Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] у якому просила суд стягнути з останнього на її користь грошову компенсацію вартості автомобіля марки HYUNDAI, модель ACCENT, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1396 см.куб., VIN код [NUMBER] , в розмірі 126 966,02 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 12.08.2011 відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції у Рівненській області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №1071. Рішенням Києво-Святошинського районного суду м.Києва від 19.09.2019 року шлюб між сторонами розірвано (справа № 369/3544/19), рішення набрало законної сили 20.11.2019 року. Позивач стверджує, що між сторонами не врегульовано питання щодо поділу спільного майна подружжя набутого за час шлюбу. Також, в обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 10.05.2013 року подружжям було придбано автомобіль, на підставі договору купівлі-продажу, марки HYUNDAI, модель ACCENT, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1396 см.куб,, VIN код [NUMBER] . Згідно звіту про вартість авто №18-201019-014 середньоринкова вартість транспортного засобу вказаної марки становить: 253 932,04 грн. Позивач вказує, що оскільки автомобіль був придбаний на спільні кошти подружжя набуті за час шлюбу та був зареєстрований на відповідача під час перебування у шлюбі він є спільною сумісною власністю подружжя. Позивач зазначає, що автомобіль був відчужений 06.04.2019 року на користь третьої особи та перереєстрований на нового власника без згоди позивача. За цих обставин, позивач просить суд стягнути з останнього на її користь грошову компенсацію вартості автомобіля у розмірі 126 966,02 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.09.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представником позивача подана заява про розгляд справи у його відсутність та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце і час слухання справи повідомлявся судом належним чином. Судова повістка повернулась до суду в зв`язку з відсутністю адресата за даною адресою. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст.280 ЦПК України та заяви представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12.08.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис №1071. Прізвище позивача після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.09.2019 року у справі №369/3544/19 шлюб між сторонами розірвано, рішення набрало законної сили 20.11.2019 року. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що 10.05.2013 року між ТОВ «Богдан-Авто Київ», як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, було укладено договір №230 10 05 13 купівлі-продажу автомобіля ACCENT RB 1.4 Classic AT, VIN код [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . Відповідно до п..2.2 Договору, загальна сума по договору складає 134 800,00 грн, в т.ч. ПДВ, що складає 22 466,67 грн. Відповідно до п.3.1. Договору, покупець зобов`язується в термін до 30.07.2013 року здійснити оплату за товар у розмірі 100% його вартості в сумі, що становить 134 800,00 грн. 24.07.2013 року між ТОВ «Богдан Авто» та [PERSON] було складено акт прийому-передачі, за яким один передав, а другий отримав автомобіль HYUNDAI ACCENT RB 1.4 Classic AT, VIN код [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . Судом також встановлено, що відповідно до відповіді Територіального сервісного центру №3247 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області від 26.08.2020 року, згідно Єдиного державного реєстру МВС транспортних засобів та їх власників, станом на 26.08.2020 року, за громадянином [PERSON] , у період з 01.01.2013 року по 31.12.2019 рік був зареєстрований один транспортний засіб, а саме автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1396 см.куб, дата державної реєстрації 24.07.2013 року, який 06.04.2019 року був перереєстрований на нового власника. Як вбачається зі звіту про оцінку майна №18-201019-014 від 19.10.2020 року ринкова вартість автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, реєстраційний номер [NUMBER] становить 253 932,04 грн. Позивач звернулась до суду з позовом про компенсацію їй вартості частки у спільному майні подружжя, оскільки автомобіль був придбаний у шлюбі і сторони не погоджували порядок поділу майна. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч.1 ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Згідно з ч.1 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Як вказано у п.24 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина 4 статті 65 СК України). При цьому, як виняток, відповідно до абз. 2 п. 30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року, у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 27.04.2016 року у справі № 6-48цс16, у відповідності до якої у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. При цьому, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем було відчужено без згоди іншого співвласника (позивача) спільне сумісне майно подружжя, а саме автомобіль марки HYUNDAI, модель ACCENT, 2013 року випуску, об`єм двигуна 1396 см.куб., VIN код [NUMBER] , на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості автомобіля в розмірі 126 966,02 грн. Частиною ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 269,66 грн.

Outcome: approved