Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача шкоду, заподіяну смертю фізичної особи [PERSON] , який є чоловіком позивача. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.06.2020 в м. Києві на вул.. Богатирська відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участі автомобіля «ВМW7301», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок отриманих травм [PERSON] помер. Відповідальність водія транспортного засобу - «ВМW7301», д.н.з. [NUMBER] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у приватного акціонерного товариства « Страхова група « Ю.БІ.ЙА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № 130443177. 15.06.2020 за фактом настання дорожньо-транспортної пригоди було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020100000000546 та розпочато досудове розслідування. Позивач просить стягнути з приватного акціонерного товариства « Страхова група « Ю.БІ.ЙА» шкоду, яка становить: по 14 169,00 грн. - страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду на кожного члена родини; 85014,00 грн. - страхового відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника на кожну доньку померлого. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача подав до суду заяву з клопотанням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.06.2020 о 23 год. 36 хв у м. Києві на вул.. Богатирська, відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд на пішохода. Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 29.12.2020 дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення [PERSON] п. 12.2,12.,3,12.9(б) ПДР (а.с.30). 15.06.2020 за фактом настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020100000000546 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК України. Відповідно до довідки про причину смерті від 17.06.2020 №010 2432, [PERSON] , 1986 року народження, загинув [INFO] , причина смерті: пішохід, травмований (а.с. 35). Згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с.36). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.37). Згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.38). Матеріали справи містять поліс № 130443177 діючий станом на 15.06.2020. Отже, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія за спричинену шкоду здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тлумачення ст. ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про компенсацію збитків є заподіяння їх іншій особі. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, за приписами ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Матеріали справи містять поліс № 130443177 діючий станом на 15.06.2020. Отже, на момент настання дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія за спричинену шкоду здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За положеннями ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. За приписами п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи, перелік яких визначений п. 35.2 ст. 35 цього Закону. Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15 зазначила, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Тому у контексті вказаних обставин Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у ст. 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» мінімальна заробітна плата у 2020 році у місячному розмір з 1 січня - 4723 гривень. Як встановлено з наданих суду доказів та не оспорювалося відповідачем особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю [PERSON] є: батько [PERSON] , відомості у позивача про нього відсутні, дружина- [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , донька- [PERSON] , [INFO] . Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 56676,00 грн., розмір, що підлягає відшкодуванню позивачу, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх доньок по 14169,00 грн.кожному. Пунктом 27.2 ст. 27 «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Частиною 1 ст. 1200 ЦК України передбачено право на відшкодування шкоди в разі смерті потерпілого непрацездатним особам, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Позивачем заявлено відшкодування у розмірі мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника. На час смерті [PERSON] мав на утриманні доньок- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на момент ДТП були малолітніми та перебували на утриманні загиблого батька, тому мала право на утримання від померлого батька. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача страхове відшкодування компенсація за спричинену моральну шкоду та компенсація за спричинену шкоду втратою годувальника. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved