Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, у якій зазначив, що він є онуком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Старобільськ Луганської області. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті до ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті необхідне для державної реєстрації смерті особи та отримання свідоцтва про смерть. Просив встановити факт смерті [PERSON] , громадянки України, [INFO] , місце народження: Україна, м. Красний Луч, Луганська область, яка померла [INFO] в [ADDRESS] . 16.01.2023 [PERSON] подав до суду заяву, в якій уточнив мету встановлення факту смерті [PERSON] , а саме, що отримання свідоцтва про смерть йому потрібне для подальшого оформлення спадщини та отримання грошової допомоги на поховання. Заявник у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до\~ст.17\~ЗУ «Про\~реєстрацію актів\~цивільного стану»,\~ державна\~реєстрація смерті\~проводиться органом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану на\~підставі: документа\~встановленої форми\~про смерть,\~виданого закладом\~охорони здоров`я\~або судово-медичною\~установою; рішення\~суду про\~встановлення факту\~смерті особи\~в певний\~час або\~про оголошення\~її померлою. Заява\~про державну\~реєстрацію смерті\~подається не\~пізніше трьох\~днів з\~дня настання\~смерті або\~виявлення трупа,\~а в\~разі якщо\~неможливо одержати\~документ закладу\~охорони здоров`я\~або судово-медичної\~установи,\~-\~не пізніше\~п`яти\~днів. Державна\~реєстрація смерті\~за заявою,\~поданою у\~строки,\~визначені частиною\~другою цієї\~статті,\~та до\~закінчення одного\~року з\~дня настання\~смерті,\~проводиться за\~останнім місцем\~проживання померлого,\~за місцем\~настання смерті\~чи виявлення\~трупа або\~за місцем\~поховання. Державна\~реєстрація смерті\~проводиться за\~місцем проживання\~заявника у\~разі: якщо\~заява надійшла\~після закінчення\~одного року\~з дня\~настання смерті; встановлення\~у судовому\~порядку факту\~смерті; звернення\~для реєстрації\~смерті особи,\~оголошеної судом\~померлою. У\~разі настання\~смерті в\~дорозі (у\~поїзді,\~на судні,\~в літаку\~тощо)\~державна реєстрація\~смерті може\~бути проведена\~в найближчому\~органі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Пунктом «ґ» ч. 1 розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України», затверджених Наказом міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чмирівською сільською радою 02.02.1996 вбачається, що батьком заявника є [PERSON] , який відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим бюро записів актів громадянського стану міста Красний Луч Луганської області 16.05.1963 являється сином [PERSON] . Отже, судом встановлено, що заявник приходиться онуком померлої [PERSON] . Факт смерті [PERSON] підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 238 виданим державною установою Старобільським територіальним медичним об`єднанням, відповідно до якого причиною смерті стало захворювання - генералізований атеросклероз, а також свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 10.01.2023 відділом записів актів громадянського стану Старобільського районного управління юстиції. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Старобільська міська територіальна громада відноситься до тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України. Судом встановлено, що зазначені лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть видано органами на тимчасово окупованій території України. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи і органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Аналізуючи надані заявником докази: лікарське свідоцтво про смерть № 238; свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , які надані заявником на підтвердження факту смерті [PERSON] , суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey». «Cypms v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic о f Moldova and Russia». «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Суд вважає, що позасудовим шляхом [PERSON] не має можливості отримати документ, що підтверджує факт смерті [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась і за встановлених обставин є неможливою, тому заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved