Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

23 червня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: В обґрунтування позовної заяви зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2012 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 300,00 грн., щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивач вказує,\~щона даний час встановленого розміру аліментів не вистачає для утримання дитини, дочка навчається в школі, перебуває у процесі активного росту та потребує витрат на підтримання її повноцінного здоров`я, якісного домашнього харчування, придбання одягу тощо. Визначений судом розмір аліментів є замалим для матеріального забезпечення дитини. На думку позивачки, внесок відповідача на утримання дитини є меншим, ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів на утримання дитини відповідного віку, та не є достатнім для забезпечення потреб дитини. З огляду на зміну визначеного законодавством розміру прожиткового мінімуму, сплачуваний відповідачем розмір не є достатнім для забезпечення потреб дитини. Очевидним є факт, що із зростанням потреби дитини збільшуються, матеріальні витрати зростають. На підставі наведеного, вважає, що розмір аліментів, які повинні стягуватися щомісячно з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої доньки сторін [PERSON] ,\~ [INFO] повинен становити 3000 грн. 00 коп.. 09 листопада 2022 року відповідач [PERSON] подав заперечення на позовну заяву, в яких зазначив, просить задовольнити позовні вимоги частково, а саме призначити розмір аліментів у розмірі ј частки від доходу, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також зазначив, що розмір щомісячного окладу становить 6500,00, на утриманні відповідача знаходить ще троє осіб, крім того [PERSON] являється студентом 2-го курсу закладу вищої освіти «Східно європейського слов`янського університету», навчання платне. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання 12 січня 2023 року: - позивач з`явилася, вимоги викладені в позовній заяві просить задовольнити в повному обсязі. - відповідач з`явився, надав пояснення згідно раніше поданих заперечень. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 10 грудня 2012 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 300,00 грн., щомісячно до досягнення нею повноліття. Як зазначає позивач у позовній заяві, її заробітної плати позивача не вистачає, на даний час встановленого розміру аліментів не вистачає для утримання дитини, дочка навчається в школі, перебуває у процесі активного росту та потребує витрат на підтримання її повноцінного здоров`я, якісного домашнього харчування, придбання одягу тощо. Визначений судом розмір аліментів є замалим для матеріального забезпечення дитини, а тому призначені судом аліменти в твердій грошовій сумі 300 грн. 00 коп. на дитину щомісячно, не відповідають реаліям сьогодення. Відповідач позовні вимоги у заявленій позивачем сумі визнав частково. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно із ст.48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини та ч. ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч.2 ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За правилами ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст.184 СК України. Як вбачається з матеріалів справи їх спільна донька перебуває на утриманні позивача та потребує матеріального забезпечення. За приписами ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері, батька утримувати неповнолітню дитину. Згідно зі ст.ст.1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037 VІІІ від 17 травня 2017 року, відповідно до якого ч. 5 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а у відповідності до ч. 2ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з правової позиції Верховного суду України від 05.02.2014 року у справі № 143 цс 13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Отже, на думку суду, з огляду на те, що з моменту ухвалення рішення суду від 14.07.2015 року пройшов значний час, то зазначені вище обставини самі по собі свідчать про погіршення майнового стану позивача, що в свою чергу є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів. Позивач із якою проживає донька просить суд стягнути аліменти саме у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимога про збільшення розміру аліментів підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів, про що зазначено у позовній заяві. Відповідно до\~Закону України "Про державний бюджет на 2022 рік"\~з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: з 1 липня становить 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; на дитину віком від 6-тидо 18-тироків з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до ч.2\~ст.184 СК України. Отже, визначаючись щодо розміру аліментів на утримання малолітньої доньки,зважаючи на реальні і розумні потреби в їх матеріальному утриманні, встановлені обставини, що мають значення у їх сукупності, враховуючи прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, суд вважає справедливим встановлення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів відповідає встановленому аб.2 ч.2\~ст.182 СК України мінімальному розміру аліментів на одну дитину, вимогам Закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для існування кожної дитини сторін по справі, загалом надасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати своїх малолітніх дітей. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоров`я або непрацездатності відповідача, а також відсутні відомості тяжкого матеріального становища та докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів,а тому виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та має бути не меншим 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на інтереси малолітніх дітей сторін, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, обоюдного обовязку батьків утримувати своїх діей, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2012 року до 2000,00 грн., але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved