Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2022 року позов [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» (далі - відповідач, ТОВ «ФК «АЛАНД»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Олексія Олександровича (далі - третя особа-1, Приватний виконавець Клименко О.О.), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни (далі - третя особа-2, Приватний нотаріус Хара Н.С.), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. 16.12.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника [PERSON] - адвоката Ковальова В.М. надійшла заява, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, про стягнення судових витрат у справі, в якій останній просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила правовий висновок про те, що вимога, передбачена ч. 8 ст. 141 ЦПК, застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Заява про ухвалення додаткового рішення була направлена на адресу суду 02.12.2022 року, що підтверджується відбитком штаму поштового відділення на конверті. Зважаючи на те, що рішення ухвалено 29.11.2022 року, суд вважає, що заява подана в межах п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Аналізуючи викладене, суд вважає за можливе вирішити питання про ухвалення додаткового рішення без виклику учасників справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши заяву про ухвалення додаткового рішення, зміст судового рішення, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд встановив наступне. Так, за наслідком розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Олексія Олександровича, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, 29.11.2022 року ухвалено рішення про задоволення позову. Разом з тим, у вказаному рішенні судом не вирішено питання про судові витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн., а саме: 1 000,00 грн. - вивчення та здійснення правового аналізу документів і консультування з даного предмета спору; 3 000,00 грн. - складання процесуальних документів; 1 500,00 грн. - участь у судовому засіданні (за кожне). В той же час, у зазначеному орієнтовному розрахунку позивач зазначив про те, що остаточна сума витрат на правничу допомогу, підтверджена необхідними документами, буде надана суду відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. У заяві про стягнення судових витрат по справі в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник [PERSON] - адвокат Ковальов В.М. просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. До заяви представником позивача додано копію договору про надання правової допомоги від 02.03.2020 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Агенція правового захисту» в особі старшого партнера Ковальова В.М. (далі - Виконавець) та [PERSON] (далі - Замовник); копію ордера на надання правої допомоги від 29.11.2022 року серії АІ № 1000330; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 20.09.2007 року № 157; копію звіту про виконання договору щодо надання правової допомоги від 02.12.2022 року; копію акту прийому-передач наданих послуг від 02.12.2022 року та копію рахунку на оплату за договором про надання правової допомоги від 02.03.2020 року. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц та від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18. Відповідно до п. 1.2. договору про надання правової допомоги від 02.03.2020 року, метою укладання договору є захист прав та інтересів Замовника у спірних правовідносинах з ТОВ «ФК «АЛАНД» та визнання виконавчого напису № 3770 від 05.02.2020 року, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. таким, що не підлягає виконанню. Як визначено у п. 4.1. договору про надання правової допомоги від 02.03.2020 року, за надання правової допомоги Замовник сплачує Виконавцю грошові кошти/винагороду у наступному розмірі: 10 000,00 грн. - за представництво інтересів Замовника в суді першої інстанції (у тому числі, складання процесуальних документів); 10 000,00 грн. - за представництво інтересів Замовника в суді апеляційної інстанції (у тому числі, складання процесуальних документів); 10 000,00 грн. - за представництво інтересів Замовника в суді касаційної інстанції (у тому числі, складання процесуальних документів); 5 000,00 грн. - гонорар Виконавця. Так, згідно звіту про виконання договору щодо надання правової допомоги від 02.03.2020 року, на виконання умов договору про надання правової допомоги від 02.03.2020 року, були надані наступні послуги: здійснено правовий аналіз документів у спірних правовідносинах та надано консультацію щодо судової практики у справах щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; підготовлено та подано до суду позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; підготовлено та подано до суду заяву про забезпечення позову; прийнято участь у підготовчих та судових засіданнях у Печерському районному суді м. Києва. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 02.12.2022 року на виконання умов договору про надання правової допомоги від 02.03.2020 року були надані наступні послуги (правнича допомога): представництво інтересів [PERSON] в суді першої інстанції (у тому числі, складання процесуальних документів) - 10 000,00 грн.; гонорар адвоката - 5 000,00 грн. Разом вартість правничої допомоги становить 15 000,00 грн. Замовник отримав надані послуги без зауважень на загальну суму 15 000,00 грн. без ПДВ. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У частині 3 ст. 141 ЦПК України визначене загальне правило розподілу судових витрат. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: partial