Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.05.2021 року між ТОВ Авентус України» та відповідачем був укладений кредитний договір №4114690, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус України» надає кредитні кошти шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки відповідача. 30.11.3021 р. між ТОВ Авентус України» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30112021, відповідно до якого ТОВ «Авентус України» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до боржника. Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до договору факторингу перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №4114690 від 06.05.2021 р., який укладений між ТОВ «Авентус України» та [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 32 800,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 22\~800,00 грн. заборгованість за відсотками. Відповідач умови кредитного договору не виконав та не повернув кредитні кошти і проценти за користування кредитом. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №4114690 в розмірі 32 800,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 22\~800,00 грн. заборгованість за відсотками, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідач позов не визнала. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів надання кредиту відповідачеві, а лише стверджується, що сума в розмірі 10000,00 грн. була надана відповідачу. На переконання відповідача, оскільки позивачем не доведено надання відповідачеві кредитних коштів, то відсутні підстави вимагати їх повернення. Також відповідач вказував, що позивачем на надано належних доказів набуття права вимоги до відповідача, а саме відсутній повний текст договору факторингу та реєстр боржників, позивачем не надано належних доказів в підтвердження ознайомлення відповідачем з Правилами надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту (надалі Правила), які знаходяться на сайті: https://creditplus.ua, а також зазначав про відсутність зазначених Правил в матеріалах справи, які були б підписані відповідачем. Заперечував отримання відповідачем повідомлення позивача про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору №4114690 від 06.05.2021 р. за вих. №5335144-1 від 07.12.2021 р. Відповідач наполягає на безпідставності нарахування процентів за користування кредитними коштами в сумі 22\~800,00 грн., посилаючись на те, що строк кредитування складає 30 днів, а відповідач не ініціював пролонгацію строку кредитування, а тому, на думку відповідача, має застосовуватися саме період тривалістю 30 днів для розрахунку процентів за користування кредитом. Відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову, та стягнути витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн., які відповідач сплатив своєму представнику за надану правову допомогу в цій справі (а.с. 43-49). Позивач у відповіді на відзив на позовну заяву зазначив, що договір про надання споживчого кредиту №4114690 від 06.05.2021 р. підписувався електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатору. Зазначав, що він не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, які підтверджують надання відповідачеві кредитних коштів. Вважає, що в зв`язку з неповерненням кредитних коштів в тридцятиденний строк відбулася автоматична пролонгація строку кредитування відповідно до п. 4.3 Договору (а.с. 57-69). Також позивачем надані додаткові письмові пояснення, в яких зазначений алгоритм укладання кредитного договору в електронному вигляді та перерахування кредитних коштів відповідачеві, та наданий доказ перерахування грошових коштів за допомогою системи EasyPay (а.с. 91-101). Від представника відповідача надійшло клопотання від 11.11.2022р. про залишення додаткових пояснень Позивача без розгляду, в яких він зазначає, що позивачем порушені строки та порядок надання доказів (а.с. 103-105). Представник позивача у клопотаннях від 19.10.2022 р. та від 26.10.2022 р. зазначав, що просить проводить судові засідання за відсутності представників позивача, а також вказував, що не заперечує проти винесення судом заочного рішення (а.с. 74, 90). Представник відповідача у заяві від 17.11.2022 р. просив суд про розгляд справи без участі відповідача та його представника, просив відмовити в задоволенні позову. Судом встановлено, що між ТОВ «Авентус України» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту №4114690 від 06.05.2021 р. (а.с. 4-8), за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 10 000,00 грн, на строк 30 днів, тобто датою повернення кредиту є 05.06.2021 р.(п. 1.3, 1.4 Договору). Стандартна процентна ставка становить 1,90% на день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; в межах нового строку кредит, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору (п. 1.5.1 Договору). Відповідно до п. 2.1. та 2.4 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту; кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору. Аналогічні умови зазначені у паспорті споживчого кредиту (а.с. 9-11). Договір про надання споживчого кредиту №4114690 від 06.05.2021р. підписувався електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатору, що не заперечується сторонами. Листом ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 28.10.2022р. за №2222, яка безпосередньо надає фінансові послуги з переказу коштів, що здійснюються за допомогою вебсайта: https://easypay.ua, \~підтвердило товариству з обмеженою відповідальністю «Авентус України» про успішність операції, а саме транзакції №941169442 про перерахування 06.05.2021р. об 21:45, суми в розмірі 10000,00 грн. на картку № [NUMBER] (а.с. 96). Порівняючи відомості про номер картки, на яку був здійснений платіж, зазначений у Листі від 28.10.2022р. за №2222 та відомостями про намір картки відповідача на яку ТОВ «Авентус України» мав перерахувати кредитні кошти, згідно з укладеним договором про надання споживчого кредиту №4114690 від 06.05.2021р., суд встановив тотожність усіх зазначених цифр в обох картках, на підставі чого суд дійшов до висновку, що ТОВ «Авентус України» перерахував відповідачеві кредитні кошти у сумі 10000,00грн., а відтак виконав свої зобов`язання за зазначеним договором. Відповідно до картки обліку договору, ТОВ «Авентус України» надало відповідачеві 06.05.2021 року кредит в сумі 10 000,00 грн., з стандартною процентною ставкою за користування кредитом 1,90%. За період з 06.05.2021 р. по 03.09.2021 р. (включно) сума процентів за користування кредитом складає 22800,00 грн. (а.с. 17-21). Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2022 р. відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 37). Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту прав позивача, як кредитора у грошовому зобов`язанні. Суд, дослідивши докази в межах заявлених суду позовних вимог, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України\~зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 Цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів. Відповідно до ч. 1 та ч. 2\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.ст.\~525,\~526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до\~ст. 1046 (параграф 1, глава 71) ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою та другою ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (глави 71), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Доказів повернення відповідачем кредиту та сплати процентів за користування кредитом, суду не надано, а відтак суд вважає доведеною наявність заборгованості відповідача перед ТОВ «Авентус України», за договором про надання споживчого кредиту №4114690 від 06.05.2021р. в загальній сумі 32800 грн. (станом на 03.09.2021 р.) яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 10000,00 грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом у сумі 22800,00 грн. Суд відхиляє доводи представника відповідача про необґрунтованість нарахування процентів за користування кредитом в сумі 32800 грн. з огляду на наступне. Відповідно до п. 1.4 Договору про надання споживчого кредиту №4114690 від 06.05.2021р., строк кредиту -30 днів та строк кредиту може бути продовжений у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Згідно з п. 4.3.1 Розділу 4 Договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп. 4.2.2 4.2.4. Отже, сторони договору передбачили порядок продовження строку кредиту, та ці положення договору не суперечать діючому законодавству та не визнавалися недійсними в судовому порядку. Враховуючи положення пунктів 1.4 та 4.3.1 договору, максимальний строк кредиту складає 120 днів (30днів- первісний строк кредиту та 90 днів максимальний строк на який продовжується строк кредиту) за умови неповернення кредитних коштів у встановлений Договором строк. Проценти за користування кредитом складають 1,90% на день та застосовуються: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, а також у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору (п. 1.5.1 договору). Загальна сума відсотків за користування кредитом складає 32800 грн.= 10000 грн.* 1,90%*120 дн., де: 10000 грн. сума наданого кредиту, 1,90% -процентна ставка, яка передбачена договором, 120 дн.- максимальний строк кредиту (за період 06.05.2021 р. по 03.09.2021 р.) з урахуванням первісного строку та строку на який був продовжений строк кредиту). Саме така сума процентів за користування кредитом була нарахована відповідачеві та її нарахування передбачено умовами договору. Згідно договору факторингу №30112021 від 30.11.2021 р., право вимоги від ТОВ «Авентус України» (Клієнт) перейшло до позивача -ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор). Право вимоги, яке відступається, передано позивачу в розмірі заборгованості відповідача перед ТОВ «Авентус України» за Договором про надання споживчого кредиту №4114690 від 06.05.2021 р., а саме у загальному розмірі 32\~800,00 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 10000,00 грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом у сумі 22 800,00 грн (а.с. 12-13; 15; 67-68). Відповідно до 1.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підписаний 30.11.2021 р. (а.с. 14), а відтак позивач набув право вимоги до відповідача з 30.11.2021 р. Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1\~ст. 1082 ЦК України\~- боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Доказів сплати відповідачем кредиту та процентів за користування кредитом, суду не надано, а відтак суд вважає доведеною наявність заборгованості відповідача перед позивачем, за Договором про надання споживчого кредиту №4114690 від 06.05.2021 р. та Договору 32\~800,00 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 10000,00 грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитом у сумі 22800,00 грн. За такими обставинами позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач направив на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по Кредитному договору №4114690 від 06.05.2021р. за вих.№5335144-1 від 07.12.2021 р. в якій серед іншого, повідомлялася про укладання Договору факторингу №30112021 від 30.11.2021 р., розмір грошового зобов`язання, яке відповідач має сплатити позивачеві, та вимога про сплату такого зобов`язання (а.с. 16). Проте, доказів передачі зазначеного повідомлення до організації поштового зв`язку та отримання цього повідомлення відповідачем, суду не надано, а тому суд дійшов до висновку про недоведеність направлення повідомлення на адресу відповідача. Але само по собі ненаправлення повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості не звільняє відповідача від виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором №4114690 від 06.05.2021 р., оскільки таке звільнення від виконання зобов`язання не передбачене діючим законодавством. У разі неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків у вигляді виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові, яке визнається належним виконанням (ч. 2 ст. 516 ЦК України). Отже, хоча й позивачем не надано доказів письмового повідомлення відповідача про заміну кредитора, але зазначена обставина не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у Постанові від 06 лютого 2019 року у справі No 361/2105/16-ц. Доводи представника відповідача на безпідставність вимог позивача через відсутність підписаних відповідачем Правил надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, суд вважає неспроможними, оскільки усі істотні умови договору, викладені у Договорі про надання споживчого кредиту №4114690 від 06.05.2021 р., який підписаний обома сторонами та на положеннях якого безпосередньо ґрунтується заявлений позов. Оскільки, позовні вимоги не обґрунтовуються Правилами надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, та зобов`язання відповідача виникли із Договору про надання споживчого кредиту №4114690 від 06.05.2021 р., то відсутність підписаних Правил надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, не впливає на рішення по суті справи. Також суд вважає необґрунтованим та безпідставним клопотання представника відповідача про залишення без розгляду додаткових пояснень позивача, оскільки право сторони на дачу пояснень, передбачено ст. 43 ЦПК України. При цьому сторона самостійно визначає зміст таких пояснень, що кореспондується із принципом справедливого судового розгляду та змагальності сторін. Так у Рішенні ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Не погоджується суд й з доводами представника відповідача про порушення строків та порядку надання позивачем доказів, оскільки представник позивача в своїй відповіді на відзив зазначав про неможливість своєчасно подати певні докази (перерахування кредитних коштів відповідачеві) та вказував про надання таких доказів після отримання їх от первісного кредитора. Крім того, на думку суду, не може процесуальний формалізм перевищувати принцип справедливого судового розгляду. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючі, що позовні вимоги задоволені судом в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481 грн, який позивач сплатив при подачі позову до суду (а.с. 33).

Outcome: approved