Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, третя особа: Давиденко О.В. приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської областіпро визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що його мати [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується з копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Після смерті матері залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, шо розташована за вказаною адресою. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті матері оскільки на момент її смерті вони постійно проживали з 2015 року за адресою: [ADDRESS] , і він, як син та єдиний спадкоємець померлої, розпорядився речами померлої. Однак реєстрація місця проживання на момент смерті матері у позивача була за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В жовтні 2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Красноградського районного нотаріального округу Давиденко. О. В. з заявою для оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса №101/02-31 від 04.10.2022 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав, що позивач своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України та не надав документів які б підтверджували факт його проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Разом з тим, позивач перебираючи особистий архів своєї матері, випадково знайшов заповіт від 18.12.1981 року про існування якого йому було невідомо. Згідно з умовами заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилась всім своїм майном - заповівши його позивачу. Крім того, ним були знайдені документи, що після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована за цією адресою. Ні про існування спадкового майна, а ні про існування заповіту позивачу відомо не було. Причинами пропуску строку прийняття спадщини позивач зазначає необізнаність про існування заповіту на його ім`я та спадкового майна, що на думку позивача є поважними причинами з посиланням на судову практику а саме на постанову Верховного Суду від 26 червня 2019 по справі № 565/1145/17 та постанову ВССУ від 01 лютого 207 року у справі №306/27/15-ц. Тому позивач просить суд встановити йому додатковий строк в три місяці, з моменту набрання рішенням законної чинності, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з`явилися, надали до суду письмову заяву з проханням слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідача Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області, в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та прийняти рішення на розсуд суду. Третя особа - приватний нотаріус Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлена про час та місце судового засідання завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши письмові докази по справі приходить висновку. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а. с. 9). Позивача [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 8). Постановою приватного нотаріуса Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. №101/02-31 від 04.10.2022 року позивачу було відмовлено у видачи свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] з підстав, що позивач своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України та не надав документів які б підтверджували факт його проживання однією сім`єю зі спадкодавцем (а.с. 11). Згідно витягу зі Спадкового реєстру за № 70226064 від 04.10.2022 спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня (а.с. 12). Відповідно витягу зі Спадкового реєстру № 70226089 від 04.10.2022 інформація про заповіти складені [PERSON] відсутня (а.с. 13) Згідно копії заповіту від 18.12.1981 року [PERSON] заповіла все своє майно своєму синові [PERSON] (а. с. 14). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Згідно акту про фактичне проживання від 20.10.2022 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Як вбачається із інформації приватного нотаріуса Красноградського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В. від 06.12.2022 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини спадкоємці не зверталися. Спадкова справа не заводилася (а.с. 49-50). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування за законом має місце лише у разі, коли воно не змінено заповітом спадкодавця. Так, відповідно до частини другої статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, повинен подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також у разі відсутності інших спадкоємців, які б могли дати таку письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадкоємців, які б могли дати таку письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17 (провадження № 61-21751св18) зазначено, що «вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій». Оцінюючи доводи заявника про поважність причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, суд має враховувати тривалість пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини. Юридичною необізнаністю та похилим віком спадкоємця не підтверджуються доводи про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, об`єктивних причин, які стали перешкодою для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, заявником не наведено. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та повноті, суд приходить до висновку, що позивачем не було надано суду безспірних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк. Так позивач був обізнаний про смерть матері, як зазначено в позовній заяві він фактично прийняв спадщину оскільки на момент її смерті вони постійно проживали з 2015 року за адресою: [ADDRESS] , і він, як син та єдиний спадкоємець померлої, розпорядився речами померлої. Його необізнаність про наявність заповіту, яким мати заповіла на його користь належне їй майно, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Незнання про існування заповіту та спадкового майна не позбавляло позивача права звернутись для отримання правової допомоги та відповідних роз`яснень до нотаріуса. Крім того, позивач, як єдиний спадкоємець першої черги мав право звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері. Зазначені обставини розцінюються судом як недоведеність поважності причин пропуску строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини протягом п`яти років з моменту відкриття спадщини після померлої [INFO] матері. Також суд не приймає до уваги посилання позивача на необхідність застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 по справі № 565/1145/17, оскільки висновки у цій справі і фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин у даній справі, є різними. Так у справі на яку посилається позивач, судом було встановлено, що позивач є двоюрідним братом спадкодавця і був необізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення нотаріусом та виклик спадкоємця за заповітом. Щодо посилання позивача на постанову ВССУ від 01 лютого 207 року у справі №306/27/15-ц, то судом при розгляді вказаної справи було встановлено наступні фактичні обставини, що строк для прийняття спадщини закінчився 10 січня 2015 року, а позивач заповіт на своє ім`я знайшла тільки 10 січня 2015 року, тобто в останній день закінчення строку для прийняття спадщини, з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулася першого ж робочого дня - 12 січня 2015 року. На підставі встановлених обставин суди дійшли висновку про те, що позивач строк на прийняття спадщини пропустила з поважних причин. У кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Таким чином, враховуючи, що позивачем не надані суду докази неможливості його звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а також наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення цих дій, суд вважає, що підстави для задоволення даного позову відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed