Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив надати дозвіл [PERSON] оформити документи для тимчасового виїзду за межі України малолітнього [PERSON] , [INFO] , без згоди матері [PERSON] . А також, просив надати дозвіл неповнолітньому [PERSON] , [INFO] на багаторазові тимчасові виїзди за межі України у супроводі батька [PERSON] , [INFO] або уповноважених ним осіб, без згоди матері [PERSON] до країн Європейського Союзу: Австрійської Республіки, Республіки Болгарії, Республіки Бельгії, Республіки Франції, Республіки Фінляндії, Швеції, Словенії, Словаччини, Естонії, Нідерландів Республіки Польщі, Італії, Ірландії, Данії, Греції, Латвії, Литви, Чехії, Федеративної Республіки Німеччини, Румунії, Республіки Угорщини, Республіки Хорватії, Кіпру, а також Республіки Молдова, Великої Британії, Арабської Республіки Єгипет, Туреччини, Чорногорії, Канади, Сполучених Штатів Америки у будь - який період до досягнення дитиною шістнадцяти років, тобто до [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 27.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з батьком [PERSON] та перебуває на його повному забезпеченні. З 06.07.2019 року [PERSON] та [PERSON] не проживають разом. Дитина проживає з батьком з липня 2019 року за адресою: [ADDRESS] . Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання сина між ними не було досягнуто, тому позивач звернувся до суду з позовом по стягнення аліментів. 09 грудня 2021 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області було стягнуто з відповідачки аліменти на утримання сина у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку щомісячно. Позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати покинула дитину, 07 липня 2019 року. З того часу відповідачка не цікавиться долею сина. Де саме, вона знаходиться, позивач не знає, відомо тільки, що раніше перебувала у Польщі, працювала на заводі. [PERSON] бажає мати можливість виїжджати за кордон з сином, але він не може цього зробити, у зв`язку з тим, що колишня дружина, відповідач по справі, не надала згоду на виїзд дитини за межі України. Вважає, що така позиція колишньої дружини та матері малолітнього [PERSON] шкодить його інтересам та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити і не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Згідно адресної довідки наданої виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради Одеської області, [PERSON] , [INFO] зареєстрованою або знятою з реєстраційного обліку місця проживання не значиться. Відповідно до адресної довідки наданої відділом адресно - довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , знята з реєстрації 02.07.2019 року в м. Одесу. В судові засідання, які призначались на 20.10.2022 року, 30.11.2022 року та 18.01.2023 року відповідач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, а саме за адресою її останнього місця проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, проте конверти із судовими повістка повернулись на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою, про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи за її відсутності на адресу суду не направляла. Представник третьої особи - служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди матері, необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.01.2023 року ухвалено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди матері вирішити на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку). В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 27.04.2017 року. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2021 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 27 квітня 2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 186. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.07.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 678. Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи стягнення з 30.08.2021 року до досягнення дитиною повноліття, а саме по [INFO] . Як було встановлено в судовому засіданні, неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом із батьком [PERSON] та находиться на його повному утриманні. Згідно ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 51 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. ч. 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи, що відповідач [PERSON] покинула дитину та не цікавиться долею сина [PERSON] , [INFO] і місце знаходження її на теперішній час не відоме та отримати необхідний дозвіл відповідача в позасудовому порядку не видається можливим, суд дійшов висновку, щодо доцільності надання дозволу [PERSON] оформити документи для тимчасового виїзду за межі України малолітнього [PERSON] , [INFO] , без згоди матері [PERSON] і так само в наданні дозволу неповнолітньому [PERSON] , [INFO] на багаторазові тимчасові виїзди за межі України у супроводі батька [PERSON] , [INFO] або уповноважених ним осіб, без згоди матері [PERSON] до країн Європейського Союзу: Австрійської Республіки, Республіки Болгарії, Республіки Бельгії, Республіки Франції, Республіки Фінляндії, Швеції, Словенії, Словаччини, Естонії, Нідерландів Республіки Польщі, Італії, Ірландії, Данії, Греції, Латвії, Литви, Чехії, Федеративної Республіки Німеччини, Румунії, Республіки Угорщини, Республіки Хорватії, Кіпру а також Республіки Молдова, Великої Британії, Арабської Республіки Єгипет, Туреччини, Чорногорії, Канади, Сполучених Штатів Америки у будь - який період до досягнення дитиною шістнадцяти років, тобто до [INFO] , оскільки вказане відповідає якнайкращим інтересам дитини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved