Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до про визначення місця проживання дитини. Позов обгрунтовує тим, що із відповідачем він перебував у зареєстрованому шлюбі, котрий рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.03.2021 був розірваний. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що неповнолітній син [PERSON] проживає разом із ним. Вихованням і утриманням дитини займається він. На даний час виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом із позивачем. В судове засідання позивач подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити у її відсутності. Враховуючи те, що в судове засіданні сторони не з`явились, тому згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.03.2021 шлюб між сторонами розірвано. Судом встановлено, син [PERSON] проживає із позивачем. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. У\~статті 141 СК України\~встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України). Відповідно до частини третьої\~статті 157 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини. Відповідно до\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно\~\~з\~\~частинами\~\~першою,\~\~другою\~\~статті\~\~161\~\~цього\~\~Кодексу\~\~якщо\~\~мати\~\~та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першою та другою\~статті 171 СК України\~дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру\~\~і згоди. Із довідки КП «Інформаційно-розрахунковий центр» Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 04.08.2022 №2042 встановлено, що [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] . Довідкою Служби у справах дітей вконавчог окомітету Володимирської міської ради від 05.08.2022 №85/2-22 підтверджується, що [PERSON] самостіно виховує сина [PERSON] 19.07.2008 [INFO] . З врахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що з син [PERSON] проживає з батьком, який створив належні умови для його виховання та розвитку, забезпечує його належним доглядом та опікою, у повній та достатній мірі приділяє час дитині, задовольняє гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Дані обставини підтверджують наявність тісного зв`язку батька із своєю дитиною, підтримання якого є життєво необхідним для дитини такого віку. Таким чином, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, а також визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що неповнолітній син [PERSON] має більшу прив`язаність до батька, отже проживання і збереження сімейних зав`язків саме з ним буде відповідати найкращим інтересам дитини. Оскільки позов задоволений і позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ст. 5 Закону україни «Про судовий збір», як учасник боових дій, а тому судовий збір у дані справі підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved