Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

У червні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на вантажний автомобіль VOLVO FH 42Т 12100 (2000), синього кольору, двигун № [NUMBER] , кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , та зняти арешт з вказаного транспортного засобу, який було накладено згідно ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22.06.2018. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.05.2017 за договором купівлі-продажу він отримав у власність спірний автомобіль. Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.11.2018, з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики. Ухвалою цього ж суду від 22.08.2018частково задоволено заяву про забезпечення позову, та заборонено [PERSON] у будь-який спосіб відчужувати, провадити постановку та зняття з державного обліку спірного автомобіля. По вказаній цивільній справі він не є відповідачем, транспортний засіб ним було придбано у власність в 2017 році, тобто за рік до постановлення ухвали суду, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості вживати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль. 23.05.2022 при зверненні до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області він дізнався про наявність арешту на його транспортний засіб, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду з даним позов для захисту своїх прав та інтересів. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. У судове засідання, призначене на 23.01.2023, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач причини своєї неявки не повідомив, надав заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі відзив на позовну заяву не надали, причини своєї неявки суду не повідомили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи і\~оцінивши наявні\~в ній докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів від 24.05.2022 позивач є власником вантажного автомобіля марки VOLVO FH 42Т 12100 (2000), синього кольору, двигун № [NUMBER] , кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] з 04.05.2017 на підставі договору купівлі-продажу. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22.08.2018, яка була залишена без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 16.11.2018, з метою забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди (справа №480/1805/16), крім іншого, накладено арешт на вищевказаний вантажний автомобіль та заборонено іншим особам у будь-який спосіб відчужувати, провадити постановку та зняття його з державного обліку. Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.11.2018, яке було скасовано в частині постановою Миколаївського апеляційного суду від 07.03.2019, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики від 14.03.2013 у розмірі 706509,48 грн. та судові витрати в розмірі 12703,29 грн. Питання про скасування заходів забезпечення позову ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не вирішувалось. Як вбачається зі змісту позовної заяви, про наявність арешту спірного транспортного засобу позивачу стало відомо лише 21.05.2022 при зверненні до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області. У зв`язку з чим позивач, через свого представника, звернуся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову по справі №480/1805/16. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06.06.2022 йому було відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки він не є учасником у цивільній справі та не є стороною виконавчого провадження. Згідно з\~частиною першою\~статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з\~частиною першою\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~частини другої\~статті 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом статей 316,\~317,\~319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом\~статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Що також вказано і в статті 321 ЦК України. Відповідно до частин четвертої та п`ятої\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З абзацу 1 частини другої цієї статті вбачається, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з\~частиною першою\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивач не є відповідачем в цивільній справі №480/1805/16 та боржником у виконавчому провадженні в межах яких було накладено арешт на спірний автомобіль, набуття права власності на автомобіль відбулося в порядку, передбаченому законом, а наявність обтяження майна позивача, створює йому перешкоди у реалізації права розпорядження ним, а тому з метою захисту інтересів позивача позовні вимоги в частині скасування арешту слід задовольнити. Позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на вищевказаний вантажний автомобіль задоволенню не підлягають, оскільки таке право власності вже зареєстровано за ним та ніким не оспорюється. Відповідно до частин першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 992,40 грн. по 330,80 грн. з кожного.

Outcome: partial