Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її бабусі в порядку ст. 317 ЦПК України, вказуючи, що її бабуся, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Ізюм, Харківська обл., що на момент смерті була тимчасово окупована територія. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, документи про смерть видані органами/особами, які на території України не створюють правових наслідків. Тому заявник звернулася до суду для встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Ухвалою суду від 03.01.2023 відкрито провадження по розгляду заяви про встановлення факту смерті в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вказаної заяви та встановлення факту смерті, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є онукою [PERSON] , що підтверджується наступним. [INFO] в [PERSON] народився син, [PERSON] (свідоцтво [NUMBER] ). [INFO] в [PERSON] та [PERSON] народилась донька, [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] ). Також судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Чистоводівка Ізюмського району Харківської області, померла [INFO] на території м. Ізюм Харківської області, про що видано довідку про причину смерті №309, причина смерті -атеросклеротична хвороба серця. На момент смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно листа КЦС ВС, вимога щодо отримання письмової відмови від органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації фактів народження та смерті на окупованій території не грунтується на вимогах чинного законодавства, відтак, така вимога пред`явленню до суду не є необхідною. Відповідно до положень ч.2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до аб. 2ч.1 ст. 317 ЦПК України Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.. Згідно з положеннями п.2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 р. будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У відповідності до пункту 7 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року підставою для реєстрації факту смерті може бути рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Таким чином, суд вважає документи, надані заявником, достатніми для встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території, в порядку ст. 317 ЦПК України. На підставі викладеного, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved