Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє її представник [PERSON] , звернулася до суду із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 місяців із заборонами щодо: перебування у місці проживання [PERSON] по [ADDRESS] ; наближення на відстань менше 100 метрів до місця перебування [PERSON] ; листування, телефонних переговорів з [PERSON] або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви зазначила, що проживала з 2016 по 2018 рік без реєстрації шлюбу із заінтересованою особою [PERSON] , з яким мають спільну дочку [PERSON] , 2016 року народження. Протягом кількох років заявниця потерпає від насильства з боку [PERSON] та не може належним чином виконувати свої професійні обов`язки. Свідком постійних сварок із останнім є неповнолітня донька [PERSON] , яка проживає разом із заявницею. У зв`язку з наведеним неодноразово зверталася до відділення поліції та [PERSON] виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства. Також він протягом 2022 року двічі притягувався до адміністративної відповідальності. На даний час [PERSON] знаходиться на профілактичному обліку як «кривдник». Не зважаючи на це, він продовжує проникати на подвір`я, де проживає заявниця, висловлюватися щодо неї нецензурними словами та погрожувати фізичною розправою. Заявниця вважає себе жертвою насильства з боку [PERSON] та потребує захисту в порядку, передбаченому ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Ухвалою від 29.12.2022 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду на 14.00 29.12.2022 року. Через неможливість повідомлення заінтересованої особи про розгляд справи, судове засідання відкладено. 03.01.2022 у судовому засіданні заявниця заявила клопотання про допит свідків, яке протокольною ухвалою суду задоволено. У судовому засіданні заявниця [PERSON] пояснила, що явку свідків у судове засідання забезпечити не змогла, заяву підтримала, зазначила, що [PERSON] їй постійно погрожує завданням фізичного насильства, надсилає їй та її дітям повідомлення непристойного характеру, таким чином вчиняючи щодо неї психологічне насильство. Часто вказані дії заінтересованої особи відбуваються за присутності їхньої малолітньої дитини. Вважає такі дії [PERSON] такими, що порушують її психічне здоров`я. Крім того, через постійні погрози [PERSON] боїться за своє здоров`я та здоров`я дітей. Постійні сварки негативно впливають на неї та її дітей, пригнічують, тому просила суд видати обмежувальний припис строком на 6 місяців щодо [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заперечив щодо вчинення насильства щодо заявниці. Зазначив, що у них із заявницею є спільна дочка [PERSON] та він бажає приходить до неї. Жодних неправомірних дій не чинить. Ствердив, що викликався до відділення поліції та йому роз`яснено щодо неприпустимості домашнього насильства щодо [PERSON] . Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні докази, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за\~адресою:\~ [ADDRESS] разом\~із мітір`ю\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~сином [PERSON] , [INFO] , дочкою [PERSON] , [INFO] , дочкою [PERSON] , [INFO] , братом [PERSON] , [INFO] . Підставою звернення заявниці до суду став факт систематичного вчинення домашнього насильства [PERSON] , зокрема психологічного, що полягає у його залякуваннях [PERSON] та її дітей, погроз застосування фізичного насильства, образах, приниженні, сварках, пошкодженні майна. У судовому засіданні встановлено, що заявниця проживала із [PERSON] без реєстрації шлюбу за її адресою проживання по [ADDRESS] , та у них є спільна дочка [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 29.08.2016 року, серія [NUMBER] , поданого заявницею у судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . Реєстрація актового запису про народження за №00133214370 від 05.09.2016 підтверджена копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України. На даний час заінтересована особа [PERSON] проживає у м.Городенка. Таким чином, учасники справи підтвердили, що проживають за різними адресами та у різних населених пунктах, проте заявниця зазначила, що [PERSON] часто приїжджає до її місця проживання, заходить на подвір`я, грюкає у вікна, що лякає дітей, нищить її майно. Також у судовому засіданні встановлено та матеріали справи свідчать, що заявниця неодноразово зверталась за захистом до відділення поліції м.Городенка через вчиненням щодо неї домашнього насильства. Зокрема, згідно листа відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 28.12.2022 №9138/57-22 [PERSON] , 1984 року народження, знаходиться на профілактичному обліку як «кривдник». Протягом 2022 року двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ст..173-2 КУпАП. Постановою Городенківського районного суду від 02.06.2022 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та призначено штраф у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень. Постановою Городенківського районного суду від 19.07.2022 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та призначено штраф у виді 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Крім того, у судовому засіданні заявниця надала листи, адресовані їй відділенням поліції №2 (м.Городенка) від 24.03.2022, 11.04.2022, 15.04.2022, 30.06.2022 про проведення профілактичної бесіди із [PERSON] , з метою припинення домашнього насильства щодо [PERSON] , та недопущення конфліктів у майбутньому. Також заявниця [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що у 2018 році суд розглядав кримінальну справу щодо [PERSON] по факту завдання їй тілесних ушкоджень. [PERSON] не заперечив вказаної обставини у судовому засіданні. Отже, суд констатує, що [PERSON] продовжує агресивну та неадекватну поведінку, спрямовану на залякування [PERSON] , застосовуючи до неї умисні дії психологічного характеру, які викликають у заявниці страх за свою безпеку та безпеку її дітей. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Отже, основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VIII (далі Закон). Статтею 1 Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; - фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. 2 та ч.3 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема письмовими доказами. Суд вважає, що у судовому засіданні заявниця довела належними доказами факт вчинення щодо неї домашнього насильства [PERSON] та на даний час існує ризик продовження вчинення домашнього насильства з боку останнього щодо заявниці, її дітей, та такі ризики є реальними. [PERSON] не заперечив у судовому засіданні факту вчинення ним певних дій щодо заявниці, зокрема і фізичного насильства у минулому, проте не вважає їх такими, що потребують будь-якої реакції з боку держави. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з урахуванням наданих заявницею доказів, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці та її дітей, тому з метою забезпечення дієвого та ефективного захисту їхніх інтересів доцільно встановити щодо [PERSON] обмежувальний припис. Щодо терміну встановлення обмежувального припису, суд вважає, з врахуванням фактичних обставин справи, того факту, що [PERSON] бажає бачитись зі своєю дочкою [PERSON] , доцільно зменшити термін покладення таких обов`язків на [PERSON] , заборонивши останньому перебувати в місці проживання [PERSON] , наближатись на відстань менше 100 метрів до місця перебування [PERSON] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб на строк чотири місяці, що зумовлено можливістю в подальшому комунікувати [PERSON] з дочкою [PERSON] виключно за умови його адекватної поведінки, чому, на думку суду, сприятиме видача обмежувального припису. На підставі ч.3 ст.350-5ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч.4 ст.350-6ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial