Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

У вересні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Наталії Миколаївни в якому просить: - визнати протиправними дії державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М.; - скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , сформоване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. від 10.12.2019 року № 50127624; - скасувати запис про право власності: 34559218, дата державної реєстрації: 06.12.2019 року, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Н.М. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1982824380000. Позов мотивований тим, що після смерті [PERSON] за заявою позивача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасюк Т.М. було заведено спадкову справу № 2/2022. Спадковим майном є житловий будинок [ADDRESS] , який належав матері померлого [PERSON] , на підставі договору надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку на праві особистої власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно. Спадкоємцем [PERSON] був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але помер, не оформивши свої спадкових прав. Станом на 26.01.2022 єдиним спадкоємцем за законом є позивач. Згідно довідки № 062/14-897 від 21.01.2022 року, підтвержено право власності на вищевказаний будинок за [PERSON] . При підготовці приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасюк Т.М. було виявлено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме в реєстрі вже зареєстроване право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого приватним нотаріусом КМНО Незнайко Н.М. від 06.12.2019 року на підставі технічного паспорту, виданого ТОВ «АН Експерт» на ім`я [PERSON] . З цих причин, приватним нотаріусом КМНО Тарасюк Т.М. не було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Реєстрація права власності за [PERSON] порушує права позивача як власника, оскільки останній позбавлений оформити свої спадкові права та зареєструвати право власності на спірний житловий будинок. Зазначає, що в супереч вимогам ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» приватним нотаріусом КМНО Незнайко Н.М. не витребувані правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна, які підтверджують право власності за [PERSON] , не отримана інформація, що підтверджує право власності, не здійснена перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги з підстав вказаних у позові та просив суд позов задовольнити повністю. Відповідач приватний нотаріус КМНОК Незнайко М.М., будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі, вказав, що не придбавав ніякого будинку. Заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва від 02.10.1995 року (а.с.24). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані: мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 26). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації смерті у м. Києві від 19.12.2012 року (а.с.25). Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані: мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 27). Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку на праві особистої власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно, посвідченого нотаріусом Першої Києво-Святошинської нотаріальної контори Подольською А.А. за реєстровим № 560 від 19.02.1960 року, зареєстрованого в КМ БТІ від 13.07.1967 року та зареєстровано в реєстровій книзі за № 18530 вбачається, що [PERSON] надано право безстрокового користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно рішення №281 від 04.06.1990 року Виконавчого комітету Ленінградської районної ради народних депутатів про самочинну прибудову до будинку, [PERSON] дозволено зареєструвати в БТІ самочинно побудовані та переобладнанні приміщення, а саме: прибудови і надбудова до житлового буинку літ. «А», а також добудова літньої кухні літ. «Б» в садибі за адресою [ADDRESS] (а.с.23). З матеріалів справи вбачається, що на замовлення [PERSON] було проведено технічну інвентаризацію спірного будинку (а.с.18-21). Відповідно до довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 21.01.2022 року № 062/14-897 (И-2022) встановлено, що за даними інвентаризаційної справи за адресою: [ADDRESS] адреса садиби була [ADDRESS] . Саме за адресою: [ADDRESS] житловий будинок в січні 1966 року був введений в експлуатацію комісією Києво-Святошинського відділу комунального господарства забудовнику [PERSON] . В подальшому с. Біличі було приєднано до м. Києва. (а.с. 22). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. З витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі вбачається, що 18.01.2022 року приватним нотаріусом КМНО Тарасюк Т.М. заведено спадкову справу №2/2012 до майна померлого [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.09.2022 року встановлено, що за матеріалами спадкової справи № 2/2022, заведеної приватним нотаріусом КМНО Тарасюк Т.М., після смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , який на час смерті проживав за адресою: [ADDRESS] станом на час звернення наявні дані про те, що до складу спадкоємців за законом входить [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав, до складу спадкового майна входить: житловий будинок [ADDRESS] , який належав матері померлого [PERSON] , яка помрла 28.09.1995 року, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку на праві особистої власності, посвідченого нотаріусом Першої Києво-Святошинської нотаріальної контори Подольського А,А. за реєстровим № 560 від 19.02.1960 року, зареєстрованого в КМ БТІ від 13.07.1967 року та зереєстровано в реєстровій книзі за №18530. Спадкоємцем [PERSON] був її син [PERSON] , який прийняв спадщину, але помер, не оформивши свої спадкових прав. Відповідно до вимог ч. 1 п. 5 ст. 24 ЗУ «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: в реєстрі вже зареєстроване право власності на нерухоме майно за вкзаною адресою, номер запису: 34559218, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1982824380000, зареєстрованого приватним нотаріусом КМНО Незнайко Н.М. від 06.12.2019 року, на підставі технічного паспорту, серія, номер б/н, виданого 14.03.2018 року, видавник ТОВ «АН Експерт» (а.с. 15). У свою чергу з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №295976546 від 24.01.2022 року встановлено, що 06.12.2019 року приватним нотаріусом КМНО Незнайко Н.М, на підставі технічного паспорту, серія та номер Б/Н, виданого 14.03.2018 року, видавник ТОВ «АН Експерт» було зареєстровано право власності на спірний будинок за [PERSON] , номер запису про право власності: 34559218, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 198282438000. Підставою внесення запису про право власності є рішення приватного нотаріуса КМНО Незнайко Н.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 50127624 від 10.12.2019 року (а.с.13). Вважаючи прийняте державним реєстратором рішення протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом про його скасування. Так, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, який спрямований на забезпечення визнання та захист державою таких прав. Відповідно до ч.1 ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частинами 2, 3 статті 3 Закону №1952-ІV передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації. У відповідності до ч. 3 ст. 10 вищевказаного Закону державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими законта/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цимЗаконом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав відповідно до ч.1 ст. 11 Закону. Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону №№1952-ІVдержавній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Заява про державну реєстрацію прав подається окремо щодо кожного об`єкта нерухомого майна. Частиною 1 ст. 27 Закону №1952-ІVвизначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав здійснюється на підставі: 1) укладеного в установленому закономпорядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок № 1127). Пунктом 40 Порядку № 1127 передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»та цим Порядком. Пункт 44, 48-54, 57-58, 64-68, 71-73, 75-80, 81 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень містить вичерпний перелік необхідних документів для здійснення відповідної державної реєстрації права власності. Отже, приватному нотаріусу КМНО Незнайко Н.М. для проведення державної реєстрації прав, відповідачем [PERSON] було подано технічний паспорт на будинок, який був виданий 14.03.2018 року ТОВ «АН ЕКСПЕРТ». Відповідно до вимог частини 3 Закону № 1952-IV приватний нотаріус КМНО Незнайко Н.М. повинен був в обов`язковому порядку витребувати правовстановлюючі документи на об`єкт нерухомого майна, отримати інформацію, що підтверджує право власності, що містяться в інвентаризаційній справі КП КМБТІ, здійснити перевірку документів та/або відомомстей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Вказаних приписів відповідач приватний нотаріус КМНО Незнайко Н.М. не дотрималася. Отже, судом встановлено, що приватним нотаріусом КМНО Незнайко Н.М. не було виконано приписи частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV, тобто спірне рішення про державну реєстрацію прав було прийнято незаконно, в супереч вимогам частини 1 статті 24 Закону № 1952-IV, оскільки подані заявником документи не давали відповідачу змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав заявника на нерухоме майно. Відповідно до частині 3 статті 26 Закону № 1952-IV відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, а тому з відповідача приватного нотаріуса КМНО Незнайко Н.М. підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 992, 40 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 992, 40 грн., а всього 1984, 80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved