Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

[PERSON] 08.04.2019 звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис 1998, однією сім`єю з грудня 2007 року по час відкриття спадщини [INFO] , тобто по день смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на двокімнатну квартиру (загальною площею 48,3 кв. м, житловою площею 29,9 кв. м), розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запиc 1998. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 22.06.2018), після смерті якого відкрилася спадщина, а саме: двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності від 20.12.2022, реєстраційний № [NUMBER] від 24.12.2022. Позивачка вказує, що вона прийняла спадщину, оскільки останні 16 років проживає за вище зазначеною адресою, тому що її мати [PERSON] (прізвище змінено у зв`язку з укладенням шлюбу, попереднє - [PERSON] ), яка померла [INFO] , жила з [PERSON] як чоловік та дружина та вели спільне господарство з 2004, що підтверджується тим, що вона на цю адресу отримувала листи та при зверненні до суду також вказувала цю адресу. З 2007 року її мати [PERSON] захворіла, у ней стався психічний зрив. Спочатку [PERSON] самостійно за нею намагався доглядати, а на прохання перевезти матір в Кіровоград категорично відмовився, оскільки, з його слів, він дуже кохав її та був впевнений, що з часом це мине і вона повернеться до нормального життя, але цього не відбулося, і наприкінці 2007 року, точної дати позивачка не пам`ятає, вона переїхала до них та стала доглядати за матір`ю та вести спільне господарство, що можуть підтвердити свідки-сусіди. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , та на той час [PERSON] , як зазначає позивачка, став їй як батько, та і він звик до неї та до її чоловіка, називав їх донькою та сином, просив її залишитися жити у нього, на що вони з чоловіком погодилися, а оскільки її чоловік працював водієм далекобійником, то це зовсім не спричиняло їм жодних перешкод. Позивачка зазначає, що так вони і продовжували жити за адресою [ADDRESS] , вели спільне господарство, вона сплачувала всі рахунки за комунальні послуги, що і робить по теперішній час, останні декілька років [PERSON] постійно хворів, був лежачим та майже не вставав з ліжка. Після його смерті вона та її чоловік здійснили його поховання, розпорядилися його особистими речами. Вона фактично прийняла спадщину, але не змогла оформити право на спадщину в силу закону в порядку спадкування, як спадкоємець 4 черги, через відсутність родинних відносин зі спадкодавцем та рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю, що і стало підставою звернення до суду. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.04.2019 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Крім того, 16.12.2019 [PERSON] звернувся з заявою про вступ у справу як третя особа з самостійними вимогами на предмет спору, в якій просив встановити факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] (який помер [INFO] , актовий запис 1998) однією сім`єю з грудня 2007 року по час відкриття спадщини [INFO] , тобто по день смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на двокімнатну квартиру (загальною площею 48,3 кв. м, житловою площею 29,9 кв. м), розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис 1998. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що за його заявою першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області заведено спадкову справу №427/2018 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . [INFO] помер [PERSON] [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 22.06.2018), за яким відкрилася спадщина, а саме: двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право приватної власності від 20.12.2002, реєстрацій №17784 від 24.12.2002 року. [PERSON] вказує, що вважає себе таким, що прийняв спадщину, оскільки останні 16 років проживає за вище зазначеною адресою, тому що його дружина [PERSON] є донькою [PERSON] (прізвище змінено у зв`язку з укладенням шлюбу, попереднє [PERSON] ), яка померла [INFO] , жила з [PERSON] як чоловік та дружина та вели спільне господарство з 2004 року, що підтверджується тим, що вона на цю адресу отримувала листи та при зверненні до суду також вказувала цю адресу. З 2007 року мати його дружини - [PERSON] захворіла, у неї стався психічний зрив. Спочатку [PERSON] самостійно за нею намагався доглядати, а на прохання перевезти тещу в Кіровоград категорично відмовився. А оскільки стан здоров`я [PERSON] не покращився, вони з дружиною наприкінці 2007 року переїхали до них та стали доглядати за матір`ю та вести спільне господарство, що можуть підтвердити свідки-сусіди. [INFO] померла [PERSON] , але на той час [PERSON] став їм як батько, та і він весь цей час інакше як донькою та сином їх не називав та просив залишитися жити у нього, на що вони, з огляду на відданість його їх матері та те, що на той час він також вже почав хворіти в силу віку, погодилися. Так вони і продовжували жити за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, вони сплачували всі рахунки за комунальні послуги, що роблять і по теперішній час. [PERSON] зазначає, що останні декілька років [PERSON] постійно хворів, був лежачим та майже не вставав з ліжка. Після його смерті він здійснів його поховання, що підтверджується квитанцією про сплату ритуальних послуг, розпорядився його особистими речами, але не може оформити право на спадщину в силу закону в порядку спадкування, як спадкоємець 4 черги, оскільки в нього відсутні будь-які родинні відносини зі спадкодавцем та відсутнє рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.12.2019 залучено до участі у цивільній справі в якості співвідповідача [PERSON] . Крім того, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2020 залучено до участі у справі третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Маліченко Л.Т. підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Факт спільного проживання з [PERSON] , на їх думку, підтверджується показаннями свідків. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні 11.11.2021 також пояснила, що її мати [PERSON] та [PERSON] з 1997 року мешкали разом як чоловік та дружина. В 2009 році погіршився стан здоров`я її матері, тому вони з чоловіком переїхали з м. Кропивницький до м. Миколаєва і стали проживати однією сім`єю з [PERSON] до часу його смерті, вели спільне господарство, вони з чоловіком оплачували комунальні послуги. Якийсь час вона працювала на центральному ринку в м. Миколаєві реалізатором овочей, проте як приватний підприємець була зареєстрована в м. Кропивницькому. [PERSON] часто хворів, основна хвороба була пов`язана з ногами, кожного року він проходив курс лікування в госпіталі, також до [PERSON] приходив лікар додому, проте жодного разу з лікарем вона не зустрічалася. Також [PERSON] відвідували його друзі-мисливці, про Макарова вона знає зі слів [PERSON] і особисто з ним не знайома. Останні два місяці вона перебуває в м. Кропивницькому. Представник Миколаївської міської ради не був присутнім в судовому засіданні, відзиву та заперечень проти позову не надав, в заяві від 30.06.2020 просив справу слухати за відсутності представника Миколаївської міської ради, а рішення по справі прийняти за наявними матеріалами справи та у відповідності до вимог діючого законодавства. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечуючи обставини, які повідомили [PERSON] . Пояснив, що близько 50 років товаришував з [PERSON] . Йому відомо, що [PERSON] проживав з жінкою на ім`я [PERSON] , родичів у нього не було. Після смерті [PERSON] деякий час жив один, а з 2010 року він почав проживати з [PERSON] у його двокімнатній квартирі. За [PERSON] доглядав він, за власні кошти купував продукти, ліки, готував їжу, оплачував комунальні послуги та гараж. Мітіни не проживали разом з [PERSON] , а приїздили до нього з м. Кропивницького десь раз на місяць, привозили продукти. [PERSON] сказав, що він племінник [PERSON] . Крім того, з 2010 до [PERSON] три рази на тиждень приходила соціальний робітник Заводського району на ім`я [PERSON] , яка теж купувала продукти, іноді заповнювала розрахункові книжки, а також відвідував лікар-терапевт [PERSON] . У [PERSON] були проблеми с пересуванням, він користувався коляскою, був інвалідом 1 групи. Також його син допомогав відвозити [PERSON] до лікарні, за продуктами, оскільки має власний транспорт. [PERSON] найняв жінку, яка робила уколи [PERSON] , вона і повідомила йому про смерть останнього. Гроші в сумі 40 000 грн взяли під подушкою покійного [PERSON] , і за ці гроші організував поховання [PERSON] . На даний час в квартирі [PERSON] мешкають якісь знайомі [PERSON] . Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] в судовому засіданні просив встановити факт його спільного проживання з померлим [PERSON] , посилаючись на те, що спільно проживав з ним з 2007р. і до дня його смерті. Разом з дружиною [PERSON] вони доглядали за [PERSON] , останній ставився до нього як до зятя, а він до нього - як до батька. [PERSON] вела господарство, а він часто їздив у відрядження, але допомогав чим міг, купував продукти, вони поміняли меблі у квартирі, купили новий телевізор, зробили ремонт, також він найняв доглядальницю для [PERSON] , здійснив його поховання. Заслухавши сторони, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до положень ст. 12, ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1ст. 80 ЦПК України). Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до положень ст. ст. 1217, 1258 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2019 року у справі № 133/525/17 (провадження № 61-47044 св 18) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні такі докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін побуту, проведення спільних витрат, взаємність прав і обов`язків, а тому покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстрований і [PERSON] [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 17.12.2002 № [NUMBER] . [PERSON] був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть від 22.06.2018 Серія [NUMBER] ). Після його смерті відкрилась спадщина на його майно у виді квартири за вищевказаною адресою. З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори 07.12.2018 звернувся [PERSON] , в якій зазначив, що він проживав разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років, а тому, відповідно до ст. 1264 ЦК України, є спадкоємцем четвертої черги. Співвідповідач [PERSON] , який проживає і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , 07.12.2018 також звернувся до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори 07.12.2018 з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , зазначивши в ній, що він проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років, і тому, згідно зі ст. 1264 ЦК України, є спадкоємцем четвертої черги. Постановою від 07.05.2019 державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , оскільки не було надано документів, які б підтверджували родинні або інші стосунки з померлим спадкодавцем. Крім того, 09.11.2019 постановою державного нотаріуса Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Міщенко Н.В. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON] , померлому [INFO] , як особі, яка не довела родинні стосунки зі спадкодавцем, факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, у зв`язку з неможливістю встановити коло спадкоємців. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] вважають, що фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] та є спадкоємцями четвертої черги, оскільки постійно проживали з [PERSON] з 2007 року і до часу його смерті. На підтвердження своїх вимог щодо проживання однією сім`єю з [PERSON] позивач посилалась на свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Між тим, пояснення вказаних свідків не можуть свідчити про наявність між [PERSON] та [PERSON] обставин, характерних для сімейних правовідносин, якими вважаються спільний бюджет, придбання майна для спільного користування. Так, свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , повідомила, що знає [PERSON] близько 10 років, познайомилася з ним наприкінці 2010р., коли він з дружиною [PERSON] приїхав жити до [PERSON] , до її сусіда [PERSON] , який потребував догляду. [PERSON] проживав з жінкою на ім`я [PERSON] , а коли вона померла, [PERSON] приїхали до [PERSON] . Крім того, в період навчання у квартирі [PERSON] проживала донька [PERSON] . Мітіни розповідали їй, що вони сплачують комунальні послуги, допомагають в покупці ліків, продуктів харчування, вивозили [PERSON] на прогулянку. Вона також чула, що у квартирі проводять якісь ремонтні роботи каналізації або водопроводу. Свідок [PERSON] повідомила в судовому засіданні, що з 1972 року мешкає у квартирі [ADDRESS] . Вона знала [PERSON] , який спочатку мешкав зі своєю матір`ю, а потім з ним почала проживати жінка, а пізніше з`явилися її діти - [PERSON] , які приїзжали постійно і привозили продукти. Крім того, у [PERSON] проживала на період навчання дочка [PERSON] . Після смерті матері позивачки [PERSON] , [PERSON] знаходились у квартирі, постійно приїзжали, робили ремонт, вони ж і здійснили поховання [PERSON] . Мітіни почали проживати постійно у [PERSON] за рік до його смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в період з 2007-2008рр. до 2011р. з [PERSON] проживала [PERSON] . В цей час [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] приїзжали до [PERSON] , допомогали, купували продукти. За два роки до смерті [PERSON] , коли стан здоров`я останньої погрішився, приблизно з 2008 року [PERSON] переїхали до [PERSON] , привозили продукти харчування, робили ремонт, сплачували комунальні послуги. [PERSON] не пересувався самостійно, потребував постійного догляду. Мітіни здійснили поховання [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що в 2007 році познайомилася з [PERSON] під час навчання в Університеті ім. П. Могили. [PERSON] проживала у бабусі - дружини [PERSON] після навчання, яке закінчилось в 2009 році, [PERSON] повернулась до м. Кропивницького. З 2009 по 2011 рр. вона не бувала дома у [PERSON] , але [PERSON] просила її відвідати своїх батьків, тому після 2011 вона заходила за адресою місця проживання [PERSON] і бачила там [PERSON] і його дружину. До 2011 року [PERSON] і його дружина проживали в м. Кропивницькому, а потім, це їй відомо зі слів їх доньки [PERSON] , переїхали до [PERSON] доглядати останнього. Аналізуючи показання вказаних свідків, суд вважає, що вони не є належними доказами у справі про проживання однією сім`єю позивачки, третьої особи та спадкодавця, вони не доводять суду обставин щодо наявних між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прав і обов`язків, спільність їх бюджету та факт придбання майна за спільні кошти. Свідки лише підтвердили факт знайомства [PERSON] та [PERSON] з померлим [PERSON] , надання ними останньому допомоги у придбанні продуктів, а деякі обставини повідомляли суду посилаючись на те, що вони відомі їм не особисто, а зі слів [PERSON] та [PERSON] . Надання допомоги [PERSON] у виді придбання продуктів харчування для [PERSON] підтвердив в судовому засіданні і свідок [PERSON] , допитаний за клопотанням відповідача [PERSON] , та пояснивши, що померлий [PERSON] в період 2010-2011рр. розповів йому, як [PERSON] , який перевозить ковбасні вироби, приїздить з м. Кропивницького, привозить продукти та вмовляє переїхати його до м. Кропивницького. Крім того, жоден зі свідків не назвав точного періоду, з якого [PERSON] та [PERSON] нібито почали проживати з померлим [PERSON] однією сім`єю, повідомляючи суду періоди, які не збігаються з тим, що зазначали у своїх позовах [PERSON] та [PERSON] (кінець 2007р.). Крім пояснень свідків на обґрунтування своїх вимог ані [PERSON] , ані [PERSON] не надали ніяких довідок відповідних житлових органів, які б свідчили про те, що позивачка та третя особа з 2007 року до дня смерті [PERSON] проживали за місцем проживання спадкодавця. Матеріали справи не містять письмових доказів про сплату комунальних платежів, ведення спільного господарства, наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, проведення ремону житла тощо. Також позивачка та третя особа посилалися в судовому засіданні на наданні медичної допомоги померлому [PERSON] , проте в матеріалах справи міститься лист з КНП ММР "Центр первинної медико-санітарної допомоги №3" від 17.09.2020 №706/01-21, відповідно до якого хворий [PERSON] , [INFO] мешкав за адресою: [ADDRESS] . Хворий постійно спостерігався на дому сімейним лікарем з 2010р. [PERSON] являвся інвалідом 1 групи. Зі слів рідних останні кілька років з хворим працював соціальний працівник. При відвідуванні сімейним лікарем на дому хворий був один. Погіршення стану здоров`я відбулося у червні 2018р. під час огляду сімейним лікарем був присутній, зі слів - син, якого сімейний лікар [PERSON] бачила один раз, через декілька днів хворий [PERSON] помер ( [INFO] ). Тобто одномоментна присутність [PERSON] під час відвідування [PERSON] сімейним лікарем не підтверджує факт наявності між ними відносин, притаманних сім`ї. З огляду на квитанцію №б/н від 23.06.2018 похованням [PERSON] займався [PERSON] , проте цього також не достатньо для визнання факту проживання останнього однією сім`єю з [PERSON] . Інших достатніх доказів на обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] не надав. Саме по собі спілкування, відвідування, виконання певних доручень, надання допомоги не свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали із [PERSON] однією сім`єю та ще й протягом не менш як п`ять років до його смерті. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач [PERSON] та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] не підтвердили належними та допустимими доказами факт проживання однією сім`єю із [PERSON] з 2007 року по день його смерті [INFO] . Також позивачкою [PERSON] заявлені позовні вимоги про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Частина 1 ст. 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Проте позивачкою не було надано відмову нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю у неї документів, які б підтверджували родинні або інші стосунки з померлим спадкодавцем. Як убачається з матеріалів справи, в Першій миколаївській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №427/2018 щодо майна померлого [PERSON] , в якій відсутні як заява [PERSON] про прийняття спадщини, так і відмова нотаріуса в оформленні права [PERSON] на спадщину. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно зі ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки. За положеннями ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] пред`явила вимоги до Миколаївської міської ради. За клопотанням представника позивача до участі у справі залучено співвідповідача [PERSON] , який звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Також з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернувся [PERSON] , але позивачкою не пред`явлені позовні вимоги до [PERSON] [PERSON] - третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, також пред`явив позовні вимоги лише до Миколаївської міської ради. У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Також слід відмовити у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed