Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про скасування усиновлення. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що ними на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2008 року було усиновлено дитину - [PERSON] , [INFO] . До підліткового віку в поведінці дитини та побуті проблем не виникало, однак починаючи з 12 річного віку дитина почала поводитись неадекватно, перестала прислуховуватись до їх батьківських порад щодо розпорядку дня, дисципліни і поведінки у школі, непристойного спілкування в мережі Інтернет, самовільно покидала житло, влаштовувала конфлікти і сварки, в школі поводилась зухвало і не приділяла належної уваги навчанню. На намагання позивачів виховувати дитина не реагує, і поводиться з ними, як зі сторонніми особами. Будь-які заходи з налагодження контакту з дитиною і корекції її поведінки не призвели до позитивних результатів, а навпаки призвели до повної відсутності взаєморозуміння, втрати емоційної прихильності як дитини до позивачів, так і їх до дитини. Щоденне спілкування перетворилось у постійні конфлікти і сварки. Дитина не сприймає їх як батьків, не проявляє елементарної поваги, не відчуває себе членом їх родини. Вони втратили до дитини емоційну прихильність, більше не відчувають сил та можливості виховувати її, оскільки між ними склалися стосунки, які роблять не можливим їх спільне проживання і виконання ними як батьками своїх батьківських обов`язків. Ухвалою від 09.08.2022 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання. 17.10.2022 від представника відповідача надійшли письмові заперечення на позов, відповідно до яких відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначають, що конфліктна поведінка усиновленої дитини не може бути підставою для скасування її усиновлення. Позивачами не доведено обставин того, що поведінка дитини змінилась на стільки, що негативно вплинуло на взаєморозуміння в сім`ї, з приводу чого виникли конфліктні відносини та призвело до ускладнень стосунків між батьками та дитиною поза волею позивачів. Саме поведінка позивачів вплинула на їх стосунки з дитиною, зокрема батьки не вчинили жодних дій для налагодження гармонійних та сімейних відносин між ними та дитиною. Неповнолітня дитина вважає позивачів рідними батьками, бажає і намагається проживати і спілкуватись з ними. Скасування усиновлення призведе до глибокої морально-психологічної травми дитини та порушення її прав та інтересів, адже у відносинах між батьками і дитиною основна роль у їх побудові покладається саме на батьків, в тому числі і щодо врегулювання конфліктів. Взявши на себе батьківські обов`язки позивачі добровільно, усвідомлено і виважено взяли на себе відповідальність щодо їх виконання, і ухилення від цього не допускається. 24.10.2022 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Маньковський В.П. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, дав пояснення відповідно до обставин, викладених в позові. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що на даний час в них склались проблемні стосунки з дитиною. До 11 років Ані все було добре, потім почались проблеми. Дитина хоче свободи, вони її як батьки не влаштовують. Вона негативно впливає на їх рідного сина, пропонувала йому наркотики. Вони звертались до психолога, все начебто наладилось, але в 13 років був «вибух». Проблеми зі школою, легкі наркотики, фото та відео інтимного характеру, якими вона заробляли кошти. Певні кошти дитині надавались, але їй цього мало. Дитина була всім забезпечена. З дитиною проводились розмови. Для неї все життя в телефоні, та коли її лишили коштів та телефону як покарання, вона пішла з дому і опинилась в наркоманському притоні в м. Полтава. Звідти її привезли працівники поліції, до дому вони дитину не забрали. Дитина і раніше уходила з дому на 3-5 днів. Складались протоколи про адміністративне правопорушення відносно позивачів, але вони закриті. Вона знайшла біологічну мати дитини, в неї шизофренія. Дитина говорила, що вона відмовляється від них, сім`я їй не потрібна, вона хоче свободи. Дитина здорова, вони звертались до психологів, намагались виправити ситуацію, але це не дало жодних результатів. Дитина деякий час поводить себе добре, а потім знову починає погану поведінку. Вони як батьки не є для неї авторитетом. Вважає, що дитина є маніпулятором, їй не потрібна родина, вона не виправить свою поведінку. На даний час вони з дитиною не спілкуються, інколи телефоном, надають кошти на лікування, якщо це потрібно. Вона не бажає спілкуватись з дитиною, не спілкувалась з дитиною за час її перебування в центрі «Моя родина», в суді під час слухання справи, вона не хоче спілкуватись з дитиною та находити спільну мову, не хоче щоб дитина поверталась до дому, подальше проживання їх як родини вважає не можливим. Розуміє, що вона відмовилась від дитини, полишила її, з урахування поведінки дитини вона не бажає нести відповідальність за її дії, які можуть привести до кримінальної відповідальності та негативних наслідків для неї та її родини. Вони згодні підтримувати дитину матеріально. Докази звернень до психологів в них відсутні, ці звернення не дали результатів, рекомендацій психологи не давали, спілкувалась з психологом лише дитина, вони не спілкувались. Емоційної прихильності до дитини позивач не виказала. Позивач [PERSON] позов просив задовольнити, підтримав пояснення своєї дружини, зазначив, що [PERSON] він називає донькою, але прийомною. Вона знає, що вона не рідна донька. Коли він всиновлював дитину, він не розумів всієї відповідальності та наслідків. Донька не вважає їх батьками, відсутній батьківський авторитет, вона їх не слухає. Якщо її наказують, обмежують користування телефоном, то в неї істерика, погрози викинутись у вікно, вона неодноразово уходила з дому, її повертали, вона вибачалась, посміхалась, а потім знову уходила. Вважає, що вона маніпулятор. Їй потрібна свобода і зараз, чекати повноліття вона не бажає. Коли дитина після того як пішла з дому опинилась в м. Полтаві, вона повідомила їм, що їй страшно, просила її забрати, він звернувся до поліції, її привезли в м. Павлоград, але вони не забрали дитину з лікарні так як вона не хотіла та все одно пішла б з дому. Він не хоче спілкуватись з дитиною та находити спільну мову, не хоче щоб дитина поверталась до дому, подальше проживання їх як родини вважає не можливим. Розуміє, що він відмовився від дитини, полишив її, з урахування поведінки дитини він не бажає нести відповідальність за її дії, які можуть привести до кримінальної відповідальності та негативних наслідків та їх родини. Згоден допомагати матеріально. Емоційної прихильності до дитини позивач не виказав. Представник відповідача Органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що мають місце складні відносини між дитиною-підлітком та батьками, але це можливо вирішити. За місцем навчання дитина характеризується позитивно, вона виправила свою поведінку. Донька прихильна до своїх батьків, любить їх, сумує за ними та бажає повернутись до дому, в родину, вона чекає коли батьки її заберуть. За час перебування в центрі дівчинка зрозуміла свої помилки, погану поведінку, виправилась, хоче налагодити стосунки з батьками та повернутись до дому. Зазначила, що скасування усиновлення суперечитиме інтересам дитини. Взявши на себе батьківські обов`язки позивачі добровільно, усвідомлено і виважено взяли на себе відповідальність щодо їх виконання, і ухилення від цього не допускається. Підстави для скасування усиновлення відсутні, позивачі не довели обставин того, що між ними і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювачів, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання ними своїх батьківських обов`язків. Представник третьої особи надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника. Судом було з`ясовано думку неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка суду пояснила, що вважає позивачів своїми батьками, любить їх. Вона хоче повернутись до дому і далі жити в своїй родині з батьками. Вона все зрозуміла, свої помилки, погану поведінку, коли робила погані вчинки не розуміла як погано поводиться і наслідки цього, зараз все зрозуміла, хоче помиритись з батьками, думає вони її пробачать. Про те, що вона є всиновленою дитиною батьки їй розповіли в дитинстві, в родині вони жили добре, її ніхто не ображав. Під час з`ясування думки дитини судом встановлено, що дитина дуже переживає з приводу складної ситуації, що сталась між нею та батьками, та хоче все виправити та налагодити стосунки. Законний представник неповнолітньої [PERSON] - директор ЦСПД «Моя родина» [PERSON] зазначила, що за час перебування неповнолітньої [PERSON] в центрі були різні складні ситуації у зв`язку з віком та характером дівчинки, але на даний час вони знайшли спільну мову, [PERSON] добре себе поводить, навчається, готується до вступу для подальшого навчання, допомагає по господарству та з малечею. Дівчина любить батьків, сумує за ними, хоче повернутись в родину, зрозуміла свої помилки, впевнена, що батьки її простять та надалі вона буде поводитися добре. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку про те, що позовна заява задоволенню не підлягає, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивачу перебувають у зареєстрованому шлюбі відповідно до свідоцтва про шлюб № [NUMBER] від 12.11.2020. На підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 березня 2008 року позивачами по справі було усиновлено дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до рішення суду було внесено зміни до актового запису про народження дитини, де позивачі зазначені батьками дитини, дитина записана як [PERSON] , [INFO] , про що видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.13-14). На час усиновлення в рішенні суду психіатричних, психічних, інших розладів здоров`я та інших поведінкових порушень у дитини не зазначено. Відповідно висновку про комплексну психолого - педагогічну оцінку розвитку дитини [PERSON] , [INFO] , № 101 від 15.07.2020 особливих освітніх потреб не встановлено, індивідуального навчання не потребує, навчання за типовою програмою закладів загальної середньої освіти. Зазначені рекомендації батькам: на постійній основі змінити стиль виховання, підвищення батьківського авторитету, більше уваги приділяти дитині, консультація сімейного психолога, вивчення літератури, перегляд вебінарів з приводу виховання дитини - підлітка. (а.с.18). Згідно з листами відділу освіти № 226 від 03.02.2022 та служби у справах дітей № 119 від 04.02.2022 була розглянута скарга [PERSON] від 31.01.2022 щодо проблем та конфліктної ситуації з його донькою в школі № 19 та обговорено питання виховання, навчання та поведінки неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.19-24). Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , учениці 9-Б класу Волинського ліцею імені Нестора Літописця, [PERSON] навчається в ліцеї з 12.09.2022, зарекомендувала себе як дисциплінована учениця, навчальні досягнення середнього рівня, має добрий загальний розвиток, весела, товариська, активна, творча, самостійна, проявляє лідерські якості, швидко освоїлась, користується повагою серед однокласників, має багато друзів, самооцінка в нормі, старанна доброзичлива, комунікабельна, дружелюбна, неагресивна, ввічлива, у спілкуванні та поведінці переважають позитивні риси (а.с. 65). Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , центру соціальної підтримки дітей «Моя родина» № 16 від 05.10.2022, [PERSON] зарахована до центру з 01.09.2022, за характером емоційна, впевнена у собі, в колективі адаптувалась швидко, але часом конфліктує з іншими вихованцями, бере активну участь у житті центру, розумна, вихователів поважає, намагається допомагати по господарству, потребує уваги та контролю з боку дорослих, дуже сумує за родиною, хоче повернутись до батьків, спілкується з мамою та бабусею телефоном, батьки підтримують дівчинку матеріально (а.с. 66). Як вбачається з інформації КНП «Павлоградська міська лікарня № 1» Павлоградської міської ради № 266 від 01.09.2022 та листа Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області № 48-9068 від 12.08.2022, службі у справах дітей Павлоградської міської ради було повідомлено, що 02.08.2022 від [PERSON] надійшло повідомлення, що його неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , 11.07.2022 поїхала до м. Полтава та додому не повертається. Працівниками поліції 03.08.2022 о 6.00 год неповнолітню [PERSON] особисто було привезено з м. Полтави (оскільки батьки дівчинки самостійно відмовились їхати за донькою), однак двері квартири за місцем проживання дитини ( [ADDRESS] ) ніхто не відчинив, на телефоні дзвінки батьки не відповідали. Неповнолітню дитину поміщено до дитячого відділення міської лікарні № 1 м. Павлограда. На неодноразові дзвінки батьки дівчини не відповідають, при неодноразова відвідуванні зазначено адреси двері батьки не відчинили, хоча ймовірно перебувають вдома, бо чути шум та розмови за дверима. Лікарні батьки повідомили, що знаходяться у від`їзді (а.с. 62,63). 22.08.2022 було складено акт закладу охорони здоров`я та внутрішніх справ України про дитину, яку батьки відмовилися забрати з закладу охорони здоров`я щодо [PERSON] , [INFO] , причина: відмова від батьківських прав, дитина перебуває у закладі з 03.08.2022, стан здоров`я: здорова (а.с. 67). Висновком про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини [PERSON] , [INFO] , від 06.09.2022 встановлено остаточний висновок медичного обстеження: здорова (а.с. 68). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Павлоградської міської ради № 1715/0/2-22 від 07.11.2022 орган опіки та піклування вважає за недоцільне скасування усиновлення позивачів відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Зазначено, що батьки не сприяли вирішенню конфліктних ситуацій між ними та донькою, не намагалися вжити усіх заходів задля налагодження контакту з дитиною і корекції її поведінки, відмовились забрати доньку з лікарні, куди вона була поміщена у зв`язку з тим, що батьки не відчинили двері коли доньку привезли працівники поліції. Саме поведінка позивачів вплинула на їх стосунки з дитиною, зокрема батьки не вчинили жодних дій для налагодження гармонійних та сімейних відносин між ними та дитиною. Неповнолітня дитина вважає позивачів рідними батьками, має емоційну прихильність до них, прислухається до порад батьків, але ці стосунки не є бажаними з боку батьків. Скасування усиновлення призведе до глибокої морально-психологічної травми дитини та порушення її прав та інтересів. Суд не приймає як належні докази заяви неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , від 08.08.2022, 15.09.2022 (а.с 31,50,64), так як вони суперечать між собою, та в судовому засіданні була заслухана думка неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка зазначила, що писала першу заяву 08.08.2022, так як думала, що вона написавши таку заяву повернеться до дому. В судовому засіданні дитина чітко висловила своє бажання повернутись до родини, до батьків, висловила свою прихильність до батьків, розуміння своїх помилок та бажання вибачить та помиритись з батьками. З урахуванням віку неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , який характеризується підлітковим періодом та має певні психологічні, поведінкові складнощі, наявністю певних особливостей характеру неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що неповнолітня дитина [PERSON] потребує індивідуального підходу у вихованні та постійної емоційної підтримки і врівноваженого системного контролю з боку дорослих. Зазначені питання корегуються за допомогою різноманітних психологічних тренінгів як дитини, так і батьків, і родини в цілому, консультацій та фахової допомоги психологів та інших фахівців. Позивачами не надано жодних доказів звернення за допомогою до психологів, інших спеціалістів, фахівців для вирішення складних та конфліктних стосунків, які склались в їх родині. Позивачами надано лише єдину скаргу в лютому 2022 року до служби у справах дітей та відділу освіти, яка була розглянута та в подальшому надано заяву в липні 2022 року про наміри позивачів скасувати усиновлення дитини. Тобто, таку поведінку батьків суд не може розцінити як таку, що вони намагалися вжити усіх заходів задля налагодження контакту з дитиною, вирішення проблемних питань і корекції її поведінки. Майже всі пояснення позивачів в судовому засіданні зводилися до того, що дитина їх не слухається, вони не мають авторитету та не бажають нести відповідальність за дії дитини. Також, в судовому засіданні позивачі чітко зазначили, що розуміють, що покинули свою дитину та не бажають її повернення до дому, так як не бажають нести за неї відповідальність, вважають що вони таким чином захищають свого рідного сина та свою родину. Також, судом встановлено, що за час розгляду справи позивачі не висловили жодної емоційної прихильності до доньки, називали свою доньку виключно словами «дитина», «дитина, яку ми всиновили», чітко розмежовуючи рідного сина та всиновлену доньку. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. За змістом ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Статтею 207 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з ч.3-5 ст.232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. За змістом статті 14 Європейської конвенції про усиновлення, ратифікованої Законом України від 15 лютого 2011 року № 3017-IV, лише за рішенням компетентного органу усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Відповідно до п. 1-3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, якщо дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; та якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду. Як роз`яснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п. Суд вправі скасувати усиновлення дитини при відсутності винної поведінки усиновителя, коли в силу обставин, що не залежать від усиновителя, не склались відносини, що необхідні для нормального розвитку і виховання дитини. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вирішуючи даний спір, судом першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, відповідно до зазначеної Конвенції - найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Суд зазначає, що у відносинах між батьками і дитиною основна роль у їх побудові покладається саме на батьків, так як вони на відміну від дитини вже мають певний життєвий досвід, в тому числі і щодо врегулювання конфліктів. Взявши на себе батьківські обов`язки позивачі добровільно і усвідомлено взяли на себе тягар щодо їх виконання, і ухилення від цього не допускається. Позивачами не доведено те, що стосунки, які формувалися між усиновлювачами та дитиною на теперішній час можна назвати незалежними від волі усиновлювача, що впродовж проживання дитини в родині вони робили все можливе для встановлення родинних зв`язків з донькою, що між ними дійсно незалежно від волі батьків сформувалася психологічна несумісність з дитиною ( адже забезпечення фізичних потреб дитини, що безумовно виконували позивачі, не є тим єдиним, що повинні забезпечувати батьки), а отже що між усиновлювачами і дитиною склалися, незалежно від волі батьків, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, що унеможливлюють подальше проживання дитини разом із усиновлювачами. Посилання позивачів на відсутність можливості встановлення з дитиною взаєморозуміння, з тих підстав, що дитина не шанує батьків, відсутність їх батьківського авторитету, зміна поведінки дитини в негативну сторону, що може мати негативні наслідки для батьків, не є підставами, які передбачені законом для скасування усиновлення і носять характер припущень. Таким чином, обставини встановлені п.3 ч.1 ст. 238 СК України , на які як на підставу позову посилаються позивачі, відсутні, а тому заявлені позовні вимоги з цих підстав не можуть бути задоволеними. Пунктами 1,2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, якщо вона, він не забрали дитину з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З урахуванням обставин, встановлених в судовому засіданні, позивачі свідомо відмовились від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , покинули дитину, не забрав доньку з закладу охорони здоров`я без поважної причини, що є підставою, в разі відсутності зміни в поведінці батьків, для вирішення питання органом опіки та піклування про позбавлення позивачів батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed