Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

У липні 2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за вчинення нотаріальної дії та інші дії, покладені законом на нотаріусів. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на його користь 26 000,00 грн. за вчинені нотаріальні дії та інші дії, покладені законом на нотаріуса, 5 000, 00 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.12.2020 року до приватного нотаріуса [PERSON] звернулась [PERSON] із заявою про отримання свідоцтв про право на спадщину на обов`язку частку в розмірі 1/6 після померлого [INFO] [PERSON] (спадкова справа № 1/2019). Відповідачеві були видані 8 (вісім) свідоцтв про право на спадщину, з реєстрацією свідоцтв у спадковому реєстрі та реєстрацію права власності на відповідне майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Загальна вартість вчинених нотаріальних дій та інших дій склала 26 000,00 грн. Після отримання свідоцтв, відповідач відмовилась оплатити вчинені нотаріальні дії, аргументуючи свої дії незгодою з розміром плати, про що зазначила на виданому позивачем рахунку [NUMBER] від 23.12.2020 за вчинені 23.12.2020 нотаріальні дії та інші дії, покладені законом на нотаріусів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2022 матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою суду від 06.09.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила. В установлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала. Разом із тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, на підставі положень ст. 280 та у відповідності до ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 23.12.2020 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] звернулась [PERSON] із заявою про отримання свідоцтв про право на спадщину на обов`язку частку в розмірі 1/6 після померлого [INFO] [PERSON] (спадкова справа № 1/2019). Відповідачеві були видані 8 (вісім) свідоцтв про право на спадщину, з реєстрацією свідоцтв у спадковому реєстрі та реєстрацію права власності на відповідне майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 1.Земельної ділянки заг. площею 0,1165 га, кадастровий номер 7422087100:01:001:0223; 2.Земельної ділянки заг. площею 2,2632 га, кадастровий номер7422087100:04:001:0281; 3.Земельної ділянки заг. площею 0,5174 га, кадастровий номер 7422087100:04:002:0218; 4.Земельної ділянки заг. площею 0,7906 га, кадастровий номер 7422087100:04:003:0218; 5.Земельної ділянки заг. площею 2,2630 га, кадастровий номер 7422087100:04:001:0219; 6.Земельної ділянки заг. площею 0,5406 га, кадастровий номер 7422087100:04:002:0219; 7.Земельної ділянки заг. площею 0,7906 га, кадастровий номер 7422087100:04:003:0219; 8.Житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рахунку [NUMBER] від 23.12.2020 року загальна вартість вчинених нотаріальних дій та інших дій склала 26 000,00 грн. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про нотаріат», приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та фізичною або юридичною особою. Приватні нотаріуси за вчинення інших дій, покладених на них відповідно до закону, справляють плату, розмір якої визначається законодавством у відповідній сфері. Оплата додаткових послуг правового характеру, що надаються приватними нотаріусами і не належать до вчинюваної нотаріальної дії, провадиться за домовленістю сторін. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.ч. 4,5 ст. 203 ЦК України). Відповідно до ч. 2. ст. 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У заяві про вчинення нотаріальних дій від 23.12.2019 року [PERSON] підтвердила, що питань, які б залишились незрозумілими чи не з`ясованими стосовно оформлення спадкових прав немає (а.с. 6). Відповідач своїми конклюдентними діям, а саме подачею заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину від 23.12.2020 року, фактично підтвердила необхідність отримання нотаріальних дій та обов`язку сплати їх вартості. Після отримання свідоцтв, відповідач відмовилась оплатити вчинені нотаріальні дії, аргументуючи свої дії незгодою з розміром плати, про що зазначила письмово на відповідному рахунку (а.с.21-22). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України , належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що позивач взяті на себе зобов`язання по вчиненню нотаріальних дій виконав у повному обсязі, а відповідач належним чином власні зобов`язання по оплаті вартості таких послуг не виконала. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В силу ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до п. 1 ч. ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з письмових матеріалів справи, між адвокатом Верголяс О.І. та приватним нотаріусом [PERSON] була укладена Угода про надання юридичних послуг від 01.12.2021 року. Відповідно до акту виконаних робіт від 12.07.2022 року та квитанцій від 12.07.2022 року, позивач за позовом поніс витрати на правову допомогу відповідно до угоди про надання юридичних послуг на загальну суму 5000,00 грн. Отже, враховуючи задоволення позову, складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг, значення справи для сторін, суд приходить до висновку про стягнення відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 5 000, 00 грн. У відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати - судовий збір у розмірі 992,40 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved