Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 18.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕНДОР-ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №ВН23-00569 на суму 5000,00 грн. За умовами договору позичальник зобов`язалася повернути наданий їй кредит у розмірі 17310,61 грн., здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежем в розмірі 961,70 грн., відповідно до Графіку внесків за кредитним договором, в тому числі сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 18,3% за кожні 30 днів. Кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 10.06.2020 року. Позичальником було порушено умови Договору, в зв`язку з цим станом на 11.08.2022 року заборгованість відповідачів становить 38754,36 грн. Позивач неодноразово попереджав відповідача про необхідність погашення кредиту, шляхом направлення листа-претензію, проте він був залишений без задоволення, тому позивач змушений був звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 18.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕНДОР-ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №ВН23-00569 на суму 5000,00 грн., за умовами якого позичальник зобов`язався повернути наданий йому кредит у розмірі 17310,61 грн., здійснювати погашення кредиту та процентів єдиним платежем в розмірі 961,70 грн., відповідно до Графіку внесків за кредитним договором, в тому числі сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 18,3% за кожні 30 днів. Кінцевим терміном повернення кредитних коштів є 10.06.2020 року (а.с. 6-10). Відповідно до умов договору позивач виконав свої зобов`язання з надання кредиту, що підтверджується видатковим касовим ордером від 18.12.2018 року та випискою по погашеннях (а.с. 11, 28-31). Позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання за цим договором і не пізніше строку, вказаного в п. 1.5 Договору повернути отримані кредитні кошти разом із нарахованими процентами, а також сплачувати штрафні санкції, якщо такі будуть мати місце (п. 3.3.2. Договору про надання фінансового кредиту). За змістом п. 4.2 договору, в разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж шість день від дати, визначеної в Графіку внесків за договором, позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 50,00 грн. за кожен факт порушення. Позичальник, всупереч умов Договору про надання фінансового кредиту щодо своєчасного повернення кредиту, свої зобов`язання за договором не виконала. У зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість, яка станом на 11.08.2022 року становить 38754,36 грн., з яких: 4663,91 грн. - заборгованості за кредитом; 33640,45 грн. - заборгованості по процентах за період з 18.12.2018 року по 11.08.2022 року та 450,00 грн. - штрафу (а.с. 16). Повідомлення-претензія позивача про добровільне погашення заборгованість по кредиту, процентів та штрафних санкціях за договором, відповідач залишила без реагування (а.с. 14, 15, 37). Таким чином, [PERSON] порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з якою зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, якою визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобов`язання повинно бути виконано у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № ВН23-00569 від 18.12.2018 року в сумі 38754,36 грн. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн., тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved