Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким протягом шести місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме заборонити останньому у будь-який спосіб контактувати та наближатися на відстань не менше 300 метрів до місця проживання постраждалої особи: [PERSON] , яка проживає адресою:\~ [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] протягом шести місяців перебувати у місці спільного проживання з постраждалою особою , [PERSON] , за адресою:\~ [ADDRESS] . В обґрунтування заяви покликається\~на \~те,\~що вона\~разом з\~своїм батьком[PERSON] ,\~ проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] ,\~де вони\~двоє є\~співласниками даної\~квартири. Зазначила, що в продовж 15 років її батько вчиняє відносно неї насильство психологічного характеру, виганяє її з дому. У зв`язку з цим вона вимушена працювати і сама себе забезпечувати. Психологічне насильство полягає у словесних образах, кривдах, погрозах, приниженні та залякуванні. Насильство економічного характеру пов`язане із питанням спільного користування житлом, батько зловживає алкогольними напоями, влаштовує скандали, виганяє її з дому, його дії носять тривалий та систематичний характер. З даного приводу вона зверталась у правоохоронні органи, та [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У зв`язку з насильницькими діями кривдника впродовж тривалого часу по відношенню до неї, змушена для забезпечення безпеки звернутися до суду із заявою про застосування до заінтересованої особи заходів тимчасового обмеження його прав. Просить заяву задоволити. В судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали з підстав, що викладені у такій, просили суд заяву задоволити в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, зазначив, що у них з донькою складні стосунки, які пов`язані із спільним користуванням квартирою. Однак, насильства щодо неї він не вчиняє, одного разу мав місце конфлікт піл час якого він висловився до неї нецензурно, однак після притягнення його до відповідальності, він уникає будь-якого спілкування із нею. Просить відмовити у видачі обмежувального припису, оскільки таке призведе до позбавлення його єдиного житла. Заслухавши пояснення заявника, її представника та заінтересованої особи, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заінтересована особа, [PERSON] є батьком заявниці, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої. [PERSON] та заявниця є співласниками квартири [ADDRESS] , що не оспорюється сторонами. Предметом доказування у даній категорії справ є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п.п.3,7, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у\~судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;\~2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;\~5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Особа, яка постраждала від домашнього насильства-особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник-особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). В обґрунтування вимог заяви, заявник покликається на те, що [PERSON] постійно вчиняє відносно неї дії, пов`язані з словесними образами, погрозами, фізичним та економічним насильством. Проте, на підтвердження зазначених обставин заявником надано суду лише одну постанову Сихівського районного суду м. Львова від 27.12.2022 року, якою останнього визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. При цьому із змісту вказаного судового рішення вбачається, що дії [PERSON] полягали лише у висловлюванні нецензурною лайкою. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, заявником не надано доказів того, що заінтересована особа [PERSON] чинить систематичне домашнє насильство та є беззаперечним кривдником, як і доказів того, що вжиті заходи, а саме притягнення його до адміністративної відповідальності, не вплинули на поведінку [PERSON] і він продовжує вчинення протиправних дій. Відтак, підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису, відсутні. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що судом не встановлено випадків систематичного домашнього насильства відносно заявника, а також і ризиків настання насильства у майбутньому, а тому суд приходить до висновку, що задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису слід відмовити.

Outcome: dismissed