Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

У серпні 2021 року позивач АТ Криворізька теплоцентраль звернулось до суду із вказаним позовом до відповідача, в обгрунтування позовних вимог вказали, що позивач є постачальником теплової енергії нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , власником якого є відповідач. Відповідач не здійснює оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року у розмірі 6875,62 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн. Ухвалою суду від 15 листопада 2022 року скасоване заочне рішення у справі від 22 листопада 2021 року, яким було задоволено позовні вимоги АТ Криворізька теплоцентраль до [PERSON] , призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позову заяву, в якому вказано, що позивач в рахунок обгрунтування розміру заборгованості по оплаті за теплову енергію посилається на розрахунок заборгованості, який не підписаний представником, відсутня печатка організації, а тому розмір заборгованості визначений позивачем необгрунтовано. Договір про надання теплової енергії, вона з АТ Криворізька теплоцентраль не укладала та не підписувала, цей договір не набрав чинності, оскільки відповідачем було подано протокол розбіжностей, на який відповідач не надав відповіді. У березні 2021 року вона отримала від позивача лист про укладення договору з додатками, а саме 2 примірника договору купівлі-продажу теплової енергії № 2005 від 16.03.2021 року. Розглянувши проект договору, відповідач встановила, що розрахунки додатків № 1 та № 3 до проекту договору не відповідають дійсним обставинам, оскільки фактично приборів опалення в нежитловому приміщенні за адресою:\~ [ADDRESS] не має і ніколи не було і тому вона склала протокол розбіжностей від 16.03.2021 року та один екземпляр договору та два екземпляри протоколу розбіжностей від 16.03.2021 року направила рекомендованим листом на адресу Теплопостачальної організації. В порушення ч.5 ст.181 ГК України, теплопостачальна організація отримавши два екземпляри протоколу розбіжностей порушила зобов`язання протягом двадцяти днів розглянути вказаний протокол і в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей та включити до договору купівлі-продажу теплової енергії № 2005 від 16.03.2021 року всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишилися неврегульованими, передати в цей же строк до суду. Натомість, теплопостачальна організація звернулася до відповідача з листом щодо узгодження протоколу розбіжностей до якого додано: протокол узгодження розбіжностей від 31.03.2021 року до договору купівлі-продажу теплової енергії № 2005 від 16.03.2021 року та підписаний протокол розбіжностей від 16.03.2021 року до договору купівлі- продажу теплової енергії № 2005 від 16.03.2021 року. Відповідач вважає договір купівлі - продажу теплової енергії № 2005 від 16.03.2021 року укладеним 16.03.2021 року з додатками № 1, № 2, № 3 в редакції протоколу розбіжностей від 16.03.2021 року. При цьому, відповідач фактично не отримує послуги з теплової енергії, оскільки у нежитловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , відсутні технічні засоби (радіатори опалення, розведення труб опалення у нежитловому приміщенні, тепловий лічильник). Всі доводи позивача щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, яка фактично не надавалась, так як в нежитловому приміщенні відсутня теплова комунікація, грунтуються на суб`єктивних оцінках та припущеннях, а тому позовні вимоги АТ Криворізька теплоцентраль є безпідставними, необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Від позивача АТ Криворізька теплоцентраль надійшла відповідь на відзив в якому вказано, що згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, з 01.10.2013 року виконавцем послуги теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку [ADDRESS] . КПТМ Криворіжтепломережа разом із іншими споживачами, передало позивачу об`єкт теплопостачання за адресою: [ADDRESS] із тепловим навантаження - 0,001 Гкал/год. Згідно п.п.4, 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198 користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, споживач зобов`язаний до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання укласти з теплопостачальною організацією такий договір. Законом України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Так, у лютому 2021 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист з вимогою розгляду та підписання підготовленого позивачем проекту договору купівлі-продажу теплової енергії № 2005, відповідно до п.10.1 цього договору його умови поширюються на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем з 16.10.2019 року. При цьому, ст.19 Закону України Про теплопостачання передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними і факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Доказами поставки відповідачу послуги з постачання теплової енергії є рішення копії актів про подачу та припинення подачі теплоносія за спірний період. Враховуючи викладене, просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою суду від 12 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про виклик і допит свідків. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року "Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" до Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль", а саме об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста (а.с.113). Виконавцем послуги з постачання теплової енергії для будинку за адресою: [ADDRESS] є позивач - Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль". Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення 41 в будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування № 1124, посвідченого 16 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кноль О.А., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 265585323 від 13 липня 2021 року (а.с.8). Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 24 Закону України "Про теплопостачання" серед основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до пункту 1 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198 (далі - Правила), Правила визначають взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії. Пунктом 3 Правил передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Згідно з пунктом 4 Правил - користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією. Пунктом 14 Правил передбачений обов`язок споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання. Пунктами 23-28 Правил визначено порядок проведення розрахунків за спожиту теплову енергію, а пунктом 40 Правил передбачено, що споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до частин 5, 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі, а споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до\~статті 24\~ Закону\~України "Про\~теплопостачання",\~основним обов`язком\~споживача теплової\~енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно зі статтею 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. З наведеного вбачається, що постачання теплової енергії має здійснюватися на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, укладеного між споживачем та енергопостачальною організацією. В свою чергу, оскільки користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії, то саме на споживача покладено обов`язок укласти договір з теплопостачальною організацією. Листом за Вих. № 134/30 від 12 лютого 2021 року АТ Криворізька теплоцентраль направило відповідачу пропозицію щодо укладення договору. За договором купівлі-продажу теплової енергії № 2005 від 16 березня 2021 року теплопостачальна організація (АТ Криворізька теплоцентраль) бере на себе зобов`язання постачати [PERSON] теплову енергію в потрібних йому обсягах, а [PERSON] зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором та згідно дислокації, доданої до договору, об`єктом теплопостачання є зокрема нежитлове приміщення [ADDRESS] , загальна площа якого становить 101,7 кв.м. (а.с.10-16). До вказаного договору відповідачем подано протокол розбіжностей, який не погоджений позивачем. Таким чином, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що всупереч наведених вимог закону відповідачем у спірний період не був укладений відповідний договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору у належній формі. У той же час, відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Разом із цим, визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем, і, як наслідок, тарифу, який застосовуватиметься у розрахунках між сторонами, є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: населення, яке є власниками, орендарями житлових приміщень (квартир) і отримує послуги з централізованого опалення, укладає із теплопостачальною організацією договір про надання послуг з централізованого опалення із зазначенням встановленого тарифу на послугу з централізованого опалення; фізичні особи-підприємці, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення у структурі багатоквартирних житлових будинків для здійснення у них підприємницької діяльності, укладають з теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії із зазначенням у них встановленого тарифу для "інших споживачів". Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 в справі № 904/6293/17. Суд зазначає, що підставою для виникнення у відповідача зобов`язань з оплати послуг з постачання теплової енергії без укладеного договору є, насамперед, факт надання відповідних послуг, а також доведення обсягу та вартості таких послуг належними та допустимими доказами, адже споживання теплової енергії не може бути безоплатним. У листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 18.03.2015 року № 2450/15/61-15 надано роз`яснення, що оплату за теплову енергію та житлово-комунальні послуги за тарифами "для населення" здійснюють власники чи користувачі квартири, інших приміщень, призначених та придатних для постійного проживання в них, а для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для "інших споживачів". Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилається на те, що будинок [ADDRESS] є багатоповерховим та опалення приміщення № 41 здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, яка є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкової системи будинку, а тому відповідач фактично отримував теплову енергію у період з 28.10.2019 року по 14.04.2021 року без укладення договору, але не здійснював оплату за надані послуги у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 6\~875,62 грн., яку просили стягнути з відповідача. Оскільки відповідач споживав теплову енергію для обігріву нежитлового приміщення, то відповідачем розраховано вартість наданих послуг із застосуванням тарифів, передбачених для групи «інші споживачі». В обґрунтування заявлених вимог та на підтвердження факту надання відповідачу послуг з опалення, позивачем надано рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про початок опалювального сезону 2019-2020 років" від 18.09.2019 року № 448; рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про закінчення опалювального сезону 2019/2020 років" від 23.03.2020 року № 168; рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про початок опалювального сезону 2020/2021" від 16.09.2020 року № 466; рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про закінчення опалювального сезону 2020/2021 років" від 17.03.2021 року № 119 (а.с.21-24). Як зазначає позивач, на виконання вказаних вище вказаних рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради позивач вчасно розпочинав та своєчасно закінчував опалювальні сезони 2019-2021 років та підтвердження чого позивачем надано акти: Акт від 28.10.2019 року, складений представником АТ "Криворізька теплоцентраль" та представником КК Дом.Ком про те, що 28 жовтня 2019 року було подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; Акт від 15.04.2020 року, складений представником АТ "Криворізька теплоцентраль" та представником КК Дом.Ком про те, що 15 квітня 2020 року була припинена подача теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; Акт від 02.11.2020 року, складений представником АТ "Криворізька теплоцентраль" та представником КК Дом.Ком про те, що 02 листопада 2020 року було подано теплоносій в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] ; Акт від 14.04.2021 року, складений представником АТ "Криворізька теплоцентраль" та представником КК Дом.Ком про те, що 14 квітня 2021 року була припинена подача теплоносія в будівлю житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.25-26). Позивачем було здійснено розрахунок спожитої теплової енергії [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за період з 28 жовтня 2019 року по 14 квітня 2021 року в якому вказано, що відповідачу було поставлено в цей період теплову енергію у загальній кількості 3,78 Гкал на суму 6875,62 грн. (а.с.20). При цьому, із доданого позивачем розрахунок вбачається, що він здійснювався виходячи із договірного навантаження 0,001 Гкал/год із застосуванням коефіцієнту фактичного опалення «Q», який щомісячно містив різноманітні значення від 0,12 Гкал до 0,49 Гкал. Крім того, при розрахунку позивачем застосовано різні показники тарифів не теплову енергію, а саме у період з листопада по квітень 2019 року нараховано щомісячно плату по тарифу 1429,291 грн/Гкал (без ПДВ), з листопада по грудень 2020 року 1414,22 грн/Гкал (без ПДВ), з січня по квітень 2021 року 1669,51 грн/Гкал (без ПДВ). Проте позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження застосованих у розрахунку заборгованості показників договірного навантаження, коефіцієнтів фактичного щомісячного опалення, а також застосованих щомісячних тарифів на теплову енергію, у зв`язку з чми суд позбавлений можливості перевірити правомірність та правильність здійсненого розрахунку. В свою чергу, під час розгляду справи відповідач факт надання йому послуг теплопостачання заперечувала, посилаючись на те, що у належному їй нежитловому приміщенні прим. 41, яке вбудоване у цокольний поверх будинку за адресою: [ADDRESS] , відсутня система опалення, а отже послуги з постачання теплової енергії позивачем у спірний період їй не надавались. Так, з технічного паспорту на групу нежитлових приміщень, виготовленому 20.08.2021 року ФОП [PERSON] встановлено, що загальна площа нежитлового приміщення [ADDRESS] становить 101,7 кв.м., приміщення вбудоване у цокольний поверх чотирьоповерхового житлового будинку, має бетонний фундамент, цегляні стіни, залізобетонні перекриття, бетонну підлогу, а також інженерне обладнання, яке складається з електрики, водопроводу та каналізації. При цьому, обладнання у вигляді газопроводу та опалення будь-якого виду у приміщенні відсутнє. (а.с.98-101). Факт відсутності системи централізованого опалення в нежитловому приміщенні\~ [ADDRESS] \~зафіксовано\~також в Акті обстеження побутових умов нежитлового приміщення від 20 жовтня 2019 року, який складений комісією у складі старшого по будинку [PERSON] , слюсаря керуючої компанії «Домком» Заруби О.І. та свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підтвердження чого складено фототаблицю (а.с.104). Надані відповідачем докази не спростовані позивачем, при цьому позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження викладених у позові обставин, зокрема того, що нежитлове приміщення відповідача оснащене системою централізованого опалення, яке є єдиною і невід`ємною частиною житлового будинку, не надано доказів надання відповідачу послуг з опалення у заявлений спірний період, а також доказів, що підтверджують застосовані позивачем в односторонньому порядку показники під час здійснення розрахунку заборгованості. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів в період з 2019 року по 2021 рік, а також Акти включення опалення та припинення подачі теплоносія на будинок у спірний період не є належними доказами надання послуг теплопостачання саме відповідачу в нежитловому приміщенні № 41. Посилання позивача на обставини передачі йому від КПТМ Криворіжтепломережа з 01.10.2013 року об`єкту теплопостачання за адресою: [ADDRESS] із тепловим навантаженням - 0,001 Гкал/год не може бути єдиним, належним та допустимим доказом на підтвредження факту надання АТ «Криворізька теплоцентраль» послуг з опалення відповідачу у заявленому спірному періоді з 28.10.2019 року по 14.04.2021 року на суму 6\~875,62 грн. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для задоволення позову. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed