Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

05 жовтня 2022 року позивач звернувся з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис № 186523 від 17.06.2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» 13 255,50 грн. заборгованості за кредитним договором № 3443674 від 24 березня 2021 року таким, що не підлягає виконанню та повернути сплачений позивачем судовий збір. Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що у лютому 2022 року йому стало відомо з Єдиного реєстру боржників, що відносно нього відкрито виконавче провадження № 68594810 на підставі виконавчого напису №186523, який виданий 17 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис, що вчинив приватний нотаріус відносно нього, є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню. Проаналізувавши документи, які були надані приватному нотаріусу Остапенко Є.М. для вчинення оспорюваного виконавчого напису встановлено, що на момент звернення з заявою про вчинення виконавчого напису сума заборгованості не була безспірною; виконавчий напис був вчинений 17 червня 2021 року за відсутності всіх необхідних документів, зокрема за відсутності оригіналу кредитного договору та документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника. Крім того, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не врахував, що станом на 17 червня 2021 року - дату вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Виконавчий напис №186523 від 17 червня 2021 року приватний нотаріус Остапенко Є.М. вчинив на кредитному договорі №3443674 від 24 березня 2021, який позивач не укладав та не підписував. Більш того, напис нотаріуса вчинено без оригіналу нотаріального посвідчення договору, що є грубим порушенням норм чинного законодавства та професійної етики нотаріуса. Позивач, зазначив, що він ніяких договорів з ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» не укладав та не підписував. Дані умови підтверджують факт відсутності кредитного договору. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним, оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - в тому числі за кредитними договорами. Приватний нотаріус не повідомляв його про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли він не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно, нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора (Відповідача). Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні Вищого Спеціалізованого суду України від 07.02.2014 року про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні. Окрім цього, приватний нотаріус Остапенко Є.М. у вчиненому ним виконавчому написі пропонує стягнути заборгованість за кредитним договором № 3443674 від 24 березня 2021року з [PERSON] за період з 24 березня 2021 року по 11 червня 2021 року. Проте оскаржуваний виконавчий напис приватний нотаріус вчинив на не підписаному обома сторонами Кредитному договорі, який не було укладено. Відсутність підписів сторін договору вкотре підтверджує те, що кредитного договору позивач з ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК Кредит Капітал» ніколи не укладав, коштів позивач від вищевказаних установ не отримував. Письмових вимог про погашення заборгованості позивач не отримував. З договорами про відступлення прав вимоги позивач не ознайомлювався, так як такі договори йому не надавалися та не направлялися. Доказів переходу прав грошової вимоги до ТОВ «ФК «Кредит Капітал» по стягненню заборгованості з [PERSON] не було надано, а значить останній мав право не виконувати перед ТОВ «ФК «Кредит Капітал» зобов`язання по сплаті спірної заборгованості. Жодних повідомлень та вимог про погашення та наявність заборгованості до нього від ТОВ «ФК «Кредит Капітал» не надходило, що дає підстави визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, приватний нотаріус Остапенко Є.М. при вчиненні виконавчого напису, не перевірив безспірність самої грошової вимоги, оскільки він та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» не укладали ніяких договорів про зобов`язання. Таким чином, виконавчий напис № 186523 від 17 червня 2021 року вчинено з порушенням чинного законодавства. Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року зупинено\~ стягнення у спірному виконавчому провадженні № 68594810 до вирішення справи по суті. Ухвалою суду від 31 жовтня 2022 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є. М. та приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжака І. І. належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса № 186523 від 17 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» копії матеріалів виконавчого провадження № 68594810 Витребувані документи на підставі вищевказаної ухвали суду надійшли 08 листопада 2022 року від приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжака І.І.,\~а документи\~від приватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Є.М.\~до суду\~не надходили. Ухвалою суду від 22 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій не проводилося. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Явку уповноваженого представника до суду повторно не забезпечило, причину своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов та будь-яких заяв і клопотань щодо процесуальних питань суду не подав. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М., приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І.І. в судове засідання не з`явилися. Причини своєї неявки суду не повідомили. Про дату та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку. Оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності, неявка до суду, незалежно від причин, вказує на те, що відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді. В зв`язку із чим, суд розглядає справу за наявних у справі доказів у його відсутності, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, із змісту позовних вимог та матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній цивільній справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Встановлено, що 24 березня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3443674 відповідно до якого позивачу надані кредитні кошти в сумі 2700,00 грн. Кредит надавався з 24 березня 2021 року строком на 15 днів. Термін (дата) повернення кредиту і сплату комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 08 квітня 2021 року. Як вбачається із виписки з особового рахунку за кредитним договором № 3443674 від 24 березня 2021 року заборгованість [PERSON] перед ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за період з 24 березня 2021 року по 11 червня 2021 року складає 13\~255,50 грн. 17 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 186523 відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», якому ТзОВ «Мілоан» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №2972-МЛ від 11 червня 2021року за кредитним договором № 3443674 від 24 березня 2021 року, укладеного між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та стягнути з [PERSON] за період з 24 березня 2021 року по 11 червня 2021 року включно, суму розмірі 2700,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9112,50 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 513,00 грн. заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту; стягнуто плату за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості [PERSON] становить 13\~255,50 грн. 09 лютого 2022 року представником за довіреністю ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» Донець В.В. звернувся із заявою про примусове виконання рішення до приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І.І. з приводу примусового виконання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. В подальшому, 10 лютого 2022 року постановою приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак І.І. відкрито виконавче провадження № 68594810 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №186523 від 17 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості в розмірі 13\~255,50 грн. Сторона позивача вважає виконавчий напис таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки вчинення виконавчого напису було здійснено із порушенням процедури його вчинення. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ст.34 закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 закону «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - постанова № 662) перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 року, справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21. За положеннями п. 10.2 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 17 червня 2021 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачає вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Як вбачається із форми вищезазначеного кредитного договору - він не є нотаріально посвідченою угодою, а тому не може бути підставою для вчинення виконавчого напису. Відтак, нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було дотримано вимоги ст.87 Закону України «Про нотаріат». Статтею 88 Закону України «Про нотаріат», визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом пп.3.4 п.2 гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Таким чином, для перевірки судом правомірності вчинення оскаржуваних виконавчих написів необхідно, зокрема, з`ясувати: чи було їх вчинено на підставі нотаріально посвідчених кредитних договорів; чи зазначена у них сума зобов`язань є безспірною, тобто чи існувала вона узагалі, чи була вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису; чи було заявником дотримано 3-річний строк, з моменту виникнення права вимоги, для звернення за вчиненням виконавчого напису. Так, із виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича №186523 від 17 червня 2021 року вбачається, що виконавчий напис виданий про звернення стягнення з позивача заборгованості на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», якому ТзОВ «Мілоан» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №72-МЛ від 11 червня 2021 року за кредитним договором № 3443674 від 24 березня 2021 року, укладеного між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] . Заборгованість проводиться за період з 24 березня 2021 року по 11 червня 2021 року включно, суму розмірі 2700,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9112,50 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 513,00 грн. заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту. Повноваження нотаріуса при розгляді питань вчинення виконавчих написів, в т.ч. вивчення питання безспірності заборгованості, висловлено у справі № 305/2082/14-ц, яка розглядалась Великою Палатою Верховного Суду 15 січня 2020 р. Так, в даному рішенні ВП ВС зазначено, що нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). З урахуванням статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 року у справі №6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Нотаріусом не з`ясовано правильність нарахування заборгованості, оскільки договором від 24 березня 2021 року передбачено строк його дії на 15днів. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Також, разом із позовною заявою 05 жовтня 2022 року позивач подав заяву про забезпечення позову, яка ухвалою від 11 жовтня 2022 року задоволена. В порядку забезпечення позову зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 68594810 від 10 лютого 2022 року, відкритому\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Івано-Франківської\~області Сапіжак\~І.І.\~на\~підставі виконавчого\~напису,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 186523\~вчиненого 17\~червня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М. до вирішення справи по суті. Згідно з ч.ч. 1, 7, 8\~ст.158 ЦПК України, \~суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З огляду на те, що суд дійшов до висновку про необхідність ухвалення рішення щодо задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Позивач, окрім того, просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати, що становлять: 1488,60грн. (992,400 грн. - за подання позовної заяви та 496,20 грн. - за подання заяви про забезпечення позову). Відповідно до ч.1, 2\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, задоволення позову судовий збір у розмірі 992,400 грн. - за подання позовної заяви та 496,20 грн. - за подання заяви про забезпечення позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] . З врахуванням наведеного,

Outcome: approved