Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

У серпні 2022 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідач по справі є надавачем послуг по утриманню будинку та з ним укладені відповідні договори. За надані послуги він сплачував своєчасно та у повному обсязі. У квартирі [ADDRESS] він проживає з родиною, а кватиру [ADDRESS] ) здає в оренду, отримує дохід та сплачує всіх податки та збори. Взимку 2021 року, коли почались відлиги і танення снігів, у квартирі [ADDRESS] почали замокати стеля та стіни. Такі ж затікання були й у інших мешканців. Він почав звертатись до відповідача щодо проведення ремонту даху будинку, але отримував лиш обіцянки. На його вимогу провести все таки ремонт з відшкодуванням завданих йому збитків (пошкоджено оздоблення та меблі), отримав листа із зазначенням, що всі замокання через конденсат всередині квартири. Тому для фіксації пошкоджень ним запрошено спеціалістів та складено відповідний акт. На даний час в будинку створюється ОСББ, але відповідач відмовляється передати всі необхідні документи. Вважає, що такими неправомірними діями відповідача йому завдано матеріальної шкоди за ремонт в квартирі в розмірі 49\~255,53 грн., відновлення знищених кухонних меблів в розмірі 26\~000 грн., заміна знищених меблів у ванній кімнаті, шафки-дзеркала в розмірі 7000 грн. Також через проведення ремонту він не міг здати квартиру в оренду та недоотримав прибуток в розмірі 7000 грн., який має відшкодувати відповідач. Просив суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Софіябудсервіс» на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 84\~755,53 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 вересня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заперечення щодо такого порядку сторонами не надано. Відповідач ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками отримав 17 жовтня 2022 року, що підтверджено зворотнім повідомленням. На час прийняття судом рішення, відзиву на позов не надходило, будь-яких заяв, клопотань про витребування або долучення доказів не заявлено. Причини неможливості подати відзив суду не повідомили. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Уст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №28947818 від 03 листопада 2014 року). 04 листопада 2014 року між ТОВ «Софіябудсервіс» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (щодо квартири [ADDRESS] ). [PERSON] є власником також квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №107864237 від 16 грудня 2017 року). 01 лютого 2018 року між ТОВ «Софіябудсервіс» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (щодо квартири [ADDRESS] ). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Натомість, на позивача покладається обов`язок доведення наявності шкоди, її розмір та причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і шкодою. Встановлено, що 14 червня 2021 року до ТОВ «Софіябудсервіс» надійшла заява [PERSON] про припинення оплати за надані послуги через відсутність ремонту покрівлі до її від ремонтування та до відновлення оздоблення в його квартирі. 18 червня 2021 року на замовлення [PERSON] та за його участю було проведено технічне обстеження квартири [ADDRESS] по покрівлі цього ж будинку в осях зазначеної квартири. До акту обстеження додані фотографії оглянутих місць, з яких вбачається як пошкодження стін, стелі в квартирі, так і меблів. Висновок: «Квартира має пошкоджене внутрішнє оздоблення та меблі внаслідок попадання води з покрівлі саме в тих місцях, де присутнє протікання з парапетів, а саме: зовнішня стіна зі сторони балкону та стіна зі сторони ліфтового приміщення. Протікання покрівлі через пошкодження гідроізоляційного покриття не виявлене. Кількість вентиляційних механічних та природних способів вентиляції більш, ніж достатня для вказаної площі квартири.». Рекомендації: «Провести ремонт та гідроізоляцію стиків плит покриття парапетів, відновити пошкоджене оздоблення стін на покрівлі для уникнення протікання в майбутньому. В квартирі необхідно видалити грибкові нашарування, механічно очистити стіни та стелі від пошкодженого оздоблення, обробити поверхні всієї квартири протигрибковими засобами, відслідкувати стан ламінованого покриття та кухонних меблів та шафки у ванній після висихання, частково замінити електричну частину». ТОВ «Софіябудсервіс» надали відповідь про те, що у липні 2021 року проведено прибирання, огляд та поточний ремонт покрівлі над квартирою [ADDRESS] , а саме: роботи з гідроізоляції парапету покрівлі. Місць затікання у ході огляду після дощу не виявлено. Вважають, що мокріння стелі у кухні квартири узимку пов`язане з утворенням конденсату через погану систем вентилювання в квартирі та високу вологість; порадили частіше провітрювати квартиру та використовувати примусову витяжку (лист №921-1107 від 22 липня 2021 року). Аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у виді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника. За відсутності хоча б однієї із названих умов цивільно-правова відповідальність у виді відшкодування майнової шкоди не настає (постанова Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 3-18гс15). На підтвердження розміру матеріального збитку [PERSON] надав комерційну пропозицію ТОВ «Новий стандарт сервіс» по відновленню внутрішнього оздоблення кв. [ADDRESS] на суму 49\~255,53 грн. Даний доказ як підтвердження матеріального збитку суд оцінює критично, оскільки це є лише пропозиція, ціна вказана договірна та відсутні докази про те, що позивач дійсно здійснив ремонт в квартирі [ADDRESS] . З поданої смс-переписки сторін вбачається, що один з можливих причин незадовільного стану квартири є переведення приміщення у житлове з нежитлового без проведення належних робіт. Разом з тим, такі посилання суд до уваги не приймає, оскільки належних та допустимих доказів (причино-наслідкового зв`язку) відповідач суду не надав, хоча позов отримав ще в жовтні 2022 року. У постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Відповідно договору про надання послуг з утримання будинку, виконавець (ТОВ «Софіябудсервіс») надає послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування ліфтів, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що шкода, завдана позивачу, є наслідком саме його вини. З поданого звіту вбачається, що залиття квартири відбувалось через протікання парапетів. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири [ADDRESS] , хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Також суд приймає до уваги лист товариства, де вони вказують, що були проведені роботи з гідроізоляції парапетів. Оскільки позивачу було завдано збитків через протікання, відповідач в добровільному порядку шкоди не відшкодували, тому з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди слід стягнути понесені витрати в розмірі 28\~386,52 грн. (подані рахунки-фактури про придбання [PERSON] матеріалів). Щодо відшкодування інших витрат (по комерційній пропозиції в розмірі 49\~255,53 грн., відновлення кухонних меблів в розмірі 26000 грн., вартість шафки-дзеркала в розмірі 2500 грн.) суд відмовляє, оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесених таких витрат, або висновку експерта про визначення розміру матеріального збитку. Щодо упущеної вигоди в розмірі 7000 грн. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Разом з тим, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження свої доводів щодо втрати доходу у виді оренди в розмірі 7000 грн. за місяць ремонтних робіт на квартирі. Доводи позову в цій частині є лише по суті припущеннями позивача. Тому в цій частині суд відмовляє. Розподіл судових витрат суд здійснює на підставі ст. 141 ЦПК України. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., які слід стягнути з відповідача відповідно до задоволеної частини, а саме в розмірі 332,45 грн. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved