Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся в суд до ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» про стягнення коштів. Посилався на те, що 13 вересня 2020 року він отримав електронне повідомлення від банку про накладення арешту на його картковий рахунок. За даними Автоматичної системи виконавчих проваджень йому стало відомо, що у провадженні приватного виконавця Русецького П.С. знаходиться виконавче провадження № 630200444 щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» суми боргу. Зазначене виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису, вчиненого 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2649 про стягнення з нього боргу у суми 310279 гривень 22 копійки на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС». У ході примусового виконання виконавчого напису з нього було частково стягнуто заборгованість у розмірі 185773 гривні 92 копійки, що підтверджується листом-довідкою приватного виконавця № 1784 від 30 березня 2021 року. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року визнано виконавчий напис, вчинений 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2649, таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 26 лютого 2021 року. Він звертався до відповідача з вимогою від 25 лютого 2021 року про повернення безпідставно набутих грошових коштів, яка була отримана останнім 02 березня 2021 року. Проте, відповідач зазначену вимогу проігнорував. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року стягнуто з ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» на його користь грошові кошти у сумі 168616 гривень 40 копійок (кошти, що фактично отримані відповідачем на банківський рахунок). Рішення набрало законної сили 16 грудня 2021 року. На підставі зазначеного ним було отримано виконавчий лист 760/13090/21. 24 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 67990345. 06 січня 2022 року у рамках зазначеного виконавчого провадження йому було перераховано суму боргу в розмірі 168616 гривень 40 копійок. Таким чином, відповідач у період з 16 вересня 2020 року по 06 січня 2022 року протиправно утримував належні йому грошові кошти в сумі 168616 гривень 40 копійок. У зв`язку з цим, у відповідача утворилась заборгованість за період з 16 вересня 2020 року по 06 січня 2022 року у розмірі 29487 гривень 89 копійок, що складається з: - 22881 гривні 25 копійок - інфляційні збитки, пов`язані з невиконанням грошового зобов`язання; - 6606 гривень 64 копійки - три проценти річних. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позовну у повному обсязі. Зазначено, що 11 березня 2008 року між позивачем та ВАТ «КБ «Надра» був укладений кредитний договір. 15 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» укладено договір про відступлення прав вимоги. ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС», скориставшись своїм правом на стягнення заборгованості з позивача, звернулось до приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. за вчиненням виконавчого напису. Ст. 625 ЦК України передбачає можливість стягнення інфляційних втрат на трьох процентів річних за прострочення саме грошового зобов`язання. Проте, погашення заборгованості позивача за вчиненим виконавчим написом не є наслідком порушення грошового зобов`язання. Крім того, момент коли у ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» міг виникнути обов`язок щодо повернення безпідставно сплачених коштів, не є встановленим, та нарахування позивачем трьох процентів річних та інфляційних втрат починаючи з 16 вересня 2020 року є необґрунтованим, оскільки до винесення рішення Дарницьким районним судом м. Києва рішення від 26 січня 2021 року про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис був законним. Таким чином, у діях відповідача порушень не було, оскільки тривала процедура примусового стягнення заборгованості за договором кредиту. З відповіді на відзив представника позивача вбачається, що він підтримує викладене у позовні заяві та просить задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі. Зазначено, що визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню стосується моменту з його вчинення, а не набрання рішенням законної сили. На підставі ст. 1212 ЦК України особа зобов`язана повернути майно й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у провадженні приватного виконавця Русецького П.С. знаходилось виконавче провадження № 630200444 щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» суми боргу. Зазначене виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису, вчиненого 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2649 про стягнення з нього боргу у суми 310279 гривень 22 копійки на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС». У ході примусового виконання виконавчого напису 16 вересня 2020 року з позивача було частково стягнуто заборгованість у розмірі 185773 гривні 92 копійки, що підтверджується листом-довідкою приватного виконавця № 1784 від 30 березня 2021 року. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року визнано виконавчий напис, вчинений 14 липня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2649, таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 26 лютого 2021 року. Позивач звертався до відповідача з вимогою від 25 лютого 2021 року про повернення безпідставно набутих грошових коштів, яка була отримана останнім 02 березня 2021 року. Проте, відповідач зазначену вимогу проігнорував. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року стягнуто з ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» на користь позивача грошові кошти у сумі 168616 гривень 40 копійок (кошти, що фактично отримані відповідачем на банківський рахунок). Рішення набрало законної сили 16 грудня 2021 року. На підставі зазначеного рішення позивачем було отримано виконавчий лист 760/13090/21. 24 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 67990345. 06 січня 2022 року у рамках зазначеного виконавчого провадження позивачу було перераховано суму боргу в розмірі 168616 гривень 40 копійок, що підтверджується копією банківської виписки. Представник відповідача, заперечуючи вимоги позивача, у відзиві зазначає про те, що момент коли у ТОВ «Фінансова Компанія «ІНВЕСТ ХАУС» міг виникнути обов`язок щодо повернення безпідставно сплачених коштів, не є встановленим, та нарахування позивачем трьох процентів річних та інфляційних втрат починаючи з 16 вересня 2020 року є необґрунтованим, оскільки до винесення рішення Дарницьким районним судом м. Києва рішення від 26 січня 2021 року про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис був законним. Разом з тим, оскільки рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, то вказаний виконавчий напис був незаконним й на момент його вчинення приватним нотаріусом - 14 липня 2020 року. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У разі невиконання рішення суду, у кредитора виникає право стягнути суми, передбачені договором, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З позову вбачається, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року про стягнення коштів на користь позивача було виконано у примусовому порядку 06 січня 2022 року. За період з 16 вересня 2020 року (дата примусового стягнення коштів з позивача за виконавчим написом) по 06 січня 2022 року (дата повернення коштів позивачу) у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 29487 гривень 89 копійок, що складається з: - 22881 гривні 25 копійок - інфляційні збитки, пов`язані з невиконанням грошового зобов`язання; - 6606 гривень 64 копійки - три проценти річних. Розрахунок загальної суми заборгованості станом на 06 січня 2022 року наданий суду і відповідає вимогам закону. Відповідач доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості суду не подав. За таких обставин, позов відлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься ордер від [PERSON] на адвоката Науменка О.Г., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Науменка О.Г. та попередній орієнтовний розрахунок судових витрат. Вбачається, що позивачем не надано суду договору про надання правничої допомоги, укладеного з адвокатом, доказів оплати наданих послуг (квитанції про сплату), детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Outcome: approved