Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник позивачки [PERSON] адвокат Мундяк М.М. звернувся до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги просить стягнути ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 121400,00 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 16593,62 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 25000 грн та судові витрати в сумі 12238,75 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивачки адвокат Мундяк М.М. покликався на те, що 08 липня 2020 року о 14 год. 50 хв. по вулиці Дрогобицька, 106 у місті Стрию Львівської області [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Renault Trafik», д.н.з. [NUMBER] , виїжджаючи на головну дорогу Стрий - Дрогобич, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Reno Scenik», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР. Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17 вересня 2020 року в справі № 456/2658/20 [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля «Renault Trafik» на момент ДТП була застрахована в ТДВ «CK «Ю.Ес.Ай»» відповідно до полісу № АО-4170597 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також цивільно-правова відповідальність перед третіми особами водія автомобіля «Renault Trafik» на момент ДТП була застрахована в ТДВ «CK «Гардіан»» відповідно до полісу № АО-1188399 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 02 жовтня 2020 року ТДВ «CK «Ю.Ес.Ай»» згідно з полісом № АО-4170597 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів отримало заяву про страхове відшкодування та прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 121400,00 грн. Станом на 01 квітня 2022 року жодні страхові відшкодування позивачці не виплачені. Зі слів водія автомобіля марки «Renault Trafik», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , розмір франшизи складає 1300 гривень. Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи за договором № 117-20 від 10 серпня 2020 року вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля «RENAULT Scenic 1,5 dCi», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок його аварійного пошкодження у ДТП, у зв`язку з тим, що вартість відновлюваного ремонту вказаного автомобіля перевищує його вартість до цього пошкодження і відповідно проводити його повноцінне ремонтне відновлення економічно недоцільно, визначається у розмірі його ринкової вартості на момент до цього пошкодження, яка, з врахуванням характеристик, показників його стану на той час, що можливо було встановити при експертному огляді 14.08.2020 вже аварійно пошкодженого автомобіля, в цінах станом на момент ДТП 08.07.2020 року становила 188875,80 грн. Вартість пошкодженого автомобіля становить 50892,18 грн. Так як фактичний розмір шкоди (188875,80 грн - 50892,18 грн = 137983,62 грн) перевищує страхову виплату, за рішенням ТДВ «CK «Ю.Ес.Ай»» в сумі 121400 грн (137983,62 - 121400 = 16583,62) на 16583,62 гривень, то [PERSON] зобов`язаний відшкодувати [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 16583,62 гривень. Окрім майнової шкоди, внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачці також завдано моральної шкоди, яка полягає у значних душевних хвилюваннях, і оцінюється позивачкою в сумі 25000 грн. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Васечко Ю.А. подано відзив на позовну заяву, в якому останній з позовними вимогами позивачки не погоджується з огляду на те, що нею невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до пред`явлення необґрунтованих позовних вимог. Зокрема зазначає, що у разі визнання транспортного засобу знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У даному випадку різниця між ринковою вартістю автомобіля марки «Reno Scenik», д.н.з. [NUMBER] , до та після пошкодження внаслідок ДТП становить 137983,62 грн. Ліміт відповідальності ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» за шкоду, заподіяну [PERSON] складає 130000,00 гривень, франшиза становить 1300,00 гривень. Відтак страхове відшкодування, яке підлягає стягненню з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», становить 128700,00 гривень. Відповідальністю [PERSON] є різниця між фактичним розміром завданої шкода та розміром страхового відшкодування, яке повинне бути сплачено ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» в межах встановленого договором ліміту відповідальності, а саме: 9283,62 грн. Крім цього, зважаючи на те, що позивачкою не обгрунтовано та не надано суду доказів заподіяння [PERSON] моральної шкоди, вимога про її стягнення, як і вимога про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн задоволенню не підлягають, зважаючи на їх недоведеність. Відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» правом подачі відзиву не скористався. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.\~174\~ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви та клопотання сторін та процесуальні рішення, постановлені по справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 квітня 2022 року головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /Т. 1 а.с. 60/ Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.04.2022 позовну заяву [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 10.05.2022. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /Т. 1 а.с. 61/. Ухвалою від 10.05.2022 за клопотанням представників сторін підготовче судове засідання відкладено на 01.06.2022 /Т. 1 а.с. 75/. 10.05.2022 представником відповідача [PERSON] адвокатом Васечко Ю.А. подано відзив на позовну заяву /Т. 1 а.с. 70-74/. Ухвалою від 01.06.2022 за клопотанням представника позивачки підготовче судове засідання відкладено на 16.06.2022 /Т. 1 а.с. 86/. 10.06.2022 представником відповідача ТДВ «СК «Гардіан» Черняковським А.В. подано клопотання про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції /Т. 1 а.с. 95-97, 117-123/. 14.06.2022 представником відповідача ТДВ «СК «Гардіан» Черняковським А.В. подано відзив на позовну заяву /Т. 1 а.с. 104-116, 135-154/. Ухвалою від 16.06.2022 постановлено підготовче судове засідання 04.07.2022 проводити в режимі відеоконференції /Т. 1 а.с. 126/. Ухвалою від 26.07.2022 за клопотанням представника позивачки підготовче судове засідання відкладено на 23.09.2022 /Т. 1 а.с. 179/. 26.07.2022 представником відповідача ТДВ «СК «Гардіан» Черняковським А.В. подано клопотання про долучення доказів /Т. 1 а.с. 172-177, 186-199/. Ухвалою від 20.09.2022 задоволено клопотання представника відповідача ТДВ «СК «Гардіан» Черняковського А.В. та постановлено підготовче судове засідання 23.09.2022 проводити в режимі відеоконференції /Т. 1 а.с. 209/. Ухвалою від 23.09.2022 за клопотанням представника позивачки підготовче судове засідання відкладено на 18.10.2022 /Т. 1 а.с. 214/. Ухвалою від 17.10.2022 задоволено клопотання представника відповідача ТДВ «СК «Гардіан» Черняковського А.В. та постановлено підготовче судове засідання 18.10.2022 проводити в режимі відеоконференції /Т. 1 а.с. 229/. 07.11.2022 представником позивачки [PERSON] адвокатом Мундяком М.М. подано нову редакцію позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вимоги до ТДВ «СК «Гардіан» відсутні, останнє виключено з числа відповідачів /Т. 2 а.с. 1-5/. Ухвалою від 07.11.2022 підготовче судове засідання відкладено на 25.11.2022 /Т. 2 а.с. 7/. 25.11.2022 представником відповідача [PERSON] адвокатом Васечко Ю.А. подано відзив на позовну заяву /Т. 2 а.с. 19-22/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.11.2022 закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 07.12.2022 /Т. 2 а.с. 23/. Ухвалою від 30.12.2022, задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Васечко Ю.А. та постановлено судове засідання 05.01.2023 проводити в режимі відеоконференції /Т. 2 а.с. 49/. Розгляд справи по суті відбувся 25.01.2023 без участі сторін. Узагальнення доводів сторін та інші процесуальні дії у справі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її інтереси представляв адвокат Мундяк М.М., який подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Васечко Ю.А. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти часткового задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст.\~247\~ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд відповідно до вимог ч. 7 ст.\~81\~ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів, якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх в апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Відтак суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 липня 2020 року о 14 год. 50 хв. по вулиці Дрогобицька, 106 у місті Стрию Львівської області [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Renault Trafik», д.н.з. [NUMBER] , виїжджаючи на головну дорогу Стрий - Дрогобич, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Reno Scenik», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали технічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР. Відповідно до постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.09.2020, яка набрала законної сили 28.09.2020, винуватцем вищевказаної ДТП, яка мала місце 08.07.2020, визнано [PERSON] , керівника «Західбезбуд» /Т. 1 а.с. 10/. За змістом ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року в справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року в справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Так як обставини події встановлені і викладені в постанові Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.09.2020, яка набрала законної сили, то така є обов`язковою та враховується судом при розгляді справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлена постанова суду, однак лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена та в порядку ст.\~82\~ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки «Renault Scenic», н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , належить [PERSON] , жительці [ADDRESS] . 1 а.с. 51/. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Renault Trafik», д.н.з. [NUMBER] , застрахована в ТДВ «Ю.Ес.Ай», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 004170597, відповідно до якого страхова сума (ліміт цивільної відповідальності) на одного потерпілого за шкоду життю і здоров`ю становить 260000 гривень і за шкоду майну - 130000 гривень, франшиза 1300 гривень /Т. 1 а.с. 140/. Також цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Renault Trafik», д.н.з. [NUMBER] , застрахована в ТДВ «СК «Гардіан», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 001188399, відповідно до якого страхова сума (ліміт цивільної відповідальності) на одного потерпілого за шкоду життю і здоров`ю становить 200000 гривень і за шкоду майну - 100000 гривень, франшиза 0,00 гривень /Т. 1 а.с. 141/. 28.01.2021 [PERSON] звернулася до ТДВ «СК «Гардіан» із заявою про виплату страхового відшкодування /Т. 1 а.с. 11/. ТДВ «Ю.Ес.Ай» листом № 51-6353 від 15.10.2020 повідомило ТДВ «СК «Гардіан» про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування за страховим полісом АО4170597 в розмірі 121400,00 гривень. Покликаючись на Порядок виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, повідомило про намір звернення до ТДВ «СК «Гардіан» (поліс АО1188399) з приводу компенсації 50% виплати страхового відшкодування за вищевказаною страховою подією /Т. 1 а.с. 12/. Згідно з висновком експерта № 190 судової автотоварознавчої експертизи, складеним 15.09.2020 судовим експертом Вербовим В.В., вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля «Renault Scenic», р.н. [NUMBER] , внаслідок його аварійного пошкодження у ДТП, у зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля перевищує його вартість до пошкодження і відповідно проводити його повноцінне ремонтне відновлення економічно недоцільно, визначається у розмірі його вартості на момент до цього пошкодження, яка, з врахуванням характеристик, показників його стану на той час, що можливо було встановити при експертному огляді 14.08.2020 вже аварійно пошкодженого автомобіля, в цінах станом на момент ДТП 08.07.2020 становила 188875,80 грн. Ринкова вартість автомобіля«Renault Scenic», р.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 08.07.2020, в пошкодженому стані в цінах на момент ДТП 08.07.2020 становить 50892,18 грн /Т. 1 а.с. 14-57/. Спірні правовідносини між сторонами виникли щодо права позивачки на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі. За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує Закон № 1961-IV. Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV. Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди. Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV). Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року в справі № 147/66/17). Водночас у Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV). Тобто, положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що позовні вимоги заявлені як до страховика винуватця ДТП у зв`язку з неотриманням страхового відшкодування, так і до винуватої особи у зв`язку з недостатністю розміру страхового відшкодування та з метою отримання повного розміру відшкодування в порядку ст. 1194 ЦК України. Надаючи оцінку аргументам сторін, суд вважає аргументи позивачки підставними в частині заявлених вимог до належних відповідачів, проте помилковими в частині визначення розміру відшкодування з огляду на таке. Дійсно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначає,\~що у разі\~настання страхового\~випадку страховик\~у межах\~страхових сум,\~зазначених у\~страховому полісі,\~відшкодовує у\~встановленому цим\~Законом порядку\~оцінену шкоду,\~заподіяну внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди життю,\~здоров`ю,\~майну третьої\~особи. Проте судом встановлено, визнається сторонами та підтверджується висновком експерта № 190 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 15.09.2020 судовим експертом Вербовим В.В., вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля «Renault Scenic», р.н. [NUMBER] , внаслідок його аварійного пошкодження у ДТП, у зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля перевищує його вартість до пошкодження і відповідно проводити його повноцінне ремонтне відновлення економічно недоцільно, визначається у розмірі його вартості на момент до цього пошкодження, яка, з врахуванням характеристик, показників його стану на той час, що можливо було встановити при експертному огляді 14.08.2020 вже аварійно пошкодженого автомобіля, в цінах станом на момент ДТП 08.07.2020 становила 188875,80 грн. Ринкова вартість автомобіля«Renault Scenic», р.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 08.07.2020, в пошкодженому стані, в цінах на момент ДТП 08.07.2020 становить 50892,18 грн /Т. 1 а.с. 14-57/. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.\~Ремонт вважається\~економічно необґрунтованим,\~якщо передбачені\~згідно зі\~звітом (актом)\~чи висновком\~про оцінку,\~виконаним оцінювачем\~або експертом\~відповідно до\~законодавства,\~витрати на\~відновлювальний ремонт\~транспортного засобу\~перевищують вартість\~транспортного засобу\~до дорожньо-транспортної\~пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, в даному конкретному випадку розмір страхового відшкодування становить 137983,62 грн (188875,80 грн (вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди) 50892,18 грн (вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди). Згідно з ч. 9.1. ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ч. 9.4. ст. 9 Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно з ч. 22.1 ст. 22 Закону в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 004170597 ліміт відповідальності ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» за шкоду, заподіяну [PERSON] життю і здоров`ю становить 260000 гривень, за шкоду майну - 130000 гривень, франшиза 1300 гривень /Т. 1 а.с. 140/. Отже, зважаючи на результати дослідження, викладені у висновку експерта № 190 від 15 вересня 2020 року, та враховуючи ліміт відповідальності страховика, із ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 128700,00 грн (130000,00 грн 1300,00 грн (франшиза)). Разом з тим, суд враховує, що відповідно до принципу диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд зобов`язаний розглядати справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Враховуючи, що позивачка просить стягнути з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» 121400,00 гривень страхового відшкодування, а тому вказана позовна вимога підлягає до задоволення. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17, Велика Палата Верховного Суду послідовно наголосила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15 з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року в справі № 147/66/17). Зважаючи на вищенаведене, з урахуванням висновку експерта № 190 від 15 вересня 2020 року, з [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода, розрахована як різниця між фактичним розміром завданої шкода та розміром страхового відшкодування, яке повинне бути сплачено ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» в межах встановленого договором ліміту відповідальності, а саме: 9283,62 грн (137983, 62 грн 128700,00 грн). Окрему увагу суд вважає за необхідне звернути і на вимогу позиваки про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди. Так, зазначений порядок визначений ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Тобто закон, покладає на\~страховика обовязок виплати моральної шкоди виключно при здійсненні страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. А тому, на думку суду, вимога про стягнення з [PERSON] 25000,00 гривень моральної шкоди є безпідставною. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). А відтак інші доводи сторін не аналізуються судом та не спростовуються, оскільки на висновки суду про наявність підстав для часткового задоволення позову не впливають. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. В п. 27 постанови №\~2\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 12.06.2009\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення з урахуванням встановлених судом обставин. Щодо судових витрат. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Так, документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2238,75 грн, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки [PERSON] відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України частково пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» слід стягнути 1214,00 грн судового збору, з [PERSON] 92,84 грн судового збору. Доказів понесення позивачкою інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали справи не містять, а тому вимоги про їх стягнення є безпідставними. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: partial