Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про визнання за [PERSON] права на завершення приватизації, отримання державного акта, реєстрації права власності, внесення відомостей до Державного земельного кадастру та публічної кадастрової на земельну ділянку площею 0,17 га для будівництва і обслуговування житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що після смерті чоловіка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, що встановлено судовим рішенням. До складу спадщини увійшла вищевказана земельна ділянка та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Земельна ділянка чоловікові була передана у власність рішенням Куснищанської сільської ради Любомльського району № 3/1 від 18 жовтня 1994 року. На той час у законодавчому порядку не було визначено форму державного акту та процедуру його отримання, тому за життя чоловік не завершив процедуру приватизації. На звернення до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо земельної ділянки отримала відмову через відсутність правовстановлюючих документів. У зв`язку із цим реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку. \~ \~ \~ \~ В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача через електронну пошту направив заяву про розгляд позову за його та позивача відсутності і підтримання заявлених вимог. Від Любомльської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника ради та ухвалення рішення на розсуд суду. \~ \~ \~ \~ Дослідженням доказів суд встановив такі фактичні обставини. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] позивач та [PERSON] перебували у зареєстрованому 13 листопада 1971 року шлюбі. З копії рішення Куснищанської сільської ради Любомльського району Волинської області від 18 жовтня 1994 року вбачається, що [PERSON] відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" передано у власність земельну ділянку площею 0,17 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Копією свідоцтва серії [NUMBER] стверджено, що [PERSON] помер [INFO] . Згідно з довідкою Любомльської міської ради від 28 вересня 2022 року №\~110 після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 0,17 га по [ADDRESS] відповідно до рішення Куснищанської сільської ради від 18 жовтня 1994 року №\~3/1. На час відкриття спадщини з [PERSON] проживала його дружина [PERSON] . Згідно з рішенням Любомльського районного суду від 12 липня 2011 року позивача визнано в порядку спадкування за законом одноособовим власником житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . З витягу про державну реєстрацію прав №\~31101677 вбачається, що позивач як одноособовий власник зареєструвала своє право власності на будинок [ADDRESS] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 3, 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.. Згідно із абз.2 п.1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).. Отже, аналіз встановлених фактичних обставин у їх взаємозв`язку з наведеними законодавчими приписами дає підстав для висновку, що позивач як єдиний спадкоємець [PERSON] , прийнявши спадщину у встановленому законом порядку, набула право на завершення приватизації земельної ділянки і реєстрації права власності на неї. З огляду на такий висновок позов в цій частині заявлених вимог підлягає задоволенню. Щодо вимог про визнання за позивачем права на внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та публічної кадастрової карти суд встановив таке. Відповідно до ст.9 Закону України "Про державний земельний кадастр" внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно із ст.36 того ж Закону на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, оприлюднюються картографічна основа, індексні кадастрові карти (плани) та всі відомості Державного земельного кадастру, передбачені статтями 12 - 15 цього Закону, в тому числі у векторному вигляді, без права їх зміни (редагування). Отже, повноваження щодо ведення Державного земельного кадастру, в тому числі стосовно внесення змін до кадастру та ведення публічної кадастрової карти, законом надані виключно уповноваженим державним органам та посадовим особам. Зважаючи на такі обставини, вимоги позову в цій частині не ґрунтуються на законі, отже є безпідставними і задоволенню не підлягають. Таким чином, позов належить задовольнити частково.

Outcome: partial