Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

у липні 2021 року представник позивача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги із централізованого опалення у розмірі 32984,59 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги із централізованого постачання гарячої води в сумі 13533,68 грн., заборгованість за спожиті із 01.05.2018 року послуги із централізованого опалення в розмірі 39314,06 грн., заборгованість за спожиті із 01.05.2018 року послуги із централізованого постачання гарячої води в сумі 14047,37 грн. В обґрунтування позову зазначено, що квартира [ADDRESS] під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання. Позивач надає послуги із централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг із централізованого опалення та гарячої води, які постачає КП «Київтеплоенерго» за вказаною адресою, однак, відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення, в результаті чого утворилась заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги із централізованого опалення у розмірі 32984,59 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги із централізованого постачання гарячої води в сумі 13533,68 грн., заборгованість за спожиті із 01.05.2018 року послуги із централізованого опалення в розмірі 39314,06 грн., заборгованість за спожиті із 01.05.2018 року послуги із централізованого постачання гарячої води в сумі 14047,37 грн. Посилаючись на викладене, та у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по сплаті коштів за надані житлово-комунальні послуги, позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав із даним позовом та просить стягнути зазначені суми заборгованості із відповідача на користь позивача в примусовому порядку, а також витрати, пов`язані із отриманням інформації із реєстру в сумі 33,00 грн., та судовий збір в сумі 2270,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] від 12.07.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У вересні 2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що твердження позивача про те, що квартира під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання та гарячого водопостачання не відповідає дійсності, відповідач неодноразово повідомляла позивача про це та повідомляла про те, що квартира не приєднана до системи опалення та гарячого водопостачання, і відповідач цими послугами не користується. Однак, позивач залишив звернення відповідача без належної уваги, нараховуючи заборгованість. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.09.2021 року, було вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В зв`язку з перебуванням судді Кирильчук І.А. у відпустці, в зв`язку із вагітністю та пологам, та на підставі розпорядження керівника апарату суду № 1654 від 03.11.2021 року, справу було повторно автоматично розподілено та визначено головуючого суддю Чередніченко Н.П. В ході розгляду справи стороною позивача було уточено позовні вимоги та пред`явлено позовні вимоги до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до яких позивач просив стягнути солідарно із відповідачів заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги із централізованого опалення у розмірі 932984,59 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги із централізованого постачання гарячої води в сумі 13533,68 грн., заборгованість за спожиті із 01.05.2018 року послуги із централізованого опалення в розмірі 39314,06 грн., заборгованість за спожиті із 01.05.2018 року послуги із централізованого постачання гарячої води в сумі 14047,37 грн. В обґрунтування уточнених позовних вимог, сторона відповідача вказувала на те, що відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі, є споживачами наданих позивачем послуг та зобов`язані солідарно нести відповідальність за неналежну сплату коштів за отримані послуги. В листопаді 2022 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просила в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що із 2001 року послуги із централізованого опалення та постачання гарячої води в квартиру не надаються. Неодноразові звернення до позивача щодо складення акту про відсутність підключення квартири до внутрішньобудинкових систем, товариством ігнорувались, однак, продовжувалось нарахування заборгованості за послуги, які фактично позивачем надані не були. Крім того, відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично в квартирі не проживають, не є споживачами послуг, а відтак не є належними відповідачами за пред`явленими позовними вимогами. Наведене в сукупності свідчить про безпідставність позовних вимог. В листопаді 2022 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування до позовних вимог строків позовної давності. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.11.2022 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, та в задоволенні позову просила відмовити. Відповідачі Вашкулат ВюВЮ та [PERSON] в судове засідання не з`явились. Судом про розгляд справи повідомлялась належним чином. В матеріалах справи містяться заперечення сторони відповідачів щодо пред`явлених позовних вимог. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підстав доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». 11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору . Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 46518,27 грн. за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі отримують послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами наданих позивачем послуг за вказаною адресою. Заперечуючи проти позовних вимог, сторона відповідача вказувала, що квартира не під`єднана до внутрішньобудинкової системи опалення та постачання гарячої води, позивачем послуги до вказаної квартири не надаються, а відтак відсутні підстави для нарахування та сплати пред`явленої до стягнення заборгованості. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України, власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) та ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановленні договором або законом (пункт 1 частина третя статті 20 Закону), а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (пункти 1, 3 частина друга статті 21 Закону). Аналогічний обов`язок споживача щодо здійснення оплати житлово-комунальних послуг передбачений п. 5 ч. 2 ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до споживачів житлово-комунальних послуг відносяться індивідуальний та колективний споживачі. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, та закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі. В силу положень ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, зазначає, що підприємство надає відповідачам послуги з постачання централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] (власник), [PERSON] (колишній чоловік власника) та [PERSON] (донька власника) дійсно зареєстровані за вказаною адресою. Однак, відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають в квартирі, проживають в інших житлових приміщеннях, про що свідчать копії договорів оренди житлових приміщень, та копії відповідних актів. Крім того, а матеріалах справи наявні звернення відповідача [PERSON] до позивача із вимогою скласти акт про те, що квартира не під`єднана до систем централізованого опалення та постачання гарячої води, та відповідач зазначеними послугами не користується, однак, доказів належного та вчасного реагування з боку позивача на вказані звернення відповідача, матеріали справи не містять. В ході розгляду справи, суду було надано акт № 15713, складений КП «Київтеплоенерго», відповідно до якого було встановлено, що в ході обстеження квартири [ADDRESS] було встановлено, що підведених внутрішньо будинкових систем централізованого опалення та постачання гарячої води до вказаної квартири не виявлено, транзитних трубопроводів систем центрального опалення у вказаній квартирі не виявлено. В житловій квартирі встановлено 5 опалювальних приладів, для автономного опалення встановлено газовий котел, який відповідно до акту його технічного обслуговування в період із 2005 р. по 2022 р. був працездатним. На час проведення обстеження опалення квартири та гаряче водопостачання здійснюється від зазначеного газового котла. Суд вважає, що позивачем не було надано достатніх доказів того, що позивачем належним чином було здійснено надання послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води до квартири, яка фактично, за наявними у справі доказами, - була від`єднана від внутрішньобудиноквих систем, а відтак твердження сторони позивача про те, що відповідачі є споживачами послуг, наданих позивачем, є безпідставними. Відповідачі фактично не отримували житлово-комунальні послуги, за які позивачем була нарахована заборгованість, а відтак обов`язок щодо сплати пред`явленої до стягнення заборгованості у них відсутній. Заперечення сторони відповідачів та надані на їх підтвердження докази, позивачем в ході розгляду справи спростовані не були. Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача не доведено належними доказами те, що квартира, в якій зареєстровані відповідачі, та за якою обліковується заборгованість, була під`єднана до внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та постачання гарячої води, не доведено те, що позивачем було належним чином надано відповідачам житлово-комунальні послуги, за які була нарахована заборгованість, та, що, останні, фактично користувались цими послугами, а відтак законних підстав для стягнення із відповідачів на користь позивача пред`явленої до стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги за вказаною адресою відсутні, в зв`язку з чим суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову по суті пред`явлених позовних вимог, клопотання сторони відповідача про застосування до позовних вимог строків позовної давності судом не вирішувалось. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати (судовий бір в сумі 2270,00 грн. та витрати для отримання інформації із реєстру в сумі 33,00 грн.), - слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed