Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 28.12.2006 року по 10.02.2014 року вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 23.08.2016 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.07.2016р. і до повноліття дитини. Але свої обов`язки по утриманню дитини відповідач не виконував, з дитиною не спілкується, школу не відвідує, не цікавиться ні успіхами доньки у навчанні, ні її станом здоров`я. Відповідач весь час живе окремо в с. Писарівка, ніде офіційно не працює, також відповідач неодноразово потрапляв у поле зору поліції та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, засуджувався до позбавлення волі. Вважає, що відповідач повністю ухилився від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки [PERSON] . А тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. У судове засідання позивачка не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті «Судова влада України» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень чи відзиву на позов не надходило. Представник третьої особи - заступник начальника Управління «Служба у справах дітей» в судове засідання не з`явився, надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Представник третьої особи Сумського ВДРАЦС у Сумському районі Сумської області Пн-Сх МУМЮ в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час повідомлявся, заяв чи клопотань не надходило. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 10.02.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28 грудня 2006 року, розірваний (а.с.6) та згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 23.08.2016 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18.07.2016р. і до повноліття дитини. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №14837 від 30.09.2022 р. виданої Сумським районним відділом державної виконавчої служби заборгованість по аліментам станом на 30.09.2022р. становить 135934,4 грн. (а.с. 7-8). Відповідно довідки про розмір аліментів сплачених у твердій грошовій сумі №262/1315-39 від 20.02.2017р. виданої Сумським районним відділом державної виконавчої служби [PERSON] дійсно не отримувала аліментів від [PERSON] за період з 01.08.2016 по 31.01.2017 (а.с.9). Дитина, [PERSON] , [INFO] на час подачі позову та розгляду справи в суді, зареєстрована разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] , яка займається її вихованням (а.с.10,29). З довідки КУ Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №24 м. Суми, Сумської області № 435 від 21.09.2022 р. вбачається, що батько учениці 8-А класу [PERSON] не спілкується з учителями, не відвідує батьківські збори, не цікавиться шкільним життям дитини (а.с.11). Згідно висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради №54/27.1-26 від 09.01.2023 р. вихованням, розвитком, матеріальним утриманням, створенням умов для якісної життєдіяльності дитини займається мати дитини, [PERSON] . Під час розмови з дитиною з`ясовано, що батько не проявляє інтересу до її життя, востаннє вони бачилися у 2015 році, зі спогадів дівчини, 2-3 роки тому [PERSON] останнє прислав смс-повідомлення з поздоровленням до Дня народження. Соціальний контакт [PERSON] з біологічним батьком давно утрачено. Він не піклується про її здоров`я, фізичний стан, не цікавиться успіхами освітньої діяльності, не спілкується з дочкою, не виявляє інтересу до її життєдіяльності, не задовольняє потреби дитини матеріально. Управління вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] (а.с.29). Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована ) та ч.ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі «6» проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з положеннями ст.11 Закону сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно з положеннями ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У пунктах 15, 16, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання своєї доньки [PERSON] не проявляє батьківської турботи, не цікавиться її здоров`ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею при зверненні з позовною заявою судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved