Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

30 травня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 10339 гривень 94 копійки за кредитним договором №б/н від 07 червня 2011 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 07 червня 2011 року. Позичальник при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позичальник ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви. Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000 гривень 00 копійок. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте позичальник порушив зобов`язання і не надавав своєчасно грошові кошти для погашення кредиту, відсотків і інших витрат відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості. [INFO] позичальник [PERSON] помер. На виконання вимог ч.2 та ч.3 ст.1281 ЦК України, позивачем 14 серпня 2021 року була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса Бойко Л.В. та 25 серпня 2021 року отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідач [PERSON] , яка діє від імені малолітнього [PERSON] 12 вересня 2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на день смерті заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором №б/н від 07 червня 2011 року становить 10339 гривень 94 копійки, яка складається з наступного: 10339 гривень 94 копійки - заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту, 10339 гривень 94 копійки - заборгованість за простроченим тілом кредиту, у зв`язку з чим АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 30 червня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання, витребувано у приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Бойко Л.В. копію спадкової справи №141/2019, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , яка діє від імені малолітнього [PERSON] , у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не направила. З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію представника позивача, яка викладена у його заяві про розгляд справи без його участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п.1 Статуту АТ КБ «Приватбанк», рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року було змінено тип банку на публічне акціонерне товариство та його найменування на ПАТ КБ «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Судом встановлено, що [PERSON] 07 червня 2011 року підписав анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У вказаному формулярі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Приватбанку» заповнена інформація про персональні та контактні дані [PERSON] . З наданої позивачем Анкети-заяви вбачається, що [PERSON] виявив бажання щодо отримання нею платіжної картки кредитка «Універсальна» та зазначив суму бажаного кредитного ліміту - 1000 гривень. Як вбачається з довідки про надані кредитні картки, на підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договору №б/н, останній отримав картки: № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] . Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), кредитний ліміт 20 грудня 2018 року було збільшено до 15000 гривень. Позичальник [PERSON] використовував вищевказані картки, за допомогою яких відбувалося зняття кредитних коштів та їх повернення, що підтверджується випискою за договором №б/н укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 05 серпня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Сміла Черкаської області, про що 05 серпня 2019 року складено відповідний актовий запис №545. Згідно розрахунків заборгованості за договором №б/н від 07 червня 2011 року, укладеного між ПриватБанк та клієнтом [PERSON] , та виписки за договором №б/н укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] за період з 07 червня 2011 року по 21 січня 2022 року, станом на день смерті останнього, тобто станом на 01 серпня 2019 року, заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за вказаним кредитним договором становила 10339 гривень 94 копійки, яка складається з наступного: 10339 гривень 94 копійки - заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту, 10339 гривень 94 копійки - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Таким чином, фактично отримані та використані позичальником кошти АТ КБ «ПриватБанк» станом на день смерті позичальника не повернуті, позичальником [PERSON] свої зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором не виконані. 21 липня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до приватного нотаріуса Бойко Людмили Володимирівни, в якій просило: включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 10339 гривень 94 копійки; повідомити: чи зверталися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; відомості про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які такі свідоцтва отримали. Листом №260/02-14 від 18 серпня 2021 року приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Бойко Людмила Володимирівна повідомила АТ КБ «ПриватБанк» про те, що 12 вересня 2019 року нею відкрито спадкову справу №141/2019 після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO]. Спадкова справа відкрита на підставі заяв про відмову від прийняття спадщини батьків померлого [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], що зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину померлого [PERSON] , є його малолітній син, [PERSON] , [INFO] . зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , сину померлого, видане свідоцтво про право на спадщину за законом. Від імені малолітнього сина, як законний представник, діяла мати, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 31 серпня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направило відповідачу [PERSON] та спадкоємцю [PERSON] претензії про добровільне погашення кредитної заборгованості у сумі 10339 гривень 94 копійки, відповідно до вимог статті 1282 ЦК України. За змістом ст.1218, ч.3 ст.1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно ст.1281 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України). Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст.1281,1282 ЦК України, зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц). Згідно постанови Верховного Суду у справі № №640/6274/16-ц від 18 вересня 2019 року, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч.2 та ч.3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК. Оскільки боржник помер, відтак відповідати перед кредитором на підставі ст.1281,1282 ЦК України, за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме малолітній [PERSON] , від імені якого діє відповідач [PERSON] , є спадкоємцем померлого [PERSON] , прийняв після його смерті спадщину, а також наявність у [PERSON] спадкового майна, яке підлягало прийняттю спадкоємцем у спадщину. Як вбачається з копії спадкової справи №141/2019, яка надана на виконання ухвали суду приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Бойко Л.В. для приєднання до матеріалів справи, до приватного нотаріуса Бойко Л.В. з заявами про відмову від прийняття спадщини звернулися батьки померлого - [PERSON] та [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , звернувся його малолітній син, [PERSON] , [INFO] , від імені якого діяла його мати - [PERSON] . Таким чином, малолітній [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого позичальника [PERSON] та прийняв після його смерті спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса з заявою відповідного змісту. Згідно свідоцтва про прав на спадщину за законом від 31 липня 2020 року, приватний нотаріус Бойко Л.В. посвідчила, що спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] , є його син [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Черкаська область, Кам`янський район, Райгородська сільська рада, площею 2,000 га, кадастровий номер 7121885000:03:000:0813. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31 липня 2020 року за №218523947, приватним нотаріусом Бойко Л.В. 31 липня 2020 року прийнято рішення про реєстрацію права власності [PERSON] на земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: Черкаська область, Кам`янський район, Райгородська сільська рада, площею 2,000 га, кадастровий номер 7121885000:03:000:0813. Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Відповідно до ч.1 ст.242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Малолітні особи з моменту відкриття спадщини набувають права на спадкування, проте здійснювати право на спадкування вони не можуть. Такі особи в межах наданого ЦК України обсягу дієздатності самостійно не можуть нести відповідальності за зобов`язаннями спадкодавця як його правонаступники. Таким чином, малолітні спадкоємці несуть відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця як його правонаступника через своїх законних представників. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , а відтак є його законним представником та несе відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця, внаслідок прийняття ним спадщини після смерті позичальника. При цьому, суд звертає увагу, що відповідач у справі не ставить під сумнів дотримання банком строків звернення з вимогою кредитора спадкодавця до спадкоємців про погашення заборгованості, яку, за доводами позивача, подано в межах 6-ти місячного строку після того, як банк дізнався про смерть позичальника, що відповідає приписам ч.3 ст.1281 ЦК України. Доказів того, що позивач був обізнаний про смерть позичальника в інший строк, ніж вказаний ним у заяві кредитора до нотаріуса, сторони справи суду не надали. Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12,81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12. У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц Верховний Суд зазначив, що враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача. У постанові від 18 вересня 2019 року справі № 336/7643/18 Верховний Суд дійшов висновку, що вирішуючи спір, суди не дослідили наявність обставин, якими банк обґрунтовував свої вимоги, зокрема, фактичне прийняття відповідачем спадщини у порядку, передбаченому частиною третьою статті 1268 ЦК України та правовий статус житла, у якому відповідач проживав разом із боржником на час відкриття спадщини. З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції визнав передчасними висновки судів попередніх інстанцій про недоведеність позивачем обставин, на які він посилався на обґрунтування своїх вимог та вказав, що суди фактично не розглянули позов про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, залишили спір невирішеним. У справі № 306/2000/16-ц Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. У даному спорі розмір заборгованості [PERSON] на час відкриття спадщини підтверджений відповідним її розрахунком, не спростований відповідачем, довідками про видачу й перевипуск кредитних карток та про зміну кредитного ліміту, анкетою-заявою від 07 червня 2011 року підписаною [PERSON] , та заборгованість складається виключно з тіла кредиту, тобто фактично отриманих спадкодавцем коштів, які не були повернуті позивачу. За вказаних обставин, судом встановлено наявність порушеного права позивача на повернення кредитних коштів, своєчасне звернення банку з вимогою до спадкоємця померлого [PERSON] , факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] мололітнім [PERSON] , від імені якого діє його мати - відповідач [PERSON] , як єдиним спадкоємцем. Ураховуючи наведене, а також те, що відповідач до суду не з`являлася, відзив на позов не надала, жодних доказів щодо вартості успадкованого майна суду відповідачем не надано, тобто жодним чином не спростовано доводи позивача щодо меж відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця, враховуючи загальний розмір заборгованості, а також те, що мололітній [PERSON] , від імені якого діє його мати - відповідач [PERSON] , є єдиним спадкоємцем, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №IHB99B3T9D від 09 вересня 2022 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2481 гривня 00 копійок. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2481 гривня 00 копійок. На підставі наведеного,

Outcome: approved