Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини, стягнення аліментів та призначення опікуном. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачка по справі є її рідна донька, яка перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] , у яких є малолітня дитина син [PERSON] , 2009 року народження. Донька злісно ухиляється від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов забезпечення життєдіяльності та виховання своєї дитини, довгий час ніде не працює, не виявляє до дитини материнської уваги та турботи, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, взагалі не цікавиться життям своєї дитини та матеріально не забезпечує його. Батько дитини відповідач по справі [PERSON] , з самого народження хлопчика, ніколи не спілкувався з ним, не приймає ніякої участі у його вихованні, злісно ухиляється від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життєдіяльності та виховання своєї дитини, але сплачує аліменти на його утримання. Малолітній [PERSON] перебуває на її повному матеріальному утриманні, вона піклується про нього і як рідна бабуся взяла на себе всю турботу про внука та вважає, що зможе виховувати хлопчика та забезпечити йому належний рівень життя. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , та [PERSON] , відносно їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Встановити над дитиною опіку, призначити її опікуном над внуком. Стягнути на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , у розмірі ј заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Ухвалою від 07.09.2022 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження, по справі призначено підготовчий розгляд. Відповідачам запропоновано надати суду відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач та її представник - адвокат Ліненко О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомленні належним чином, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відзивів не подали. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області Овчаренко Ю.В., в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] - 08.08.2009 року відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. (а.с.10) Від шлюбу відповідачі мають сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.9) Згідно копії довідки ВК П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області №184 від 23.06.2022 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11) Згідно копії інформації Ліцею «Генеза» П`ятихатської міської ради №149 від 22.06.2022 року [PERSON] , [INFO] проживає по [ADDRESS] разом з бабусею та прабабусею. До 6 класу проживав разом з матір`ю. Дитина має високий рівень навчальних досягнень з усіх предметів, завжди готовий до уроків. У повному обсязі забезпечений навчальним приладдям. Батьківські збори до 6 класу відвідувала мати хлопчика , а у 2021/2022 р., класний керівник підтримувала зв`язок з матір`ю та бабусею [PERSON] у телефонному режимі. (а.с.14) Згідно копій характеристик з місця проживання відповідача [PERSON] , остання за місцем проживання по [ADDRESS] характеризується з позитивної сторони. Проживає разом з мамою [PERSON] , сином [PERSON] , та бабусею [PERSON] . З листопада 2021 року ніде не працює, так як звільнена за прогули з П`ятихатської ЦМЛ де працювала акушеркою, постійно залишає сина на довготривалий час на свою матір , не піклується про нього та не займається його вихованням. Сусіди підтримали рішення [PERSON] , взяти опіку над хлопчиком. (а.с.12,13) Згідно копії Витягу з ЄРДР від 06.12.2021 року [PERSON] , звернулась до органів поліції з заявою щодо зникнення її доньки [PERSON] . (а.с.15) Згідно копій характеристик з місця проживання позивача [PERSON] , остання за місцем проживання по [ADDRESS] характеризується з позитивної сторони, користується повагою серед сусідів. Проживає разом з донькою [PERSON] внуком [PERSON] , та мамою [PERSON] .. Активно займається вихованням внука, стежить за його побутовими умовами, харчуванням, одягом. Дитина завжди охайна, привітлива, шанобливо ставиться до сусідів. Вона є людиною з високими моральними якостями. Сусідами характеризується тільки з позитивної сторони. (а.с.18,19) Згідно копії довідки про доходи від 22.06.2022 року, позивач перебуває на обліку в П`ятихатському об`єднаному управління ПФУ та отримує пенсію за віком в розмірі 2300,00 грн. в місяць (а.с.16) Згідно копії акта обстеження житлово- побутових та матеріальних умов проживання позивача [PERSON] , від 19.07.2022 року за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що будинок належить [PERSON] який з 2008 року в будинку не проживає, позивач проживає в ньому разом з внуком [PERSON] , дочкою [PERSON] (а.с.17) Згідно копії висновку про стан здоров`я позивача [PERSON] , [INFO] , остання має задовільний стан здоров`я та може опікуватися внуком. (а.с.20) Згідно копії висновку про стан здоров`я та розумовий розвиток дитини [PERSON] , [INFO] , останній здоровий. (а.с.22) Згідно копій довідок КНП «П`ятихатська центральна міська лікарня» ПМР від 27.06.2022 року позивач [PERSON] , у лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться та не зверталася. (а.с.21) Згідно копії виконавчого листа виданого П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області 27.05.2010 року з відповідача [PERSON] , стягуються аліменти в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на корсть сина [PERSON] , [INFO] але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, в особі його матері [PERSON] , починаючи з 19.04.2010 року. (а.с.23) Свідок [PERSON] надала суду покази, відповідно до яких вона проживає по сусідству з позивачем [PERSON] ; з відповідачем [PERSON] раніше разом працювали в П`ятихатській ЦРЛ, тому вона добре знає цю сім`ю і ситуацію, яка склалася. Також може пояснити, що неповнолітній [PERSON] з народження проживав в будинку бабусі - [PERSON] , разом з нею та своєю мамою [PERSON] . Приблизно рік тому [PERSON] було звільнено з роботи за те, що вона без поважних причин припинила виходити на роботу і з цього ж часу вона залишила сина, проживає окремо, навіть не приходить провідувати дитину. Неповнолітнім [PERSON] опікується бабуся - позивач по справі. Відповідача [PERSON] вона бачила лише до народження [PERSON] ; він приходив до [PERSON] , але ніколи не проживав разом з нею. Свідок [PERSON] надала суду покази, відповідно до яких вона проживає по сусідству з позивачем - [PERSON] ; доньку позивачки - [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітнього [PERSON] понад рік вона не бачила взагалі, хоча раніше остання постійно проживала разом з своїм неповнолітнім сином та матір`ю. Батька дитини - [PERSON] жодного разу не бачила. На її думку, позивача необхідно призначити опікуном над онуком - [PERSON] , оскільки вона ним опікується. Отже, своїми діями відповідачі порушують свої зобов`язання, закріплені в ст. 51 Конституції України, а саме, " Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття ". Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також, суд приймає до уваги те, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Крім цього вирішуючи даний спір, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справі № 402/428/16-ц від 17 жовтня 2018 року, яка зводиться до такого. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини, яка не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю, та вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків, оскільки останні не піклуються про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток хлопчика як складову виховання, а тому позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] , її опікуном, суд виходить з такого. Статтею 243 СК України визначено, що опіка над дітьми, позбавленими батьківського піклування, які не досягли чотирнадцяти років, встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. У статті 58 ЦК України зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно з ч. 3 ст. 60 цього Кодексу суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Частиною 4 статті 167 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина-сирота - це дитина, в якої померли чи загинули батьки, а також діти, позбавлені батьківського піклування, це зокрема діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Оскільки судом задоволені позовні вимоги щодо позбавлення відповідачів [PERSON] , та [PERSON] , батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина, суд враховуючи інтереси малолітньої дитини прийшов до висновку про доцільність призначення його опікуном рідну бабусю [PERSON] . Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини суд зазначає наступне. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до загальних норм права ст. 180, 181 СК України обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які проживають окремо від дитини. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав не звільняє відповідачів [PERSON] та [PERSON] від обов`язку утримувати дитину, суд вважає можливим стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з всіх видів їх заробітків на користь [PERSON] . Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а відтак з відповідачів підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 992,40 грн., сплаченого судового збору за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved