Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив факт родинних відносин між ним та [PERSON] , [INFO] ,\~як між\~сином та\~матір`ю,\~а також\~визнати за\~ним в\~порядку спадкування\~за законом\~після матері,\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~право власності\~на1/9 частку квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що він є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, однак у ньому його прізвище зазначено як « [PERSON] », тоді як прізвище матері вказане як « [PERSON] ». За життя матері позивача належала на праві власності 1/3 частка квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , а решта квартири по одній третій належала батькові позивача [PERSON] , та братові позивача [PERSON] , які є співвідповідачами у справі. Після смерті матері, яка сталася [INFO] , позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину за законом та звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримав відмову з посиланням на ненадання правовстановлюючих документів на спадкове майно, оригінали яких дійсно були загублені ще за життя спадкодавця. Відтак, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх спадкових прав. Ухвалою від 31.10.2022 року було відкрито провадження у справі, та вирішено про її розгляд в порядку загального позовного провадження. В порядку підготовки справи до розгляду по суті, за клопотанням позивача, від приватного нотаріуса Запорізького міського\~нотаріального округу\~Корнієнко Я.С. була витребувана копія спадкової справи № 169/2021 (номер у спадковому реєстрі 68721170), заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також від Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району (м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 5) - копія розпорядження виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради народних депутатів № 700 від 22.04.1998 року та свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] . В підготовчому судовому засіданні позивач та його представник, адвокат Боярчук Н.В., позовні вимоги підтримали, пославшись на викладені у позовній заяві факти і норми права. Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явились, подавши письмові заяви про визнання позову, роз`яснення та усвідомлення ними наслідків визнання позову, а також про розгляд справи без їх участі. Третя особа в підготовче судове засідання не з`явилась без повідомлення причин. З урахуванням надходження від відповідачів письмових заяв про визнання позову, а також з огляду на достатність зібраних у справі доказів, суд вважав за можливе, за згодою позивача та його представника, ухвалити рішення по суті справи в порядку ст. ст. 200, 206 ЦПК України, тобто у підготовчому провадженні. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на таке. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським районним бюро ЗАГС 09.07.1956. При цьому прізвище позивача у вказаному свідоцтві про народження та у паспорті громадянина України [NUMBER] зазначене як « [PERSON] », тоді як прізвище його батьків у тому ж свідоцтві про народження, а також у свідоцтві про одруження серії [NUMBER] та, відповідно, у витягах з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00037295636 від 26.10.2022 та про державну реєстрацію народження № 00037295477 від 26.10.2022, зазначено як « [PERSON] ». Вирішуючи питання про факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] , суд виходить з того, що різниця у написанні прізвищ, що полягає у різному позначенні останнього звуку, як така не може бути перешкодою у визнанні такого факту. Так, як зазначається у експертному висновку № 056/2303-m від 29.11.2021, наданому позивачеві Українським бюро лінгвістичних експертиз, така різниця зумовлена російської мови в ситуації контактного білінгвізму, деякими ареально-говірковими фонетичними особливостями та через особливості відмінювання чоловічих прізвищ на -о, які в родовому відмінку набувають закінчення -а, що призводить до змішування відмінкової парадигми при документуванні прізвищ. Отже, суд приходить до висновку, що, оскільки свідоцтво про одруження батьків позивача, а також свідоцтво про народження позивача заповнювались у період існування УРСР, коли українська мова зазнавала істотного зовнішнього впливу з боку російської мови, така різниця у прізвищах може бути пояснена фонетичною помилкою, і не спростовує факту родинних відносин. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відтак, оскільки відповідачі подали письмові заяви про визнання позову та, відповідно, фактів, покладених у його основу, суд вважає встановленим факт того, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , [INFO] . При цьому суд враховує, що вимога позивача про встановлення факту родинних відносин заявлена з метою захисту спадкових прав, поєднана з вимогою матеріально-правового характеру (про визнання права власності), а тому ухвалення рішення за цією вимогою в порядку позовного провадження не суперечитиме вимогам процесуального закону. За життя [PERSON] їй належала на праві власності 1/3 частка квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 22.04.1998, виданим в порядку приватизації державного житла на підставі розпорядження виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради міста Запоріжжя № 700-р від 22.04.1998. Відомості про це право власності були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою № 312969134 від 21.10.2022. [INFO] Рибалка [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим (повторно) Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 07.09.2022. До складу спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] входить, зокрема, вказана вище 1/3 частка квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] Заповіту [PERSON] не залишила. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (діти [PERSON] ) та відповідач [PERSON] (чоловіка [PERSON] ) є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом. Позивач своєчасно прийняв спадщину, подавши 25.11.2021 приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. заяву про це, на підставі чого було заведено спадкову справу № 169/2021 (номер у Спадковому реєстрі 68721170). Відповідачі прийняли спадщину за фактом проживання спільно з спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 04-07/3/25622 від 23.12.2021, наданою приватному нотаріусу Корнієнко Я.С. Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради. 15.09.2022 позивач звернувся до приватного нотаріуса Корнієнко Я.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири за адресою [ADDRESS] . Постановою від 15.09.2022 № 429/02-31 приватний нотаріус Корнієнко Я.С. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на ненадання позивачем правовстановлюючих документів на спадкове майно. Постановою Пленуму Верховного Суду України (п. 23) від 30.05.2008 р. за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК). При цьому потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, згідно з матеріалами справи спадкодавець набула спірне спадкове майно у власність відповідно до законодавства, чинного на момент придбання цього нерухомого майна, у зв`язку з чим воно може виступати об`єктом спадкування. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняв в порядку ст. 1268 ЦК України, спору щодо спадкового майна не існує, однак через відсутність правовстановлюючих документів позивач не зміг в позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування, що саме по собі не може бути підставою для відмови у захисті права. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищенаведене, на підставі\~ст.\~ст.\~1223,\~1225,\~1233,\~1268,\~1275,\~1297\~Цивільного кодексу\~України,

Outcome: approved