Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

07.09.2022 року позивач звернувся з позовом до суду про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за надані послуги в розмірі 110 527,64 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Концерн «МТМ» здійснює постачання теплової енергії в нежитлові приміщення - Х підвалу, VI першого поверху (літ А-5), що розташовані за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якого є відповідачі, що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 19.03.2010 року. Зазначене підвальне приміщення знаходиться у житловому будинку та має єдину систему централізованого опалення. 02.10.2021 року на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дні опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Відповідно до вказаного, з 01.11.2021 року типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] сторонами є укладеним. Пунктом 5 вказаного договору передбачено, що виконавець (позивач) зобов`язується надати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачам за період з листопада 2021 року по травень 2022 року на загальну суму 110 527, 64 грн. Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунку на оплату спожитої послуги. Відповідачі не виконали свого обов`язку по оплаті за надані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованості за надані послуги у розмірі 110 527,64 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву 19.01.2023 року про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов надали. Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками по 1/3 частині комплексу нежитлових приміщень - Х підвалу; VI першого поверху (літ А-5), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . що підтверджується копією договору купівлі - продажу від 19.03.2010 року. Концерном «Міські теплові мережі» (виконавцем) за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року надано послуги з постачання теплової енергії в нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 110527,63 грн. Факт нарахування за надання теплової енергії підтверджено рахунками за постачання за листопад 2021 року, грудень 2021 року, січень 2021 року, лютий 2022 року, березень 2022 року, квітень 2022 року, копіями актів зняття показань обліку теплової енергії від 28.11.2021 року, 31.03.2022 року. Пунктом 2.1. статуту Концерну «МТМ», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08 квітня 2013 року № 99 року, зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу Концерну. Згідно п. 2.2 статуту, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. 02.10.2021 року на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дні опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Відповідно до вказаного, з 01.11.2021 року типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] сторонами є укладеним. Пунктом 5 вказаного договору передбачено, що виконавець (позивач) зобов`язується надати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачам за період з листопада 2021 року по травень 2022 року на загальну суму 110 527, 64 грн. Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунку на оплату спожитої послуги. Відповідачі не виконали свого обов`язку по оплаті за надані послуги, внаслідок чого утворилася заборгованості за надані послуги у розмірі 110 527,64 грн. Відповідно до п. 11 договору обсяг спожитої послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Мінрегіону від 22.11.2018 року №315. П. 34 договору встановлено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. За приписами ч.1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За приписами статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону,умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків,передбачених законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. ст. 610, 611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач. Відповідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Таким чином, обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води покладається на власника або наймача приміщення і рівною мірою на повнолітніх членів сім`ї наймача. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову. В силу приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved