Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачам. [INFO] у сторін по справі народився син [PERSON] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02.03.2009 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з сином, не виявляє ніякого інтересу до життя дитини, що підтверджує його не бажання виконувати батьківські обов`язки. Оскільки [PERSON] , як батько дитини у добровільному порядку не виконує зобов`язання по утриманню сина, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Крім того, [PERSON] протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Син не отримує від батька жодного подарунку на день народження. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в дитячому дошкільному закладі раніше, а зараз у школі. На підставі чого, позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] 01.06.2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 09.08.2018 року сторона відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач частково визнає позовні вимоги позивача, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, а решту позовних вимог відповідач вважає безпідставними, необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В період з березня 2009 року по лютий 2018 року відповідач належним чином виконував свої батьківські обов`язки щодо свого сина, відвідував його, займався вихованням. З лютого 2018 року внаслідок умисних дій позивача щодо створення перешкод у спілкуванні із сином, відповідач фактично обмежений у можливості виконання своїх батьківських обов`язків щодо особистого спілкування з сином, виховання останнього та реалізації батьківських прав. Крім того, найкращим інтересам [PERSON] буде відповідати збереження його родинних зв`язків з батьком та його родиною. 23.08.2018 року подала до суду відповідь на відзив згідно якого, вважає доведеним факт, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не займається його вихованням, не спілкується з дитиною. Твердження відповідача, що позивач перешкоджає батьку у спілкуванні з дитиною є неправдиві та не відповідають дійсності. 13.11.2018 року ухвалою суду клопотання адвоката Мельника С.В. представника [PERSON] про об`єднання цивільних справ - задоволено. Об`єднано в одне провадження цивільну справу №363/724/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав з цивільною справою №363/3273/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з малолітнім сином, визначення порядку та способу участі батька у вихованні дитини, присвоївши справі загальний номер 363/724/18. В поданій до суду позовній заяві про усунення перешкод у спілкуванні з малолітнім сином, визначення порядку та способу участі батька у вихованні дитини, [PERSON] посилається на те, що після розірвання шлюбу між сторонами, за усною домовленістю спільний син залишився проживати разом з матір`ю. [PERSON] безперешкодно бачився та спілкувався з сином, відвідував його за місцем проживання, приймав участь у його вихованні, ходив з ним на прогулянки, забирав до себе додому, спільно відпочивав та проводив дозвілля з дитиною. Однак із жовтня 2017 року між позивачем та відповідачем погіршились особисті відносини, внаслідок чого з лютого 2018 року [PERSON] не дає можливості бачитися та спілкуватися із сином. На підставі викладеного [PERSON] просить зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у вихованні сина, [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ним. Визначити способи участі [PERSON] у вихованні сина, [PERSON] , таким шляхом: встановлення часу періодичних побачень із сином у кожну середу з 16 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин; відвідування сином місця проживання батька без присутності матері у кожну неділю з 13 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин; спільного відпочинку в літній період батька з сином з метою його оздоровлення в зонах відпочинку в межах України протягом двох тижнів щороку за попередньою домовленістю з матір`ю дитини. Як вбачається з матеріалів справи №363/3273/18, [PERSON] 30.10.2018 року подала до суду відзив на позовну заяву згідно якого, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки твердження відповідача, що позивач перешкоджає батьку у спілкуванні з дитиною є неправдиві та не відповідають дійсності. 14.11.2019 року протокольною ухвалою суду, закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Протокольною ухвалою суду від 06.07.2021 року здійснено заміну третіх осіб органу опіки та піклування Старопетрівської сільської ради на орган опіки та піклування Петрівської сільської ради, та служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації на службу у справах дітей Петрівської сільської ради. В судовому засіданні представник позивача, за первісним позовом, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову просить відмовити. Відповідач, за первісним позовом, та його в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Крім того, просить задовольнити зустрічну позовну заяву, в задоволенні первісного позову в частині позовних позбавлення батьківських прав просять відмовити. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] завжди був байдужий до сина, хоч і спілкувався з ним, після спільно проведеного часу або відпочинку [PERSON] майже завжди приїздив хворим. [PERSON] сама ініціювала зустрічі сина з батьком, але частіше [PERSON] не приїздив, щоб зустрітися із [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] . Її син завжди виявляв бажання спілкуватися з [PERSON] . Проводив з ним час, їздив на відпочинок. До 2018 року [PERSON] часто гостював у них. Потім [PERSON] заборонила бачитись з [PERSON] . Представник третьої особи Орган опіки та піклування Петрівської сільської ради, в судове засідання 17.01.2023 року не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Представник третьої особи служби у справах дітей Петрівської сільської ради, в судове засідання 17.01.2023 року не з`явився, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши представника позивача, за первісним позовом, допитавши [PERSON] та [PERSON] в якості свідків, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Як вбачається з копії свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] , [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь у матеріальному утриманні дитини, що прямо передбачено чинним законодавством. У відповідності до ст.181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку. Зі змісту положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватися на дитину, суд бере до уваги те, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] , матеріальний стан батька, як платника аліментів, а також те, що [PERSON] не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина. Отже, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає окремо від батька, відповідача, а також той факт, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо заявленої позовної вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , суд дійшов наступного висновку. Рішенням Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 28.10.2017 року №91 «Про доцільність позбавлення батьківських прав», вирішено клопотати перед Вишгородським районним судом Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Крім того, відповідно до висновку від 28.02.2018 року органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав щодо позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008 р.) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Разом з тим, відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008р.) встановлено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Як вбачається із пояснень [PERSON] , який являється батьком [PERSON] , відповідач за первісним позовом, не виконує покладених на нього законом обов`язків щодо виховання та належного утримання дитини, з незалежних від нього причин, оскільки [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні [PERSON] з сином [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду з відповідною позовною заявою, що є предметом розгляду в даній справі. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає задоволенню, оскільки відсутні дії злісного ухилення від батьківських обов`язків. Крім того, допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили участь батька у житті дитини - [PERSON] , шляхом спілкування та виховання останнього, а тому суд не бере до уваги рішенням Старопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 28.10.2017 року №91 «Про доцільність позбавлення батьківських прав» та висновок від 28.02.2018 року органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації, оскільки вказане рішення та висновок мають рекомендаційний характер. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про зобов`язання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у вихованні сина, [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ним. Визначення способу участі [PERSON] у вихованні сина, [PERSON] , [INFO] , у таких випадках: встановлення часу періодичних побачень із сином у кожну середу з 16 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин; відвідування сином місця проживання батька без присутності матері у кожну неділю з 13 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин; спільного відпочинку в літній період батька з сином з метою його оздоровлення в зонах відпочинку в межах України протягом двох тижнів щороку за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, суд дійшов до наступного. Згідно висновку органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації №7-20/2243 від 02.08.2019 року «Про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні та утриманні сина [PERSON] , [INFO] », орган опіки та піклування Вишгородської райдержадміністрації вважає за доцільне визначити години зустрічі [PERSON] у вихованні та утримані сина [PERSON] , [INFO] , за погодженням з дитиною таким чином: щосереди з 16:00 год. до 20:00 год.; щосуботи з 13:00 годи. до 20:00 год. Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами 1 та 2 статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Згідно з частинами 4 та 5 статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З приводу спірних правовідносин органом опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області складено висновок від 02.08.2019 року №7-20/2243 «Про визначення способів участі батька [PERSON] у вихованні та утриманні сина [PERSON] , [INFO] ». Тобто, органом опіки та піклування виконано вимоги частин 4 та 5 статті 19 СК України щодо участі у вирішенні спору про участь батьків у вихованні дитини. Разом з тим, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану. Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Відповідно до частин 1 та 2 статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітнім сином, визначення порядку та способу участі батька у вихованні дитини, підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визначення способу участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні неповнолітньої дитини сином [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial