Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

17.10.2022 року ТОВ «Консалт Солюшенс» звернулось із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 10.07.2014 року рішенням Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/1208/14-ц на користь ПАТ «НАДРА» з відповідачів стягнута заборгованість за договором «Автопакет» №169-МКЦ/2007-840 від 12.12.2007 року в розмірі 20 542,77 дол. США, що в еквіваленті становить 164 198,39 грн. 26.02.2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладений договір № GL2N79746 про відступлення права вимоги, за яким до позивача серед іншого перейшло право вимоги погашення заборгованості на свою користь. 27.05.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси у цивільній справі №521/1208/14 замінена сторона виконавчого провадження на ТОВ «Консалт Солюшенс». Посилаючись на те, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси у справі 521/1208/14 відповідачами не виконується, позивач просив стягнути з відповідачів 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 4 508 дол. США 15 центів. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав. Відповідачі процесуальним правом надання відзиву не скористались. Дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.07.2014 року рішенням Малиновського районного суду міста Одеси у справі №521/1208/14-ц на користь ПАТ «НАДРА» з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно стягнута заборгованість за договором «Автопакет» №169-МКЦ/2007-840 від 12.12.2007 року в сумі 20 542,77 дол. США, що в еквіваленті становить 164 198,39 грн. 26.02.2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладений договір № GL2N79746 про відступлення права вимоги, відповідно до якого до позивача серед іншого перейшло право вимагати від відповідачів погашення заборгованості на свою користь. 27.05.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси у цивільній справі №521/1208/14 замінена сторона (стягувач) виконавчого провадження на ТОВ «Консалт Солюшенс». Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 10.07.2014 року відповідачами не виконано. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином -\~ст.599 ЦК України. В порядку ст. 625 ЦК України\~ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так,\~статтею 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування суми боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржників за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625\~цього Кодексу за увесь час прострочення. Зазначений висновок узгоджується із постановами Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. Так, нарахування 3% річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625\~ЦК України за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. За наданим позивачем розрахунком 3% річних за користування грошовими коштами становить 4 508 дол. США 15 центів. Розрахунок відповідачами не спростований. Нарахування спірних коштів в валюті не суперечить загальним засадам ЦК України та узгоджується, зокрема, із Постановою ВП ВС від 16.01.2019 № 464/3790/16-ц (14-465цс18), за якою «3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, можуть бути визначені у доларах США та нараховуються виходячи із простроченої суми, вираженої у відповідній грошовій валюті. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів саме тій валюті, яка визначена договором, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні». Судовий збір підлягає присудженню на користь позивача в порядку\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved