Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі\~- відповідач), у якому просила: - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (всіх доходів) батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Сторони перебували у шлюбі, однак такий шлюб розірвано за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 16.11.2018. Під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Незважаючи на неодноразові звернення позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а оскільки дочка проживає з позивачем як матір`ю, вона не в змозі її самостійно забезпечувати всім необхідним, в тому числі харчуванням та навчанням. Угоди про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання дитини не укладено. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 27.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Сторони перебували у шлюбі з 25.09.2014, однак такий шлюб розірвано за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 16.11.2018, а позивач змінила прізвище. Під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно з довідкою, виданою Нападівським старостинським округом від 19.08.2022 [PERSON] проживає спільно з матір`ю\~позивачем за однією адресою та знаходиться на її утриманні. Позивач стверджує, що незважаючи на її неодноразові звернення, відповідач матеріальної допомоги на утримання їх дочки відповідач не надає, і що вона не в змозі її самостійно забезпечувати всім необхідним, в тому числі харчуванням та навчанням. Наявність угоди про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання дитини не встановлено. Разом з тим, відповідач не спростовував доводи позивача і не надав підтвердження свого матеріального становища, поганого здоров`я чи перебування утриманців. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ч. 1\~ст. 180 СК України\~вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим з припису ч. 2\~ст. 181 СК України\~випливає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд, аналізуючи вищезазначені норми матеріального права, вважає що право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків, з яким проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, особистим та індивідуальним, як матері так і батька. Також, при вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 у справі №711/8561/16, відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Вимогами\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, відповідач не спростовував доводи позивача і не надав підтвердження свого матеріального становища, поганого здоров`я чи перебування у нього утриманців. Суд враховує, що приписами\~ст. 183 СК України\~унормовано визначення судом розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Враховуючи те, що позивач має право на отримання аліментів на утримання проживаючої з нею неповнолітньою дитиною, а тому суд визначаючи їх розмір керується ч. 2\~ст. 182 СК України, згідно з якою передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (всіх доходів) батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керується правилами\~Глави 8 ЦПК України\~та враховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved