позивача, наданого відповідачем, заборгованість за розподіл природного газу виникла у позивача за період з січня 2020 року по грудень 2021 року та складала 8120,51 грн. Проаналізувавши надані відповідачем витяг з особового рахунку позивача та витяг з особового рахунку позивача по об`ємам споживання, судом встановлено, що відповідачем було здійснено нарахування позивачу за розподіл природного газу згідно вимог Кодексу ГРМ та за тарифами встановленими постановами НКРЕКП № 3035 від 24.12.2019, № 1173 від 24.06.2020, № 2777 від 30.12.2020 та № 128 від 30.01.2021. За положеннями пункту 2 глави 5\~розділу VI\~ Кодексу ГРМ фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача. Відповідно до пункту 3\~глави 5\~розділу VI\~ Кодексу ГРМ За відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді споживач не має права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Згідно з пунктом 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу. Оскільки встановлено наявність у позивача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність договору постачання природного газу та договірних правовідносин між сторонами щодо розподілу природного газу, які не припинено, а також враховуючи те, що споживачем заява про остаточне припинення користування природним газом не подавалась та договірні правовідносини не припинено, то колегія суддів вважає, що у позивача виник обов`язок оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку, передбаченому главою 6 розділу VІ Кодексу ГРМ. Крім того, суд звертає увагу, що 22.12.2021 позивач звернулась до відповідача з заявою про укладення договору про реструктуризацію заборгованості за розподіл природного газу в розмірі 8120,51 грн. На підставі її заяви, 28.12.2021 між сторонами було укладеного договір №217680 про реструктуризацію заборгованості за розподіл природного газу, за умовами якого позивач визнала заборгованість за розподіл (доставку) природного газу, яка утворилась на особовому рахунку № [NUMBER] в розмірі 8120,51 грн., сплатила 1624,10 грн., а остаточну суму заборгованості в розмірі 6496,41 грн. було реструктуризовано на 10 місяців. Сума щомісячного платежу становить 649,64 грн. Таким чином, укладення між сторонами договору про реструктуризацію заборгованості і підписання їх позивачем, є свідченням того, що вона погодилася із існуванням у неї заборгованості, а також із сумою заборгованості яка реструктуризується, так само, як із з умовами, що сума реструктуризується тільки при умові повної сплати поточних платежів за спожитий природний газ. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про скасування заборгованості з оплати за розподіл природного газу слід відмовити за необґрунтованістю. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до пункту 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~ під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується (пункт 4 Постанови). Відповідно до вимог\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За нормою частини другої статті 1167 ЦК України\~моральна шкода поміж іншого відшкодовується незалежно від вини, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту статей 76-80 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Відповідно до статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між протиправними діями та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту частини третьої статті 12 та статті 81 ЦПК України. Всупереч вищевказаним нормам права, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди діями відповідача, розміру заподіяної моральної шкоди та наявності протиправного діяння. В матеріалах не міститься жодного рішення щодо визнання дій відповідача щодо відключення газопостачання до житлового будинку позивача протиправними, а також таких вимог позивачем заявлено не булу. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди, а тому позов в цій частині вимог також задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed