Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, якою просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , яким: заборонити наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання , роботи, навчання дітей, лікувальних закладів, інших місць частого відвідування [PERSON] та її малолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] , неповнолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] строком на шість місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та її малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та малолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] , неповнолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] строком на шість місяців; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та її малолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] , неповнолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на шість місяців. Допустити рішення суду до негайного виконання, направити копію рішення до Відділення поліції №2 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області для взяття [PERSON] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , на профілактичний облік та виконавчому комітету Металургійної районної у місті ради. Вимоги заяви [PERSON] мотивує тим, що її колишній чоловік, [PERSON] , [INFO] , з яким вона проживала у цивільному шлюбі час від часу з 2014 року по листопад 2019 року, та він же батько дитини, [PERSON] , [INFO] , є раніше судимим, офіційно не працевлаштованим. Не дивлячись на те, що вони розійшлися та перестали проживати як чоловік та жінка однією сім?єю ще в 2019 році, [PERSON] , систематично продовжує чинити психологічне, фізичне, економічне насильство щодо неї, їх спільної дитини, другої її дитини від іншого чоловіка - [PERSON] , [INFO] , її подруг, знайомих, з приводу чого вона неодноразово зверталася до поліції протягом 2017-2022 років. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.12.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] про видачу обмежувального припису, витребувано з Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (50000, м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, 71): - інформаційну довідку щодо викликів [PERSON] за тел..: [NUMBER] чи за адресою місця проживання, а саме: [ADDRESS] наряду поліції за № 102, про правопорушення чи подію протягом 2022 року. Відповідно до правил ст.350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Про дату і час судового засідання сторони повідомлені належним чином. Суд, вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Так, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані в [ADDRESS] . Матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Такі обставини підтверджено копіями свідоцтва про народження, довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (а.с.10,13). Заявник вказує, що її колишній чоловік, [PERSON] , [INFO] , з яким вона проживала у цивільному шлюбі час від часу з 2014 року по листопад 2019 року, та він же батько дитини, [PERSON] , [INFO] , є раніше судимим, офіційно не працевлаштованим. Не дивлячись на те, що вони розійшлися та перестали проживати як чоловік та жінка однією сім?єю ще в 2019 році, [PERSON] , систематично продовжує чинити психологічне, фізичне, економічне насильство щодо неї, їх спільної дитини, другої її дитини від іншого чоловіка - [PERSON] , [INFO] , її подруг, знайомих, з приводу чого вона неодноразово зверталася до поліції протягом 2017-2022 років, та, на жаль, деякі з адміністративних проваджень щодо зацікавленої особи були закриті за закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Наразі, психологічне домашне насильство з боку [PERSON] проявляється в постійних щоденних та нічних телефонних дзвінках на телефонний номер заявника, [PERSON] ображає, постійно погрожує позбавити заявника життя чи нанести ушкодження здоров?ю її дітям. Фізичне домашне насильство полягає у тому, що заінтересована особа, щоденно вичікує заявника під під?їздом, вікнами, погрожуючи розбити їх камінням, (фотографії та відеозапис додаються), та на зупинці транспорту загального користування. [PERSON] наносить побої - по обличчю, плює в обличчя, штовхає, шарпаючи за куртку, хапаючи за волосся, у хитрий спосіб - без нанесення очевидних тілесних ушкоджень. Все це відбувається, в тому числі, на очах у дітей. Економічне насильство з боку [PERSON] полягає у тому, щоб під впливом погроз змусити заявника забрати з примусового виконання судовий наказ про стягнення на її користь на утримання малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , аліментів (копія довідки про заборгованість додається). Неодноразове ображання заявника та її дітей, а також переслідування відбувалося на очах перехожих і сусідів, однак через агресивну поведінку кривдника, сусіди, побоюючись за власну безпеку, не бажають надавати свідчення щодо подій насильства, які систематично відбуваються. Такі обставини підтверджено копією відповіді КРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 28.12.2022 року на звернення [PERSON] від 22.12.2022 року, відеозаписом з камер спостереження 20.01.2023 року, на якому засвідчено вчинення насильницьких дій до неповнолітньої старшої доньки [PERSON] , скріншотами з мобільних телефонів щодо вхідних дзвінків від [PERSON] (а.с.44, 39-40). Так, із відповіді КРУП ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, що з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» в полі «Особа» було встановлено, що протягом 2022 року [PERSON] зверталась на лінію 102 використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» в полі «Особа», а саме: -ЄО відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області №15991 від 10.12.2022, хуліганство колишнього чоловіка [PERSON] відносно [PERSON] ; -ЄО відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області №16007 від 25.11.2022, хуліганство колишнього чоловіка [PERSON] відносно [PERSON] ; -ЄО відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області №15667 від 15.11.2022, хуліганство колишнього чоловіка [PERSON] відносно [PERSON] ; -ЄО відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області №495 від 10.01.2022, хуліганство колишнього чоловіка [PERSON] відносно [PERSON] ; -ЄО відділення поліції №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області №337 від 06.01.2022, хуліганство колишнього чоловіка [PERSON] відносно [PERSON] . Із постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 26.01.2018 вбачається, що 10.02.2017 р. о 23 год. 00 хв. [PERSON] у [ADDRESS] , висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї співмешканки [PERSON] , чим скоїв психологічне насильство у сім`ї. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.(а.с.19). Із постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 09.04.2021 року вбачається, що 02.01.2021 року о 21-00 год. за адресою: пл. Домнобудівників, 2/1/121 гр. [PERSON] висловлювався у відношенні співмешканки [PERSON] нецензурними словами, чим вчинив психологічне насильство у відношенні неї. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП закрито, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.(а.с.20). Згідно вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01.02.2022 року, 10 січня 2022 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, громадянка [PERSON] , [INFO] , перебувала біля під`їзду корпусу №1 будинку [ADDRESS] , де зустріла свого колишнього співмешканця [PERSON] , [INFO] . Між [PERSON] та [PERSON] раптово виник словесний конфлікт, в ході якого у [PERSON] виник умисел на спричинення [PERSON] насильницьких дій. Надалі, [PERSON] , діючи умисно, реалізуючи свій протиправний умисел, знаходячись навпроти [PERSON] , умисно наніс 3-4 (три-чотири) удари долонею правої руки по голові в область лівого вуха та верхньої частини шиї, завдавши таким чином побої та фізичного болю останній. Після цього, не змінюючи свого положення та продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, обома руками почав штовхати потерпілу в тулуб в область верхньої частини грудної клітини, тим самим вчинивши насильницькі дії, які спричинили фізичний біль і не спричинили тілесні ушкодження. Дії [PERSON] кваліфіковано за ст.126 ч.1 КК України, за ознаками умисного завдання побоїв та вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. Вироком суду [PERSON] , [INFO] , визнано винним у пред`явленому обвинуваченні і призначити йому покарання за ст.126 ч.1 КК України, у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850,00 гривень (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.), що становить п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вирок набрав законної сили 04.03.2022 року.(а.с.24). Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні. 07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Зі змісту статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявником доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт вчинення [PERSON] відносно заявника, її малолітньої та неповнолітньої дитини домашнього насильства, з огляду на що, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування відносно [PERSON] обмежувального припису. Відповідно до ч. 4ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Отже, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи, суд дійшов висновку, що вимоги заявника підлягають частковому задоволенню. Визначаючи захід тимчасового обмеження прав кривдника та надаючи оцінку ризикам, на які посилається заявник, суд вважає за необхідне строком на 6 місяців заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання ( [ADDRESS] ) [PERSON] та її малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 200 метрів до місця роботи (КНП "Криворізька міська дитяча лікарня№4" КМР) [PERSON] , заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та її малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та малолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] , неповнолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] строком на шість місяців, заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та її малолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] , неповнолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на шість місяців. Суд не вбачає підстав для задоволення заяви в частині заборони [PERSON] наближатися на відстань менше 200 метрів до місця перебування, місця навчання дітей, лікувальних закладів, інших місць частого відвідування [PERSON] та її малолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] , неповнолітньою донькою, [PERSON] , [INFO] строком на шість місяців, оскільки заявником не зазначено адреси вищевказаних місць. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: partial