Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

21.07.2022 року до суду із вказаним позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.09.2018 року між ПАТ «Юнекс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 45.47.0918.ФО_К, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 50 000 грн 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12% річних, комісією за надання кредиту 00 грн 00 коп. щомісячно, та комісією за обслуговування кредиту 2,99% щомісячно. Відповідно до кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, та комісію за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, в порядку та на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.5, 2.7 Кредитного договору, зі строком погашення кредиту не пізніше 03.09.2021 року. Станом на 31.03.2021 року загальна заборгованість відповідача перед АТ «Юнекс Банк» по кредитному договору складає 50 923 грн 02 коп. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» є новим кредитором по даному кредитному договору, тому просить стягнути з відповідача борг на його користь. Ухвалою судді від 14.09.2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 15.12.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 100-103). В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] суду пояснив, що у зв`язку із втратою робочого місця та втратою будь-якого можливого доходу він не має можливості виконувати зобов`язання за вище вказаним договором належним чином, а саме не сплачує щомісячні платежі за кредитом, комісією за обслуговування та проценти за користуванням кредитом та інші платежі, допускаючи порушення умов кредитного договору. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов визнали в частині стягнення простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 26 827 грн 31 коп. та 3 502 грн 68 коп. прострочених відсотків за користування кредитом. В іншій частині позовних вимог заперечували, посилаючись на норми Закону України «Про споживче кредитування». Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи: 04.09.2018 року між ПАТ «Юнекс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 45.47.0918.ФО_К (а.с. 15-19). За умовами договору банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 50 000 грн 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12% річних, комісією за надання кредиту 00 грн 00 коп. щомісячно, та комісією за обслуговування кредиту 2,99% щомісячно. Відповідно до кредитного договору позичальник зобов`язалася повернути кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, та комісію за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, у порядку та на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.5, 2.7 Кредитного договору, зі строком погашення кредиту не пізніше 03.09.2021 року. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по особовому рахунку від 23.04.2021 року (а.с. 29-57). 31.03.2021 року між АТ «Юнекс Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» було укладено договір факторингу № 31/03-2021, за яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 45.47.0918.ФО_К від 04.09.2018 року (а.с. 63-70). У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача, станом на 31.03.2021 року наявна заборгованість у загальному розмірі 50 923 грн 02 коп., яка складається з: -заборгованості по тілу кредиту простроченої згідно графіку платежів у розмірі 17 624 грн 13 коп., -заборгованості по тілу кредиту простроченої на дату подання позову у розмірі 9 203 грн 21 коп., -нараховані проценти за кредитом у розмірі 98 грн 92 коп., -прострочені відсотки за кредитом у розмірі 3 403 грн 76 коп., -комісія за обслуговування кредиту у розмірі 1\~495 грн 08 коп., -прострочена комісія за обслуговування кредиту у розмірі 19 098 грн 00 коп. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного: За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з вимогами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до вищевказаних правових норм, договору відступлення права вимоги, витягу з реєстру боржників позивач набув права вимоги за зазначеним вище договором, в якому позичальником є відповідач. Ураховуючи вищевикладене, той факт, що надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» суми заборгованості за кредитним договором № 45.47.0918.ФО_К від 04.09.2018 року у розмірі 30 329 грн 99 коп., з яких: - \~ \~ \~ \~26 827 грн 31 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту, - \~ \~ \~ \~3 502 грн 68 коп. прострочені відсотки за користування кредитом. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача комісії за обслуговування кредиту у розмірі 1 495 грн 08 коп. та простроченої комісії за обслуговування кредиту у розмірі 19 098 грн 00 коп. суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно до умов п. 1.5.3 кредитного договору № 45.47.0918.ФО-К від 04.09.2018 року за користування кредитом позичальник сплачує комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 2.99 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору, яка включається до складу щомісячних платежів. Банк, встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, не зазначив, за які саме послуги сплачується така комісія. Відповідно до п. 3.4.1 Договору, позичальник має право одержувати від банку інформацію про заборгованість за кредитом, комісії за обслуговування, процентами та іншими платежами за цим договором. Не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Розрахунок заборгованості позивачем наданий не був. Договором передбачено право позичальника на отримання інформації, щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена також ч. 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Перелік послуг з обслуговування кредиту, за які справляється плата у вигляді комісії за обслуговування комісії, Договір не містить, при цьому, щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 1.5.3 кредитного договору та у графіку щомісячних платежів. Відповідно до положень ч. 1-5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною 3 цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Ураховуючи наведене, оскільки відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги, перелік яких відсутній у Договорі, а отримання інформації щодо кредиту безоплатна відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та підлягає визнанню недійсним. Така правова позиція викладена у справі № 583/3343/19 у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року. Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Відповідно до п.п. 3.4.1, 3.4.4 Договору позичальник має право одержувати від банку інформацію про заборгованість за кредитом, комісії за обслуговування, процентами та іншими платежами за цим Договором, а також не частіше одного разу на місяць вимагати у Банку безоплатного надання інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту повернутої Банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Договором передбачено право позичальника на отримання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена також ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, перелік надання інших послуг за вказану у п. 1.5.3 Договору плату, умовами договору не передбачено. Вказана щомісячна плата за обслуговування кредиту міститься у графіку щомісячних платежів і не залежить від потреби позичальника. Ураховую викладене, суд приходить до висновку про відмову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача комісії за обслуговування комісії за обслуговування кредиту у розмірі 1 495 грн 08 коп. та простроченої комісії за обслуговування кредиту у розмірі 19 098 грн 00 коп., а всього 20\~593 грн 00 коп. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного: відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Стаття 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, що чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою, та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial