Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

[PERSON] (далі «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до Білоцерківської міської громадської організації «Спортивний клуб «Каменяр» (далі «Відповідач») про визнання припиненими трудових відносин. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. 01.09.2010 року Наказом №1-к Позивач був прийнятий на роботу тренером по боксу у Білоцерківську міську громадську організацію «Спортивний клуб «Каменяр». З початком війни в Україні, тобто 24.02.2022 року керівник організації [PERSON] , який має одноособове право підпису, пішов добровольцем на війну де 14.03.2022 року загинув. З того часу Відповідач припинив вести будь-яку діяльність, звітувати та сплачувати внески до бюджету держави. Таким чином, єдині соціальні внески за Позивача у Пенсійний фонд України не сплачуються і автоматично йому не буде нараховуватися за цей час трудовий стаж. Позивач звернувся до Відповідача з питанням про звільнення останнього за власним бажанням, але так як право підпису одноособову мав лише керівник [PERSON] , Позивача не звільняють, іншого керівника не призначено. Позивач втратив матеріальну та будь-яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді тренера по боксу, оскільки заробітна плата йому не виплачується та трудовий стаж не нараховується. За таких обставин Позивач був вимушений звернутися до суду та просив суд трудові відносини на посаді тренера по боксу з Білоцерківською міською громадською організацією «Спортивний клуб «Каменяр» припинити, у зв`язку зі звільненням [PERSON] , [INFO] , з посади тренера по боксу за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП. 21.11.2022 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.19-20). 24.01.2023 року Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 24.01.2023 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. В якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Просив приєднати до матеріалів справи копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Білоцерківської міської громадської організації «Спортивний клуб «Каменяр» (а.с.25, 28, 31, 32-37).\~ 16.12.2022 року та 24.01.2023 року в судове засідання представник Відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не повідомив (а.с.27, 29). Відзиву, письмових пояснень, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило. В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з приписами ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин. 01.09.2010 року відповідно до Наказу №1-к Позивача було прийнято на роботу до БМОСК «Каменяр» та призначено на посаду тренера по боксу, що підтверджується копією трудової книжки яка міститься в матеріалах справи (а.с.10). Відомості про Білоцерківську міську громадську організацію «Спортивний клуб «Каменяр» містяться в Витягі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань де зазначено, що керівником є [PERSON] , який вчиняє дії від імені юридичної особи, у тому числі підписує договори, тощо (а.с.32-37). [INFO] керівник БМГОСК «Каменяр» [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №878 (а.с.13). У жовтні 2022 року Позивач виявив бажання реалізувати своє право, передбачене ст.38 КЗпП України, та припинити трудові відносини з Відповідачем і направив йому відповідну заяву рекомендованим листом (а.с.11, 12). Відповіді на вказану заяву Позивач не отримав. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст.38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Статтею 22 КЗпП України передбачено заборону будь-якого прямого або непрямого обмеження прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, № 21722/11, § 165). З урахуванням положень ч.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо мене як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя». У пункті 4 частини першої ст.36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно з ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, який просить працівник. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права Позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Передбачений ч.1 ст.38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. За таких обставин положення закону, щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Частиною другою ст.5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ч.2 ст.5 ЦПК України, з урахуванням обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між сторонами, ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин з БМОСК «Каменяр» на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України. У частині першій статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] до Білоцерківської міської громадської організації «Спортивний клуб «Каменяр» про припинення трудових відносин підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих сторонами (витребуваних судом) доказів. При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 3, 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на\~ ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved