Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

02.09.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Хмельницької обласної прокуратури, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури. Ухвалою суду від 05.09.2022 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 15.09.2022 року начальник Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області О. Мельничук, надіслав відзив на позов. 19.10.2022 року заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури О.Самбор, надіслав відзив на позов. 02.11.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду та повідомлено осіб, які беруть участь у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача [PERSON] - [PERSON] який представляє інтереси на підставі ордера ВХ № 1031953 від 17.08.2022 року, вказує, що 08 лютого 2015 року слідчим СВ Кам`янець - Подільського РВП Кам`янець - Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області Пристачем А.С., на підставі рапорту про отримання інформації, яка надійшла по телефону були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України Цього ж дня, було затримано [PERSON] в порядку ст. 208 КПК України, як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та в подальшому ухвалою Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 10.02.2015 року його взято під варту з моменту затримання з утриманням у Хмельницькому слідчому ізоляторі. 09 лютого 2015 року, слідчим СВ Кам`янець - Подільського РВП Кам`янець - Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області Пристачем А.П. за погодженням процесуального прокурора прокуратури Кам`янець - Подільського району Гаврилюк Ю.П. - [PERSON] - повідомлено про підозру в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування, про те, що він підозрювався у вчиненні умисного вбивства. За результатами досудового слідства у вищевказаному кримінальному провадженні процесуальним прокурором прокуратури Кам`янець - Подільського району Гаврилюк Ю.П., 22 квітня 2015 року, стосовно [PERSON] , затверджено обвинувальний акт за ч.1 ст.115 КК України, який 29 квітня 2015 року був скерований до Кам`янець - Подільського міськрайонного суду. Ухвалою Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 06 травня 2015 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого [PERSON] , повернуто прокурору Кам`янець - Подільського району, та при цьому продовжено строк тримання під вартою. 02 червня 2015 року старшим прокурором прокуратури Кам`янець - Подільського району Богутським А.В., після повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні було затверджено новий обвинувальний акт стосовно [PERSON] за ч.1 ст.115 КК України, який в подальшому , 03 червня 2015 був скерований до Кам`янець - Подільського міськрайонного суду. Вироком Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 2 травня 2016 року [PERSON] виправдано на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та скасовано обраний [PERSON] запобіжний захід у виді утримання під вартою та звільнено з під варти в залі суду. В подальшому ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 24.11.2016 року апеляційну скаргу прокурора на вищевказаний вирок, задоволено частково. Скасовано та призначено новий судовий розгляд матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, в тому ж суді в іншому складі. Ухвалою даного суду від 04 серпня 2021 року за клопотанням прокурора, до [PERSON] було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вироком Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 30 травня 2022 року, [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.115 КК України, та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України та скасовано обраний [PERSON] запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнено негайно [PERSON] з під варти в залі суду. Отже, [PERSON] вважає, що його права порушено внаслідок незаконного кримінального переслідування, яке тривало 88 місяців і 28 днів, з них понад 2 роки перебував під вартою, у зв`язку з чим відповідно до Конституції України, набув право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Завдану шкоду [PERSON] оцінює в розмірі 578 066.67 грн., яку просить стягнути з відповідача на його користь. Представник позивача [PERSON] , подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує і просить суд задовольнити їх в повному обсязі. В судове засідання не з`явився представник Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином. Начальник служби О. Мельничук, надіслав відзив на позов в якому просить в позові [PERSON] відмовити, так як ним не доведено розмір шкоди та причинний зв`язок цієї шкоди з діями відповідача. Вважає позовну заяву безпідставною та необґрунтованою, оскільки [PERSON] не вказано, яке саме його право порушено Казначейством і не вказано жодної правової підстави такого стягнення. Прокурор Тустановська Н.В. в судовому засіданні підтримала пояснення керівника прокуратури О.Самбора, надіслані ним у відзиві на позов. Просить позовну заяву [PERSON] залишити без задоволення, мотивуючи тим, що розмір моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до його безпідставного забезпечення. [PERSON] невірно обраховано час його перебування під слідством та судом. Заслухавши прокурора Тустановську Н.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 08 лютого 2015 року слідчим СВ Кам`янець - Подільського РВП Кам`янець - Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області Пристачем А.С. відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за №12015240160000086 на підставі рапорту про отримання інформації, яка надійшла по телефону від 08.02.2015 року. 08 лютого 2015 року, [PERSON] було затримано в порядку ст. 208 КПК України, як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та в подальшому ухвалою Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 10.02.2015 року взято під варту з моменту його затримання з утриманням у Хмельницькому слідчому ізоляторі. 09 лютого 2015 року, [PERSON] слідчим СВ Кам`янець - Подільського РВП Кам`янець - Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області Пристачем А.П. за погодженням процесуального прокурора прокуратури Кам`янець - Подільського району Гаврилюк Ю.П. повідомлено про підозру в межах кримінального провадження №12015240160000086, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 08 лютого 2015 року, про те, що він підозрювався у вчиненні умисного вбивства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. За результатами досудового слідства у кримінальному провадженні № 12015240160000086, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 08 лютого 2015 року процесуальним прокурором прокуратури Кам`янець - Подільського району Гаврилюк Ю.П., 22 квітня 2015 року затверджено обвинувальний акт стосовно [PERSON] за ч.1 ст.115 КК України, який 29 квітня 2015 року був скерований до Кам`янець - Подільського міськрайонного суду. 06 травня 2015 року ухвалою Кам`янець - Подільського міськрайонного суду обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №12015240160000086 від 08.02.2015 року, щодо обвинуваченого [PERSON] за ч.1 ст.115 КПК України, повернуто прокурору Кам`янець - Подільського району та при цьому продовжено строк тримання під вартою. 02 червня 2015 року старшим прокурором прокуратури Кам`янець - Подільського району Богутським А.В., після повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 12015240160000086, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 08 лютого 2015 року, було затверджено новий обвинувальний акт стосовно [PERSON] за ч.1 ст.115 КК України, який 03 червня 2015 був скерований до Кам`янець - Подільського міськрайонного суду. Вироком Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 15 травня 2016 року, [PERSON] виправдано на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за не доведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та скасовано обраний [PERSON] запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнено з під варти в залі суду. Не погоджуючись з вироком Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 15 травня 2016 року, прокурором прокуратури Кам`янець - Подільського району 01 липня 2015 року була подана апеляційна скарга, яку було підтримано представником обласної прокуратури Хмельницької області Леськівим В. За результатами розгляду апеляційної скарги, ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області 24.11.2016 року апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково. Вирок Кам`янець - Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2016 року щодо [PERSON] скасовано та призначено новий судовий розгляд матеріалів кримінального провадження №12015240160000086 від 08.02.2015 року по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, в тому ж суді в іншому складі. 05 грудня 2016 року Кам`янець - Подільським міськрайонним судом було призначено кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України. 04 серпня 2021 року ухвалою Кам`янець - Подільського міськрайонного суду клопотанням прокурора про застосування до обвинуваченого [PERSON] запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було задоволено та застосовано до обвинуваченого [PERSON] запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вироком Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 30 травня 2022 року, [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.115 КК України, та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України та скасовано обраний [PERSON] запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнено негайно [PERSON] з під варти в залі суду. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Яковлев проти України» суд визнає порушенням ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод у контексті права на справедливий суд. Причинами такого роду порушень є: неодноразове повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, неспроможність державних органів протягом тривалого часу надати суду належно підготовлені матеріали для розгляду кримінальної справи, що порушує розумні строки їх розгляду та вирішення. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Так, шкода, завдана фізичній особі внаслідок, зокрема, її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч. 1 ст.1176 ЦК України). Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч. 2 ст.1176 ЦК України). Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч. 7 ст.1176 ЦК України). Таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР (із змінами), статтею 1 якого визначено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. Статтею 2 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР, визначено перелік випадків виникнення права на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом; такими випадками є: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР (із змінами) у випадках, наведених у статті 1 цього Закону, громадянинові відшкодовується моральна шкода. Кримінальне провадження №12015240160000086 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, у відношенні [PERSON] є завершеним прийняттям рішення про виправдування на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з його непричетністю до вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, підставою його звернення до суду з позовом є наявне право на відшкодування шкоди, передбаченим частиною 1 статті 1176 ЦК України, статтями 1, 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР (із змінами), так як передбачений частиною 2 статті 1176 ЦК України та статтею 2 вказаного Закону випадок, з яким пов`язується право на відшкодування шкоди (спеціальний делікт), настав. Судова практика орієнтує на те, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках передбачених законом, а саме статтею 2 Закону від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року в справі №713/216/17, від 20 вересня 2018 року в справі 686/23731/15-ц, постанова Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-2089цс15, постанова Верховного Суду України від 26 лютого 2016 року у справі №6-2089цс15, постанова Верховного Суду України від 22 червня 2017 року у справі №638/11853/15-ц), постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року в справі №752/17832/14-ц. Оскільки Закон від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР, не містить вимог щодо процесуальної форми документа, з яким особа має звернутися до суду за захистом свого порушеного права, то таким способом захисту в силу положень статей 15, 16 ЦК України може бути, зокрема, звернення до суду з відповідною позовною заявою. У визначенні грошового відшкодування моральної шкоди позивач виходить з наступного. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок про те, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. З огляду на вище викладене можна прийти до висновку, що [PERSON] було завдано моральну шкоду, а саме безпідставно більше як 2-х років утримувався під вартою, чим було позбавлено його можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими односельчанами, яким необхідно було роз`яснювати, що він не причетний до вбивства односельчанки, і це його дуже морально пригнічувало. А тому, мінімальний розмір моральної шкоди законодавцем визначено виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом за кожен місяць перебування під слідством та судом; цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Визначення розміру відшкодування моральної шкоди залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких позивач зазнав, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] було затримано в порядку ст.. 115 КПК України 08.02.2015 року; виправдано та звільнено з під варти 15.05.2016 року; виправдальний вирок скасовано 24.11.2016 року та повторно виправдано 30.05.2022 року. Відповідно до частин другої, третьої статті 13 цього Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. В позовній заяві [PERSON] вказує, що під слідством та судом перебував 7 років, 4 місяці та 28 днів, з 08.02.2015 року по 30.06.2022 року, тобто з моменту пред`явлення підозри у кримінальному провадженні та до моменту набрання вироку Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 30.05.2022 року законної сили. Тому, протягом часу з 24.11.2016 року по 30.05.2022 року (з часу винесення першого виправдального вироку до його скасування) позивач під слідством та судом не перебував, тому час його перебування під слідством і судом складає 80 місяців та 11 днів, а не 88 місяців та 28 днів, як вказує [PERSON] .А тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Таким чином, гарантований мінімум відшкодування моральної шкоди є рівним 522387,00 грн. (6500,00 грн. х 80 місяців та 11 днів = 522 387,00 грн.) Отже, [PERSON] було незаконно позбавлено права на нормальне життя, що вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя шляхом постійно спростовування не причетність до кримінального правопорушення між односельцями протягом 80 місяців та 11 днів, а також перебування під вартою більше 2-х років. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2022 року встановлено 6500,00 грн.,а тому стягненню підлягає 522 387,00грн.

Outcome: partial