Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

У липні 2022 року керівник Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі: Комунального підприємства "Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування", Губиниської селищної ради до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідача вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами, із застосуванням ст.75 КК України. В результаті протиправних дій відповідача потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, у зв`язку з чим останній перебував на лікуванні в КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» з 24.09.2019 року по 04.10.2019 року. На лікування [PERSON] витрачено 4050,42 грн. Витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого здійснені внаслідок злочинних дій відповідача, тому між діями останнього та цими витратами є прямий причинний-наслідковий зв`язок, що встановлено вироком суду, а тому просить стягнути з відповідача витрачені на стаціонарне лікування потерпілого кошти у сумі 4050,42 грн. Ухвалою суду від 03 серпня 2022 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Прокурор Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області Ліскін В.І. у наданій заяві про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Представник Комунального підприємства "Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування" у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Губиниської селищної ради у судове засідання не з`явився, надіславши заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги та обставини, викладені у позові визнав у повному обсязі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 3 та ч. 4 ст. 56 ЦПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Згідно листа Комунального підприємства "Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування" вих.410 від 10 червня 2022 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні 11 ліжко днів з 24 вересня 2019 року по 04 жовтня 2019 року у травматологічному\~ відділенні, заходи щодо стягнення витрат на лікування потерпілих лікарнею не вживались (а.с.14-15). Як вбачається з матеріалів справи, заходи щодо стягнення витрат на лікування потерпілого не вживалися також і Губиниською селищною радою Новомосковського району. Наведені обставини є підставою для представництва інтересів держави в суді прокурором. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді одного року обмеження волі, із застосуванням ст.75 КК України. Внаслідок протиправних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості (а.с.31-32). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 р «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарному лікуванні потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Згідно довідки КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» від 07.06.2022, вартість знаходження хворого [PERSON] на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні за період з 24 вересня 2019 року по 04 жовтня 2019\~ року становить 4050,42 грн.(а.с.16). Комунальне підприємство "Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування", у якій проводилось лікування потерпілих\~ перебувало в управлінні Дніпропетровської обласної ради та фінансується з обласного бюджету. Витрати, здійснені вищевказаною медичною установою на лікування потерпілого від злочину та непогашення зазначених витрат, призводять до ненадходження коштів до місцевого бюджету, що створює навантаження на бюджет та ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам. Оскільки судом під час розгляду справи та вивчення матеріалів справи було встановлено причино - наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та підставами перебування потерпілого [PERSON] в лікарні,\~ обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача. Крім того, суд приймає до уваги, що у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову, а відповідач визнав позов, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.141 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача 50 відсотків судового збору на користь держави, що становить 496,20 грн. (992,40 грн.*50%), а решту суми судового збору слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved