Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось із вищезазначеним позовом в якому вказав, що 16.11.2017 року банком із [PERSON] укладений договір №б/н. За умовами договору банк надав [PERSON] строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позичальник зобов`язався повернути кошти, сплачувати проценти за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] , не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором наявна заборгованість за тілом кредиту 6619,57 грн. та 153,70 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а всього на суму 6773,27 грн. [INFO] [PERSON] помер. Позивач стверджував, що виниклі між сторонами правовідносини допускають правонаступництво, а спадкоємцем першої черги після смерті позичальника є відповідач [PERSON] Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути на свою користь наявну за договором заборгованість за тілом кредита 6619,57 грн. та 153,70 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а всього на суму 6773,27 грн. та судовий збір в розмірі 2481,00 грн.. Позивач змінив назву на Акціонерне товариство Комерційного банку «Приват Банк» (довідка АТ КБ «Приват Банк» від 14.06.2018 року). Відповідно до ч. 2 ст.5 Закону України «Про Акціонернітовариства» зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Відповідач надала до суду заперечення на позовну заяву в яких, позов не визнала, стверджуючи, що спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, статусу спадкоємця не набула, обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи відсутній. В судове засідання сторони не з`явились, представник позивача просив розглянути справу без його участі. Відповідач подала до суду заяву, у якій просила проводити судове засідання без її участі, в позові відмовити на підставах, які були зазначені у відзиві. Суд ухвалив слухали справу без участі сторін і на підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України- без фіксації процесу технічними засобами. В судовому засіданні були вивчені наступні докази по справі : -Розрахунок заборгованості ( а.с.8-12) -Виписка за договором ( а.с. 13-20) -Довідка про зміну кредитного ліміту ( а.с.20) -Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ( а.с.21) -Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт ( а.с.22) -Умови та правила надання банківських послуг ( а.с. 23-73) -Довідка про видачу кредитних карт ( а.с. 74) -- копія паспорта [PERSON] ( а.с. 75-77) -Копія паспорта [PERSON] ( а.с. 78-80) -Свідоцтво про смерть [PERSON] ( а.с. 81) -Претензія кредитора та документи щодо її направлення відповідачу ( а.с. 82-87) -Установчі документи позивача ( а.с. 88-96) -Довідка щодо місця реєстрації відповідача ( а.с. 102) -- відзив на позовну заяву ( а.с. 116-117) -Матеріали спадкової справи ( а.с. 123-136) -Довідка щодо місця реєстрації та місця фактичного проживання відповідача ( а.с. 144) -Витяги з реєстру територіальної громади, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані з 27.03.2004 р. по19.12.2022 р. були зареєстровані за адресою [ADDRESS] ( а.с.153-154) З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За договором №б/н від 16.11.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір всилу ст. 204 ЦК України вважається укладеними правомірно. За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть , актовий запис № 321 , виданим Корсунь - Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). За життя [PERSON] в порушення умов кредитного договору взятих на себе зобов`язань не виконав, непогашена заборгованість за розрахунком банку становить 6773,27 грн. 04.08.2021 року АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» до Корсунь - Шевченківської державної нотаріальної контори направлена претензія кредитора. 15.09.2021р АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» на адресу відповідачки було направлено лист - претензія Як вбачається з копії паспорта відповідачки з 21.09.1993 р відповідачка перебувала у шлюбі з [PERSON] . Згідно довідки Корсунь - Шевченківської міської ради Черкаської області № 02-27/3201 від 05.08.2022р місце проживання відповідачки зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа Корсунь - Шевченківської нотаріальної контори Черкаської області спадкоємці померлого [PERSON] із заявами на прийняття спадщини у нотаріальну контору не звертались. Зазначе підтвержується витягом з спадкового реєстру № 63121092 від 08.01.2021 року. Згідно зі ст, 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент викриття спадщини і не припинилися внаслідок йога смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у етапі 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша етапі 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій етапі 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно з частиною третьою етапі 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого стапею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини 1 етапі 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом етапі 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкрипя спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до положень етапі 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених стапею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину, У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень етапі 1282 ЦК України. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам дпя правильного зирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: -чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою етапі 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої етапі 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; -коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредиторам строків визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який е днем відкриття спадщини); - при доведеності та обгрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців\ за боргами спадкодавця відповідно до частини першої етапі 1282 ЦК України. Разом з тим за змістом положень ст 1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи Проте, AT КБ«Приватбанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості. Слід зазначити, що реєстрація за місцем проживання будь-якої особи зі спадкодавцем сама по собі не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого. Під час судового розгляду судом було встановлено, що відповідач фактично на день смерті чоловіка мешкала за іншою адресою, із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Вказане узгоджується з правовими висновками, висловленими в постанові Верховного Суду по справі N» 320/6489/16 від 2 серпня 2019 року. За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач отримала у спадщину будь-яке майно після смерті свого чоловіка [PERSON] , а тому і не набула статусу спадкоємця, а відтак у відповідача відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Враховуючи викладене, позовні вимоги банку не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed