Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

В грудні 2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 20000 доларів США боргу за договором позики, 5450 грн. 20 коп. сплаченого судового збору та 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що влітку 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким [PERSON] надала в борг [PERSON] 20000 доларів США (у присутності свідка [PERSON] ), що підтверджується розпискою відповідача. Позивач зазначила, що згідно з усною домовленістю сторін повернення коштів мало відбутися у максимально короткий строк, через що сторони письмово не встановили строк повернення позики у розписці позичальника. У позові вказано, що усної домовленості повернути кошти [PERSON] не виконала, у зв`язку з чим [PERSON] звернулась до Волочиського відділення поліції із заявою відносно вчинення, на її думку, [PERSON] кримінального правопорушення, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України (шахрайство). Волочиське відділення поліції, розглядаючи заяву [PERSON] , відібрало письмові пояснення у позичальника [PERSON] та свідка [PERSON] , та листом від 21 серпня 2021 року № М-20 повідомило [PERSON] про те, що у своєму поясненні [PERSON] вказала, що дійсно влітку 2020 року, точної дати не пам`ятає, позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 доларів США на потреби розвитку підприємницької діяльності, однак не повертає їх через відсутність досягнення між ними домовленості про кінцеву дату повернення позики та з інших, на її думку, поважних причин, пов`язаних із скрутним матеріальним становищем. Опитана [PERSON] підтвердила, що дійсно вона влітку 2020 року, точної дати не пам`ятає, була присутня при тому, як [PERSON] позичала [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 доларів США на потреби підприємницької діяльності. Про отримання грошових коштів [PERSON] написала в її присутності відповідну розписку. Вказаним вище листом ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП рекомендовано [PERSON] звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. 21 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з письмовою вимогою про повернення позики на підставі статей 1046, 1047, 1049 ЦК України. Зазначеною вимогою визначено позичальнику [PERSON] тридцятиденний строк від дня пред`явлення вимоги для повернення позики в сумі 20000 доларів США. У визначений тридцятиденний строк від дня пред`явлення вимоги [PERSON] не повернула [PERSON] суму позики, через що остання звернулася до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача [PERSON] в суді підтримав позов з викладених у ньому підстав. Зазначив, що кошти за розпискою були передані влітку 2020 року, однак повернуті відповідачем не були. У зв`язку з цим їй було направлено письмову вимогу про повернення коштів. У визначений тридцятиденний термін кошти не були повернуті, тому позивач звернулась до суду. Крім цього, позивач звернулась в правоохоронні органи з заявою про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення відносно неї. Представник відповідача [PERSON] в суді проти позову заперечила, вважає його безпідставним та необґрунтованим. Зазначила, що долучена копія розписки та її зміст свідчить не про договір позики, укладений між сторонами, а про домовленість та отримання суми коштів для ведення спільної справи. Перемовини щодо співпраці велись влітку 2020 року. Розписка була написана на підтвердження умов співпраці. Вказала, що зі слів [PERSON] їй відомо, що кошти за розпискою отримувалась, але не в борг. Зазначила, що це не договір позики, а цільове отримання коштів для здійснення підприємницької діяльності, тому позов не підлягає задоволенню. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч. ч. 1, 3 ст. 1049; ч. 1 ст. 1050 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що влітку 2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким [PERSON] отримала від [PERSON] в борг 20000 доларів США без зазначення дати повернення коштів (копія розписки [PERSON] - а.с. 11). Факт отримання [PERSON] влітку 2020 року коштів від [PERSON] сторони визнають. При цьому, представник відповідача заперечила факт укладення саме договору позики в даному випадку, вказавши про отримання коштів відповідачем для ведення спільної справи, отже, як вважає представник відповідача, в даному випадку мають місце інші правовідносини. Про повернення коштів представнику відповідача невідомо, як невідомо і про отримання відповідачем письмової вимоги позивача про повернення коштів. Встановлено, що 20 липня 2021 року [PERSON] звернулась до Волочиського ВП ГУНП в Хмельницькій області з заявою про вчинення [PERSON] відносно неї- [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 12). На вказану заяву начальником ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП України в Хмельницькій області В.Банком було надано відповідь № М-20 від 21 серпня 2021 року (а.с. 13). Згідно з вказаним листом, в ході проведення перевірки були опитані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] пояснила, що влітку 2020 року позичила в [PERSON] грошові кошти в сумі 20000 доларів США на потреби розвитку підприємницької діяльності, про що написала розписку в присутності [PERSON] , кошти планує повернути в повному обсязі. Опитана [PERSON] пояснила, що влітку 2020 року вона була присутня при тому, як [PERSON] позичила грошові кошти в сумі 20000 доларів США на потреби розвитку підприємницької діяльності [PERSON] , та про отримання грошових коштів остання написала в присутності [PERSON] розписку. 21 жовтня 2021 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулась до [PERSON] з письмовою вимогою про повернення протягом тридцяти днів грошових коштів в сумі 20000 доларів США (а.с. 18-24). Умов укладеного договору позики [PERSON] не виконала та борг позивачу не повернула. Таким чином, на думку суду, наявними у справі дослідженими судом доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору позики, за яким відповідачем борг позивачу не повернено. Посилання представника відповідача на інший характер правовідносин, що склались між сторонами, суд вважає неспроможними, оскільки мета отримання коштів не має значення та не змінює фактичного змісту правовідносин, що склались саме з приводу укладення договору позики. Відсутність у розписці дати її укладення та дати повернення коштів також не звільняє боржника від обов`язку повернення коштів, адже факт отримання коштів влітку 2020 року не заперечено сторонами в судовому засіданні, а випадок не встановлення у договорі позики строку її повернення передбачений чинним законодавством, зокрема ч. 3 ст. 1049 ЦК України, умови якої щодо пред`явлення вимоги позивачем були дотримані. Враховуючи викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача 20000 доларів США боргу за договором позики, а також 15450 грн. 20 коп. судових витрат (5450 грн. 20 коп. - витрати на сплату судового збору, 10000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу). На підставі ст. ст. 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved