Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

До провадження судді Дніпропетровського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] , який звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилається на те, що 01 вересня 2017 року між ним та відповідачем у Чечелівському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1101. Від даного шлюбу у подружжя народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із відповідачем. Підставою для розірвання шлюбу є та обставина, що позивач та відповідач втратили взаєморозуміння, не підтримують ніяких стосунків, спільне господарство не ведуть, кожен має своє життя, шлюбні відносини між ними припинені, мешкають окремо. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї неможливе, Спір щодо проживання дитини відсутній, дитина проживає з відповідачем. Спору щодо розподілу майна подружжя наразі немає, а в разі виникнення будуть звертатись до суду. У зв`язку з вищенаведеним, вважає, що подальше спільне життя позивача та відповідача не можливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому просить шлюб розірвати задовольнивши позов. Позивач надав заяву в якій просив розглянути справу про розірвання шлюбу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач надала заяву, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст.\~124\~Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 01 вересня 2017 року у Чечелівському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1101. Від даного шлюбу у подружжя народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із відповідачем. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Спільне життя з відповідачем не склалося, підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що позивач та відповідач втратили взаєморозуміння. З відповідачем спільного господарства не ведуть, не підтримують ніяких стосунків, кожен має своє життя, шлюбні відносини між ними припинені, мешкають окремо. Спір щодо проживання дитини відсутній, дитина проживає з відповідачем. Спору щодо розподілу майна подружжя наразі немає, а в разі виникнення будуть вирішувати в судовому порядку. У відповідності до ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~111\~СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.\~82\~ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 992,40 грн. судового збору. Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати, прізвище відповідача змінити на дошлюбне « [PERSON] » (на прохання відповідача). На підставі викладеного,

Outcome: approved