Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

В липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» (далі по тексту - Кредитодавець/ТОВ «Інфінанс») [PERSON] (далі по тексту - Відповідач/Позичальник) шляхом підписання (акцептування) Оферти було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0936125835/2 (далі по тексту - Договір позики), відповідно до якого, Кредитодавець надав Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту (надалі по тексту - «кредит») для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МопеуВООМ Loyal». Договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики № 0936125835 від 26.10.2020 р., що акцептована Відповідачем 26.10.2020 р., шляхом підписання електронним підписом Відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України). Пропозиція (Оферта) на отримання кредиту згідно Заявки-анкети № 3330199 від 08.11.2020 р. в рамках Договору про надання позики № 0936125835 від 26.10.2020 р. підписано [PERSON] 08.11.2020, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн. Підписанням Договору позики Відповідач, також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору кредиту, що підтверджується відповідними доказами. Щодо права вимоги заборгованості за Кредитним договором Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (надалі - ТОВ «Вердикт Капітал, Позивач) до Відповідача, то позивач в позовні заяві зазначає, що 16.12.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 16-12/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 0936125835 від 26.10.2020 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до Відповідача, а ТОВ «Інфінанс» втратив такі права. Позивач стверджує, що за період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, однак, станом на сьогоднішній день заборгованість за Кредитним договором не погашається, проценти за користування кредитними коштами Позичальником не сплачується, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 08.11.2022 р., відповідно до розрахунку заборгованості, становить 102 182,50 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 7 000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 95 182,50 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту - 0,00 грн. Також позивач зазначає, що попередня сума судових витрат, які поніс ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи складає: 2 481,00 грн., яка вираховується виходячи із розміру сплати позивачем судового збору за подання даного позову, та 20 000,00 грн. - витрат на правничу допомогу. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача в свою користь заборгованість в розмірі 102 182,50 грн., понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 481,00 грн. та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області від 20.12.2022 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, однак ТзОВ "Вердикт Капітал" в позовній заяві зазначено, що позивач просить проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк.спр. 101). Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзиву на позов, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 26.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № № 0936125835/2, відповідно до якого, Кредитодавець надав Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно з Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МопеуВООМ Loyal» (арк. спр. 10-12). [PERSON] 08.11.2020 року оформив Заявку-анкету № 3330199 за допомогою електронного цифрового підпису на отримання кредиту, шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано грошові кошти в розмірі 7 000,00 грн., що підтверджується Заявкою-анкетою на отримання кредиту та квитанцією про зарахування 7000 грн. (арк. спр. 8, 14). Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача вчиненим одноразовим ідентифікатором, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (арк. спр. 13). За період користування кредитними коштами, відповідач заборгованість за кредитним договором не погасив, проценти за користування кредитними коштами відповідачем не сплачуються, в результаті чого утворилась заборгованість за кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 08 листопада 2022 року заборгованість [PERSON] по даному кредитному договору становить 102 182,50 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 7 000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 95 182,50 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору кредиту - 0,00 грн. (арк. спр. 15-22). 16.12.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 16-12/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 0936125835 від 26.10.2020 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Відповідно до п.п. 2.1. - 2.4. зазначеного вище договору факторингу, клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників, а фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. Таким чином, ТОВ Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Інфінанс» втратив такі права, що підтверджується копією договору факторингу №16-12/21 від 16 грудня 2021 року та копією Реєстру боржників за цим договором факторингу (арк. спр. 51-65). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Непогашення відповідачем заборгованості за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення суми заборгованості. Як встановлено з матеріалів позовної заяви, позивачем було при подачі позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2481,00 грн. А тому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2 481 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову. Позивачем також заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до котрої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат, позивач надав суду копію договору №07-10/2022 про надання правової допомоги від 07.10.2022 року, укладеного з АО «Лігал Ассістанс», копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс», копію платіжного доручення від 10.11.2022 року №343550031 на суму 58 000,00 грн., копію заявки на надання юридичної допомоги №39 від 02.11.2022 року та копію витягу з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.11.2022 року на суму 20000,00 грн. (арк. спр. 81, 84-89). Як зазначено у Витязі з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.11.2022 року сторони за договором №07-10/2022 від 07.10.2022 року погодили надання правових послуг АО «Лігал Ассістанс» позивачу у справі - ТОВ «Вердикт Капітал» у відповідності до заявок на надання юридичної допомоги, зокрема: надання усної консультації з приводу можливості стягнення богу в позасудовому порядку; надання усної консультації з приводу можливості стягнення богу в позасудовому порядку; надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до Жовківського районного суду Львівської області, підготовка та друк необхідних документів. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часові, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг). Матеріалами справи підтверджується лише факт надання позивачу правничої допомоги у вигляді послуг адвоката, що полягають у складанні позовної заяви про стягнення боргу на суму 8000,00 грн. Надання інших послуг, включених до переліку наданих юридичних послуг, зазначених у Витязі з акту №2 від 08.11.2022 року, зокрема надання усної консультації з приводу можливості стягнення богу в позасудовому порядку (двічі), а також надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти, наявними в матеріалах справи доказами не підтверджені. Виходячи із встановленої реальності участі адвоката у наданні професійної правничої допомоги та необхідності такої, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правничу допомогу та беручи до уваги зазначені в п. 6 ч. 3 ст.2 ЦПК України принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає обґрунтованим розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. А, відтак, заявлені позивачем до стягнення з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають задоволенню на суму 8000,00 грн.

Outcome: partial