Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить виключити відомості про нього, як батька, з актового запису № 60 від 26 травня 2010 року, здійсненого відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області 06 листопада 2017 року про народження [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 08 травня 2014 рокуперебував в зареєстрованому шлюбі із відповідачкою [PERSON] . Спільне життя в сторін не склалося, тому з жовтня 2019 року вони разом не проживають. Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. [INFO] відповідачка народила дочку [PERSON] , батьком якої спочатку було записано [PERSON] . Оскільки відповідачка повідомила позивачу, що він є батьком дитини, 06 листопада 2017 року на підставі його заяви про визнання батьківства від 24 жовтня 2017 року органом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] записано батьком [PERSON] , однак, після розлучення, позивачу стало відомо від знайомих та родичів, що біологічним батьком дитини є інший чоловік. Відповідачка також неодноразово говорила про те, що позивач не є батьком дитини, тому і не вимагала у нього грошових коштів на утримання дитини, однак ситуація змінилася, коли 30 жовтня 2020 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за заявою відповідачки у справі № 595/2045/19 прийнято рішення про стягнення з нього на утримання дочки [PERSON] аліментів в розмірі 1500 грн. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Бучацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 15 грудня 2021 року від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Бакальця І.Г. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого адвокат просить у задоволенні позову [PERSON] відмовити у зв`язку з його безпідставністю. Зазначив, що відповідачка [PERSON] познайомилась з позивачем влітку 2013 року, коли доньці [PERSON] було 3,5 роки. 08 травня 2014 року сторони по справі зареєстрували шлюб. У шлюбі в них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Реєструючи шлюб з відповідачкою, позивач виявив бажання усиновити її дочку [PERSON] та не заперечував, щоб остання отримала його прізвище та по батькові. Зауважує, що під час розгляду справ про розірвання шлюбу та стягнення аліментів [PERSON] не вказував на введення його в оману стосовно батьківства доньки [PERSON] , тому потреби у призначенні судової молекулярно-генетичної експертизи відповідачка не вбачає, так як позивач [PERSON] , усиновляючи її дочку [PERSON] , [INFO] , достеменно знав, що вона народжена від іншого чоловіка. 15 грудня 2021 року від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Бакальця І.Г. надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Служба у справах неповнолітніх дітей Бучацької районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 лютого 2022 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Служба у справах неповнолітніх дітей Бучацької районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав. Згідно ухвали суду від 22 лютого 2022 року задоволено клопотання представника позивача, адвоката Цимбалюка П.А. про виклик свідків та витребування доказів, викликано в судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Витребувано із Бучацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) копію заяви про визнання батьківства від 24 жовтня 2017 року, а також копії усіх інших заяв та документів, які подавались [PERSON] та [PERSON] для внесення зміни до відомостей актового запису № 60 06 листопада 2017 року стосовно [PERSON] , [INFO] . Задоволено клопотання представника відповідачки, адвоката Бакальця І.Г. про виклик свідка, викликано в судове засідання свідка [PERSON] . Задоволено клопотання позивача [PERSON] про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи, призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам Львівського науково-дослідного ЕКЦ при МВС України. Провадження у справі зупинено. 09 березня 2022 року на адресу суду, на виконання ухвали суду від 22 лютого 2022 року, в частині витребування доказів, начальником Бучацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надіслано наступні документи: копію заяви про визнання батьківства від 24 жовтня 2017 року; копію паспорта громадянина України [PERSON] та копію паспорта громадянки України [PERSON] ; витяг з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] ; копію свідоцтва про народження [PERSON] ; копію свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] 18 травня 2022 року на адресу суду надійшло повідомлення судового експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 02 травня 2022 року № СЕ-19/114-22/3659-БД про неможливість проведення експертизи, оскільки у зазначений у клопотанні експерта день, а саме 26 квітня 2022 року до Львівського НДЕКЦ МВС не прибули ні [PERSON] , ні [PERSON] з дитиною [PERSON] . Ухвалою судді від 19 травня 2022 року поновлено провадження у даній цивільній справі, призначено підготовче судове засідання на 15 червня 2022 року об 11 год 00 хв. 11 липня 2022 року представником відповідачки, адвокатом Бакальцем І.Г. подано через канцелярію Бучацького районного суду Тернопільської області клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 608/858/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог, - служба у справах дітей Бучацької РДА, про позбавлення батьківських прав. Згідно ухвали суду від 04 серпня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідачки, адвоката Бакальця І.Г. про зупинення провадження у вказаній цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 608/858/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей Бучацької РДА, про позбавлення батьківських прав відмовлено. Визнано обов`язковою явку позивача [PERSON] в судове засідання у даній справі. 31 серпня 2022 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи без його участі, оскільки позивач, по стану свого здоров`я, перебуває за межами України, та просить розгляд справи провести за його відсутності з участю його представника, адвоката Цималюка П.А. Відповідно до ухвали суду від 07 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 25 жовтня 2022 року на адресу суду поступила письмова заява начальника Бучацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про розгляд вказаної цивільної справи без представника Відділу, згідно чинного законодавства. Присутній в судовому засіданні представник позивача, адвокат Цимбалюк П.А. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі, та пояснив, що позивач та відповідачка знайомі з 2009 року, 08 травня 2014 року вони уклали шлюб. В шлюбі у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] . Відповідачка повідомила [PERSON] , що він є батьком її дочки [PERSON] , тому позивач визнав батьківство. Після розірвання шлюбу [PERSON] дізнався від знайомих та родичів, що він не є біологічним батьком дочки [PERSON] . Присутній в судовому засіданні представник відповідачки, адвокат Бакалець І.Г. позовні вимоги заперечив з підстав, зазначених у відзиві. Пояснив, що позивач, подаючи заяву про визнання себе батьком дитини [PERSON] , знав, що дівчинка народжена від іншого чоловіка і він не є її біологічним батьком, тому, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 136 СК України, адвокат просить у задоволенні позову відмовити. Присутня у судовому засіданні представник третьої особи Бучацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гиря Н.Б. вказала, що позицію стосовно вирішення позову, викладену нею та подану до суду у письмовій заяві від 25 жовтня 2022 року, підтримує, покладається при вирішенні спору на думку суду, згідно чинного законодавства. Додатково зазначила, що позивач [PERSON] добровільно подав у Відділ ДРАЦС особисто заяву про визнання себе батьком малолітньої дитини [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що позивач [PERSON] є її рідним братом. Протягом 2014 - 2019 років [PERSON] проживав разом із відповідачкою [PERSON] , спочатку вони мешкали за кордоном, а згодом в Україні, у місті Івано-Франківську. Сторони виховували двох дітей. Брат говорив свідку, що із відповідачкою він знайомий ще з 2009 року. Коли свідок познайомилися із дівчинкою [PERSON] , [INFO], дівчинці на той час було 3 - 4 роки. У січні 2021 року свідок була присутня при телефонній розмові [PERSON] та [PERSON] , під час якої остання повідомила позивачу, що [PERSON] не є його дочкою. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] є її сином, а відповідачка - колишньою невісткою. Протягом 2014 - 2019 років сторони проживали разом, у них було двоє дітей. Коли вони розійшлися, невістка говорила сину, що молодша дочка не його, тому він зробив тест ДНК стосовно доньки [PERSON] . Відносно дівчинки [PERSON] син свідка тест ДНК не робив. В січні 2021 року відповідачка повідомила позивачу, що він не є батьком [PERSON] , проте платитиме аліменти на її утримання. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він є товаришем позивача. Йому було відомо від позивача, що в шлюбі з відповідачкою вони виховують двох доньок. Наприкінці 2020 року позивач йому повідомив, що одна з доньок не його, стосунки в сім`ї погіршилися, він з відповідачкою конфліктують. Також свідок він був присутній під час телефонної суперечки сторін, в ході якої відповідачка повідомила позивачу, що одна дитина не його, однак він буде сплачувати аліменти. Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Бучач Тернопільської області, про що в Книзі реєстрації народжень 26 травня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 60 (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 26 травня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області). В графі мати вказана [PERSON] , в графі батько - [PERSON] . З долученої до матеріалів справи копії паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 01 квітня 2005 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області, вбачається, що позивач з 20 грудня 2008 року по 29 березня 2012 перебував у зареєстрованому шлюбі. Зокрема, на 10 сторінці вказаного паспорта містяться наступні відмітки: 20 грудня 2008 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] ; шлюб із [PERSON] припинено на підставі рішення Чортківського районного суду (справа № 1916/865/2012) від 29 березня 2012 року. Стосовно перебування позивача [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) у шлюбі в період з 20 грудня 2008 року по 29 березня 2012 року присутній в судовому засіданні представник позивача не заперечив, зазначив, що йому, як представнику, вказана інформація невідома, проте, якщо даний факт відображено в копії паспорта позивача, засвідченій позивачем особисто та долученій останнім до матеріалів справи, то це відповідає дійсності. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 10 жовтня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] та [PERSON] 08 травня 2014 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 32. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». 24 жовтня 2017 року до відділу ДРАЦС Бучацького районного управління юстиції [PERSON] та [PERSON] подано спільну заяву про визнання батьківства, згідно якої [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , [INFO] , а її мати [PERSON] підтвердила, що [PERSON] є батьком її дочки. Відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України, заявники просили внести відомості про батька до актового запису про народження їх дитини, по батькові дитини просили вказати за іменем батька « [PERSON] », присвоїти їй прізвище « [PERSON] », виправити дошлюбне прізвище матері з « [PERSON] » на шлюбне прізвище « [PERSON] », яке взяте при укладенні шлюбу з батьком дитини, та видати свідоцтво про народження дитини. Як слідує з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень № 00025303075 від 22 січня 2020 року, сформованого Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), за заявою про визнання батьківства від 24 жовтня 2017 року, 06 листопада 2017 року реєстратором Бучацького районного відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції Тернопільської області внесено зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] , а саме відомості про батька « [PERSON] » (які були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України) змінено на « [PERSON] », прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Бучацьким районним відділом державної Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 06 листопада 2017 року, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Судом з`ясовано, що згодом фактичні сімейні відносини сторін погіршилися і врешті припинилися, подружжя розлучилося. Відповідач, в свою чергу, звернулася до суду із позовом про стягнення із позивача аліментів на утримання дітей, зокрема і дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач та його представник, адвокат Цимбалюк П.А. зазначають, що [PERSON] не є батьком народженої відповідачкою дитини [PERSON] , [INFO] , про своє не батьківство під час реєстрації дитини він не знав і бажає щоб запис про нього як про батька було виключено з актового запису про народження цієї дитини. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України). Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України). Сімейне законодавство України встановлює презумпцію батьківства, а саме: батьком дитини вважається визначена законом особа, зокрема, чоловік матері дитини, з яким вона перебуває у шлюбі. Презумпція батьківства може бути спростована за позовом заінтересованої особи. Згідно частин першої та другої статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до частини п`ятої статті 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком. Законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати. Частиною першою статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII). Таким чином, при вирішенні спорів щодо оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у справі. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Зміст предмета доказування залежить від особливостей категорії справи; предмет доказування у справі про оспорювання батьківства визначається нормами матеріального права, а саме статтею 136 СК України. Предметом доказування у спорі про оспорювання батьківства, особою, яка записана батьком дитини (позивачем), є доведення відсутності кровного споріднення з дитиною, а також необізнаність позивача в момент реєстрації, що він не є біологічним батьком дитини. Сторона, яка оспорює батьківство, має надати всі необхідні докази, оскільки тягар доказування лежить саме на цій особі. Отже, позивач (особа, яка оспорює батьківство) має надати докази, що він не є батьком дитини, а також, що в момент реєстрації себе батьком дитини він не знав, що не є її батьком. Відповідно до частини третьої статті 12, частини другої статті 77, статті 81 ЦПК України відповідачка має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Отже, якщо позивач стверджує, що в момент реєстрації себе батьком дитини не знав, що не є її батьком, то відповідачка має надати докази на спростування таких тверджень. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України). Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 201/6130/19 (провадження № 61-9966св21). Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що він не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідачка ці обставини визнає і не оспорює, а тому вказаний факт встановлений судом на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не повідомили суду будь-яких обставин того, що позивач на час подання заяви про визнання батьківства знав про те, що дівчинка [PERSON] не є його дитиною. Натомість, свідки [PERSON] та [PERSON] , які є близькими родичами позивача, пояснили, не були знайомі ні з відповідачкою, ні з її донькою [PERSON] до одруження сторін, що свідчить про те, що [PERSON] не повідомляв своїх близьких родичів (матір та рідну сестру) до одруження з відповідачкою про наявність у нього дитини або про його відносини із [PERSON] . Судом встановлено, що дитина [PERSON] була народжена відповідачкою 25 травня 2010 року, а саме в період перебування позивача у шлюбі з іншою жінкою [PERSON] . Про факт перебування у шлюбі під час народження дівчинки [PERSON] з [PERSON] позивач у позовній заяві не зазначав. Як вказано у відзиві на позовну заяву та підтверджено представником відповідача у судовому засіданні, сторони познайомились влітку 2013 року, коли дочці відповідачки [PERSON] виповнилося 3,5 роки. Зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] лише 08 травня 2014 року. Дитина після реєстрації шлюбу між сторонами проживала із позивачем однією сім`єю та сприймала саме позивача як свого батька. [PERSON] , в свою чергу, достовірно знаючи, що не є біологічним батьком дочки дружини [PERSON] , 24 жовтня 2017 року подав заяву до органу РАЦСу, погодився стати на все життя рідним батьком для вказаної дитини, дав їй своє прізвище, добровільно зареєстрував себе як батько дитини. Згiдно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Пояснення представника позивача, надані ним у судовому засіданні, про те, що сторони познайомилися у 2009 році, суд оцінює критично, оскільки належними і допустимими доказами вказані доводи не підтверджені та суперечать фактичним обставинам справи. Зокрема, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач у позовній заяві не вказував про знайомство та перебування із [PERSON] у відносинах до її вагітності та народження нею дочки [PERSON] . Позивач жодного разу в судове засідання не з`явився, приймав участь у суді через свого представника, адвоката Цимбалюка П.А., вимоги суду щодо особистої участі у розгляді справи для надання пояснень по суті спору не виконав, посилаючись на перебування за межами України. З урахуванням викладеного, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності,

Outcome: dismissed