Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 02.08.1982 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . За час спільного подружнього життя за спільні кошти і спільною працею, разом з чоловіком вони побудували житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Після оформлення права власності на житловий будинок [PERSON] приватизував присадибну земельну ділянку площею 0,0038 га та присадибну земельну ділянку площею 0,0062 га, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Разом з тим, за останні роки між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки, відповідач виганяє позивача з спільного будинку. В добровільному порядку поділити спірне майно сторони не можуть. Відтак позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просить поділити спільне майно подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, по [ADDRESS] , 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0038 га та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0062 га, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 25.04.202 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 04.05.2022 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі, з повідомленням учасників. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 15.06.2022 відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем, закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду, з повідомленням учасників. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 30.06.2022 позов залишено без руху з підстав ненадання суду доказів актуальної оцінки нерухомого майна про яке зазначено в позові, саме на час звернення з позовом до суду. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 12.10.2022 продовжено розгляд справи. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 08.11.2022 визнано потрібним, що позивач [PERSON] надала особисті пояснення щодо обставин справи. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 13.12.2022 витребувано докази за клопотанням позивача. Позивач в судове засідання не з`явилась. Подала клопотання про розгляд у її відсутність, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав клопотання про розгляд у його відсутність, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. Суд встановив, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.9). З матеріалів справи слідує, що [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житловий об`єкт нерухомого майна № 3114 від 08.02.2012, належить житловий будинок літ. «А» з вбудованим гаражем на першому поверсі, загальною площею: 123,7, житловою площею - 49,1 кв. м, прибудова літ. «а», ганок літ. «а1», який розташований по [ADDRESS] , що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 302809906 від.15.06.2022(а.с.10,50-51). Згідно свідоцтва про право власності від 08.04.2013 серія та номер [NUMBER] , [PERSON] належить земельна ділянка, кадастровий номер 0510400000:00:004:0996, площею 0,0062 га, що розташована по [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 302809906 від.15.06.2022 (а.с17,18, 50-51). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 302809906 від.15.06.2022 слідує, те що [PERSON] належить земельна ділянка, кадастровий номер 0510400000:00:004:0732, площею 0,0038 га, що розташована по [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житловового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка (а.с. 50-51). З вказаних вище витягів також слідує, що обтяження на таке нерухоме майно на час звернення до суду відсутні. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17. Згідно з п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Положення вказаних норм та викладені обставини дають суду підстави вважати, що спірний житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , земельна ділянка, кадастровий номер 0510400000:00:004:0732, площею 0,0038 га, що розташована по [ADDRESS] , земельна ділянка, кадастровий номер 0510400000:00:004:0996, площею 0,0062 га, що розташована по [ADDRESS] , які придбані сторонами та зареєстровані за відповідачем під час їх перебування у шлюбі, належать сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки такі земельні ділянки надано відповідачу саме для будівництва і обслуговування зазначеного житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічною є норма ч. 2 ст. 372 ЦК України, згідно якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Зважаючи на положення вказаної норми, частки сторін у праві власності на спірний житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , земельна ділянка, кадастровий номер 0510400000:00:004:0732, площею 0,0038 га, що розташована по [ADDRESS] та земельна ділянка, кадастровий номер 0510400000:00:004:0996, площею 0,0062 га, що розташована по [ADDRESS] , становлять 1/2 частину. Частина перша ст. 71 СК України визначає, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. В позові зазначено, що сторони не досягли згоди щодо поділу спірного майна в позасудовому порядку. При цьому спірний житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , земельна ділянка, кадастровий номер 0510400000:00:004:0732, площею 0,0038 га, що розташована по [ADDRESS] та земельна ділянка, кадастровий номер 0510400000:00:004:0996, площею 0,0062 га, що розташована по [ADDRESS] , придбані та зареєстровані за [PERSON] під час перебування у шлюбі з позивачем, а тому в силу ст. 60 СК України вони є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України підлягають поділу в рівних частках. Враховуючи викладене вище, положення ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст. 256, 261, 267, 372, 368 ЦК України,

Outcome: approved