Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачкою перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 2013 року, від якого спільних дітей не мають; -за час їх спільного подружнього життя виявилось, що вони з відповідачкою мають різні характери та погляди на життя та сім`ю, через що між ними виникали сварки; -вони втратили почуття любові та поваги один до одного, в результаті чого їх подальше життя і збереження шлюбу є неможливим; -вони вже тривалий час не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, життям один одного не цікавляться; -їх шлюб фактично розпався і у його відновлення він не вірить, а тому не вважає за необхідне його відновлювати, звернувся до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між ним та відповідачкою; строк для примирення не надавати. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву /а.с.14/, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив провести розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином /а.с.23/, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи в її відсутність від відповідачки до суду не надходило. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивача та відповідачки, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 20 листопада 2013 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі /а.с.4/, від якого спільних дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. У своєму позові позивач посилається на те, що: -за час їх спільного подружнього життя виявилось, що вони з відповідачкою мають різні характери та погляди на життя та сім`ю, через що між ними виникали сварки; -вони втратили почуття любові та поваги один до одного, в результаті чого їх подальше життя і збереження шлюбу є неможливим; -вони вже тривалий час не проживають однією сім`єю, спільного господарства не ведуть, життям один одного не цікавляться; -їх шлюб фактично розпався і у його відновлення він не вірить, а тому не вважає за необхідне його відновлювати. Відповідачка відзиву на позов до суду не надала, тобто не надала суду ніяких доказів того, що їх з позивачем спільне життя та збереження шлюбу можливе, а розірвання шлюбу буде суперечити її інтересам, що має істотне значення. З огляду на встановлене суд дійшов висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, сторони тривалий час проживають окремо, позивач просив строк для примирення не надавати, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Спору про спільно нажите майно сторони не заявляють.

Outcome: approved