Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивач у липні 2022р. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи тим, що 18.06.2005 року між сторонами було укладено шлюб, який розірваний рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області. Після розірвання шлюбу, сторони примирились та продовжили проживати однією сім`єю в фактичних шлюбних відносинах до квітня 2021 року. Від спільного проживання в сторін народилось троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . З часу припинення спільного проживання відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманні дітей, не забезпечує їм необхідних умов життя з урахуванням їх віку та необхідних витрат для забезпечення їх повноцінного розвитку. Відповідач має постійні доходи від здійснення підприємницької діяльності, на праві власності в останнього наявне рухоме і нерухоме майно, однак надавати кошти на матеріальне утримання дітей відповідач відмовляється. Тому позивач вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 7000 грн. на утримання [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття, та по 6000 грн. на утримання [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття та просить стягнути на її користь судові витрати, а саме витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 8000 грн. 21.07.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву за змістом якого відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме аліменти у розмірі: 2300 грн. на утримання [PERSON] , 2300грн. на утримання [PERSON] , 2800 грн. на утримання [PERSON] , мотивуючи тим, що заявлений позивачем розмір аліментів значно перевищує прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, долучені квитанції позивачем містять товари, які заборонені дітям, окрім того його доходи від зайняття підприємницькою діяльністю за 2022 рік (по червень 2022) становили 5200грн. Щодо витрат позивача на правову допомогу просила відмовити, оскільки такі не підтверджені стороною позивача та просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 10 000грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову визнала частково з мотивів викладених у відзиві, а також просила не вирішувати питання стягнення коштів на правову допомогу в користь відповідача зі сторони позивача, оскільки це поставить додатковий тягар на [PERSON] і в цій частині відзив слід не враховувати. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно копії рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 березня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, сина [PERSON] , [INFO] , залишено на проживання з матір`ю (а.с.5). Сторони не заперечують, що після розірвання шлюбу, вони продовжували спільно проживати однією сім`єю. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.01.2006р.), [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.10.2009р.), [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.11.2016р.) (а.с.6-8). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, потреби дитини щодо належного утримання, вік батьків та обставину ненадання ними інформації про доходи. Так, щодо долучених стороною позивача квитанцій та фіскальних чеків отриманих із супермаркетів на закуплю товарів, то суд звертає увагу, що у значній кількості чеків містяться продукти харчування, які не призначені для вживання дітьми (алкоголь, тютюнові вироби тощо), про що вірно доводила сторона відповідача, окрім того значна частина продуктів не містять ніякої харчової чи поживної цінності саме для дітей. Тому, такий доказ, який як зазначила сторона позивача нею взято за основу для виведення середньомісячної потреби витрат на кожну дитину, не може в повній мірі бути врахований судом. Представник позивача також звертала увагу суду, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність та має від цієї діяльності відповідний дохід, а також має рухоме та нерухоме майно. Однак представником відповідача долучено податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця за І квартал 2022 року, згідно якої відповідач у вказаний період отримав дохід в розмірі 5200грн та податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця з квітня 2022 року по червень 2022 року, згідно якого дохід відповідача становить 0,00грн (а.с.46-58). Також, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с.59-62), при цьому позивач згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань також є фізичною особою-підприємцем (а.с.63-65). Зважаючи на це, обоє батьків могли мати, можуть мати на даний час чи вподальшому доходи від статусу СПД, тому прийти до ствердного висновку як зазначала сторона позивача про достатній дохід батька дітей (зі слів) на сплату розміру аліментів про який йдеться в позовних вимогах, з оцінених судом доказів в сукупності, неможливо. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ, відповідач дійсно є власником автомобіля Toyota Corolla, 2008 року випуску (а.с.116-117), але як свідчить даний доказ, придбаний даний автомобіль був ще у вересні 2019р., тобто в час, коли між сторонами існували подружні відносини. Щодо наявності у відповідача нерухомого майна, то з наданої представником відповідача Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.118-119), відповідачу на праві власності належать: торгове приміщення, заг.пл.14 кв.м. у [ADDRESS] , однокімнатна квартира заг.пл. 23 кв.м. у [ADDRESS] у якій на даний час і проживає відповідач після припинення шлюбних відносин та земельна ділянка площею 0,0004 га у м.Калуш, а також 1/2 частка трикімнатної квартири заг.пл. 82,5, житловою пл.43.4, у [ADDRESS] , у якій відповідач не проживає, так як залишилась на проживання там позивач з дітьми (інша частка 1/2 належить позивачу). Щодо торгового приміщення, то згідно договору оренди від 06.08.2022р. нежитлове приміщення пл..14м.кв. по [ADDRESS] дійсно здається орендодавцем [PERSON] , терміном оренди до 30.03.2023р. з розміром орендної плати у сумі 6000грн., або 150 доларів США по курсу 40грн. (а.с.142-143, 176-178), що враховує суд при визначенні розміру аліментів на дітей. Щодо доводів сторони позивача про наявність коштів у відповідача у банківських установах, то на виконання ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.11.2022 суду було надано відповіді АТ «Універсал Банк» відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 9650.00 грн., який вподальшому шляхом переказу власних коштів погасив, а станом на 11.11.2022 залишок коштів на рахунку становить 50.00 грн. (а.с.167-169). Згідно відповіді АТ «Райффайзен Банк» у відповідача наявні два рахунки, кошти на яких станом на 10.12.2022 -\~ відсутні (а.с.171-172). АТ КБ «ПриватБанк» ухвалу суду від 03.11.2022 на час ухвалення даного рішення суду - не виконано. Разом з тим, доводи сторони позивача про отримання відповідачем доходів та виплат дивідендів від ТОВ «Калхім-ІФ» спростовується матеріалами справи, а саме довідкою ТОВ від 14.11.2022р. (а.с.175). Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, та те, що відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобов`язань не має, часткове визнання позову відповідачем, враховуючи норми СК, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (змінюється щорічно в сторону збільшення) і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно на двох молодших дітей та 4000грн. на старшу дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду 01 липня 2022 року. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 8000 грн., то суд зазначає наступне. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До матеріалів справи долучено копію договору №б/н про надання правової допомоги від 29 квітня 2022 року (а.с.30), копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 10 травня 2022 року (а.с.31), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.32) та квитанцію №247498 від 29 квітня 2022 року на суму 8000грн. за надання правової допомоги згідно Договору б/н від 29.04.2022р. (а.с.33). Так, відповідно до п.п.4.1. Договору вартість послуг адвоката за договором визначається в фіксованому розмірі в сумі 8000,00 грн. Ч.2. ст.141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, суд з врахуванням часткового задоволення позовних вимог вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на правову допомогу, що пропорційно до задоволених вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 992 гривні 40 копійок судового збору на користь держави. На підставі ст. 180-182, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»

Outcome: partial