Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту освіти та науки Сумської обласної державної адміністрації, Комісії з припинення ДПТНЗ «Конотопське ПТУ», Державного професійно-технічного закладу «Конотопське професійно-технічне училище», в якому просить скасувати наказ від 05.07.2022 № 15-к про його звільнення, поновити позивача на посаді майстра виробничого навчання у ДПТНЗ «Конотопське ПТУ»; стягнути з останнього середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи із 05.07.2022 та моральну шкоду у сумі 10.000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з 12.09.2005 по 26.02.2008 року працював водієм, а з 2008 по 05.07.2022 року працював майстром виробничого навчання, слюсарем з ремонту колісних транспортних засобів, електрогазозварник. Оскаржуваним наказом від 05.07.2022 № 15-к був звільнений з займаної посади майстра виробничого навчання у зв`язку із скороченням посади майстра. Вказане рішення вважає незаконним, оскільки для визначення наявності переважного права на залишення на роботі, відповідачем не було проведено порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікацію. Зазначає, що з 2010 року працював в ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище» майстром виробничого навчання слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, електрогазозварник. 05.05.2022 року був попереджений про можливе звільнення. 05.07.2022 року йому було запропоновано переведення на іншу посаду, а саме завгосп, 0,5 ставки механіка та слюсар-сантехнік на що він відмовився, оскільки ці посади не відповідають його освіті та кваліфікації. Зазначає, що має фахову освіту, диплом молодшого спеціаліста Індустріально-педагогічного технікуму Конотопського інституту Сумського державного університету за спеціальністю «Професійне навчання. Механізація сільськогосподарського виробництва та гідромеліоративних робіт» і здобув кваліфікацію майстра виробничого навчання, техніка механіка. Позивачеві незрозуміло яким шляхом відбулося скорочення його посади, оскільки, окрім нього попередження отримали ще 3 особи. 19.07.2022 року він звернувся до керівництва із заявою про розгляд питання звільнення Комісією з трудових спорів, але на час подачі позову 04.08.2022 року відповіді не отримав. Вважає, що його звільнено незаконно, а тому згідно ст. 235 КЗпП відповідач зобов`язаний поновити його на посаді. Моральні страждання заподіяні звільненням оцінює в 10000 грн. Відповідач ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище» у відзиві на позов просить відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що питання про звільнення позивача вирішувалося з тих міркувань, що на роботі слід залишити працівників, які мають кращу кваліфікацію та продуктивність праці. На момент скорочення на посаді майстра виробничого навчання (групи «слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, електрогазозварник» перебувало 4 працівники. З них [PERSON] не міг бути звільнений в силу ст. 184, 186-1 КЗпП України, оскільки виховує неповнолітню дитину без матері. Інші працівники: [PERSON] - майстер виробничого навчання 1 категорії та стаж 42 роки, освіта - інститут за спеціальністю «загально технічні дисципліни та праця», технікум за спеціальністю «обробка металів»; [PERSON] - майстер виробничого навчання ІІ категорії та стаж 34 роки, освіта технікум за спеціальністю «обробка металів»; [PERSON] - жодної категорії немає, стаж 11 років, технікум за спеціальністю «професійне навчання». Враховуючи, що кваліфікація та наявний стаж роботи у [PERSON] найнижчі, прийнято рішення саме про його звільнення, що узгоджується з правовою позицією у постанові ВС у справі № 334/4326/17 від 19.08.2020 р. (а.с.55-56). Відповідачами у справі Департаментом освіти та науки Сумської обласної державної адміністрації та Комісією з припинення ДПТНЗ «Конотопське ПТУ» відзив на позов не надано. Представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що, на її думку, відповідачем не було проведено порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і які підлягали звільненню. Окрім того, звертає увагу, що [PERSON] після смерті дружини [PERSON] уклав шлюб вдруге та перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , яка на даний час перебуває у відпустці по догляду за другою (спільною) дитиною, а тому, на думку представника позивача він не є «батьком одинаком», батьком, який виховує неповнолітню дитину самостійно. Крім того, [PERSON] має стаж роботи лише два роки і немає переваг для залишення на роботі стосовно інших осіб. В обґрунтування позиції посилається постанову Касаційного адміністративного суду від 13.06.2018 року у справі № 822/2446/17 (а.с. 71 - 72). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08.08.2022 року відкрито провадження, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 28). Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 07.11.2022 року, з метою забезпечення прав позивача на судовий захист у трудових правовідносинах та на справедливий суд, частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 80-81). 14 грудня 2022 року судом постановлено ухвалу про повторне витребування доказів (а.с. 113). У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] , кожен зокрема позов підтримали і прохали його задовольнити. Відповідачі у справі Департамент освіти та науки Сумської обласної державної адміністрації та Комісія з припинення ДПТНЗ «Конотопське ПТУ», будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи до суду не з`явилися. Представник відповідача ДПТНЗ «Конотопське ПТУ» Кондратенко М.І. у судовому засіданні позов не визнав і прохав відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Суду пояснив, що на момент скорочення на посаді майстра виробничого навчання (групи «слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, електрогазозварник») перебувало 4 працівники (включно з позивачем), з яких на [PERSON] як батька, який виховує дитину без матері, поширювалися гарантії щодо заборони звільнення, визначені ст. 184, 186-1 КЗпП. Посилання позивача на постанову № 822/2446/17, в якій йде мова про «одинокого батька», жодним чином не стосується даного трудового спору. У статті 186-1 КЗпП, якою керувався відповідач, йде мова про «гарантії які поширюються на батьків, які виховують дітей без матері». [PERSON] дійсно виховує дитину без матері, оскільки мати його дитини померла, і скільки б не одружувався [PERSON] у його дитини матері не буде ніколи. Нинішню дружину [PERSON] закон не зобов`язує виховувати його дитину від першого шлюбу, оскільки дитина нею не усиновлена. Наразі [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3 років. Серед інших майстрів виробничого навчання (групи «слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, електрогазозварник»), лише [PERSON] та [PERSON] мали відповідну педагогічну категорію, а саме [PERSON] майстер виробничого навчання 1 категорії та стаж 42 роки, а [PERSON] - майстер виробничого навчання ІІ категорії та стаж 34 роки. При цьому [PERSON] - жодної категорії немає, а йог стаж 11 років. Враховуючи, що кваліфікація та наявний стаж роботи у [PERSON] найнижчі, було прийнято рішення саме про звільнення [PERSON] . Останньому відповідачем були запропоновані всі наявні вакантні посади, а саме завгосп, 0,5 ставки механіка та слюсар-сантехнік, від кожної з яких він відмовився. Інших вакантних посад з дня попередження про вивільнення і до дня розірвання трудового договору не існувало. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України № № 747 від 02.06.2020 «Про реорганізацію закладів професійної (професійно-технічної освіти) Сумської області, припинено Державний професійно-технічний навчальний заклад «Конотопське професійно-технічне училище» (код ЄДРПОУ 05537555) шляхом приєднання до Державного професійно-технічного навчального закладу «Конотопський професійний аграрний ліцей» (код ЄДРПОУ 02547333) (п.1 наказу). Утворено комісію з припинення Державного професійно-технічного навчального закладу «Конотопське професійно-технічне училище» у складі згідно з додатком (п.3 наказу). Установлено, що відповідно до ч.4 ст. 105 ЦК України з моменту призначення Комісії до неї переходять повноваження щодо управління справами Училища, повноваження [PERSON] , керівника Державного професійно-технічного навчального закладу «Конотопське професійно-технічне училище (п.4 наказу (а.с. 122-124). Згідно додатку до наказу Міністерства освіти і науки України № 747 від 02.06.2020, до складу комісії з припинення Державного професійно-технічного навчального закладу «Конотопське професійно-технічне училище» входить голова комісії [PERSON] , заступник голови комісії [PERSON] , члени комісії: [PERSON] (керівник ДПНЗ «Конотопський професійний аграрний ліцей), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (керівник ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище»), [PERSON] (а.с. 125-126). 24 грудня 2021 року головою комісії з припинення ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище» Харламовим Ю.І. видано довіреність якою уповноважено члена комісії з припинення ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище» Водоп`янова А.В. представляти інтереси з припинення ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище» в усіх без винятку установах, на підприємствах, в організаціях незалежно від їх організаційно-правової форми та підпорядкування; забезпечити дотримання трудових прав і соціальних гарантій працівників. Довіреність дійсна до 01 вересня 2022 року (а.с. 127). Штатним розписом на 2022 рік, станом на 01.01.2022 року, у ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище», головою комісії з припинення ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище» Ю. Харламовим, за погодженням з директором Департаменту освіти і науки Сумської ОДА., затверджено 70,97 штатних одиниць (а.с. 94 - 98). Відповідно до змін до штатного розпису ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище», з 01 травня 2022 року виведено одну штатну одиницю майстра виробничого навчання (а.с. 57). Станом на 01 січня 2022 року у ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище» працювало 70 працівників (а.с. 99-101), станом на 1 травня 2022 року - 67 працівників (а.с. 102-104), станом на 01 липня 2022 року - 66 працівників (а.с. 105-107). Відповідно до наказу № 81-ОД від 05 травня 2022, у зв`язку із зменшенням чисельності учнів (випуск учнів за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, електрогазозварник»), відсутністю комплексних груп в училищі та змінами у штатному розписі, з 05 липня 2022 року у ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище» скорочено посаду майстра виробничого навчання вказаного напрямку відповідно до змін штатного розпису. Одночасно ухвалено вручити працівникам попередження про наступне звільнення згідно зі ст. 49-2 КЗпП України та запропонувати переведення, за згодою працівника, на вакантні посади (завідувач господарства, слюсар-сантехнік, 0,5 посадового окладу механіка). З вказаним наказом під підпис ознайомлені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 33-34). 05 травня 2022 року майстрів з виробничого навчання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - кожного письмово попереджено про те, що у зв`язку зі зменшенням чисельності учнів за напрямком автомобільний транспорт, відсутністю комплектних груп, кожен з них може бути звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 35, 37-39). Відповідно до акту № 3 від 05.05.2022 року майстру виробничого навчання [PERSON] було вручено попередження про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням штату, але [PERSON] від підпису про отримання попередження відмовився (а.с. 36). 05.07.2022 року [PERSON] відмовився від письмових пропозицій щодо заміщення вакантних посад в ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище», а саме: слюсаря сантехніка (а.с. 40), 0,5 п.о. механіка (а.с. 41), завідувача господарства (а.с. 42). Відповідно до наказу члена комісії з припинення ДПТНЗ «Конотопське ПТУ» Водоп`янова А. № 15-к від 05.07.2022, [PERSON] , майстра з виробничого навчання, 05.07.2022 звільнено, у зв`язку із скороченням посади майстра виробничого навчання за п.1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку за ст. 44 КЗпП та грошової компенсації за 41 календарний день невикористаної щорічної основної відпустки за період з 12.09.2021 по 05.07.2022 (а.с. 14). 05 липня 2022 року [PERSON] надіслано листа з проханням терміново прибути до відділу кадрів ДПТНЗ «Конотопське ПТУ» для отримання трудової книжки (а.с. 15). 09 липня 2022 року адміністрація ДПТНЗ «Конотопське ПТУ», у відповідь на адвокатський запит [PERSON] , повідомила, що в навчальному закладі відсутній профспілковий комітет та відсутня комісія по трудовим спорам (а.с. 31). [PERSON] з 25 травня 2021 року перебуває в шлюбі з [PERSON] (а.с. 10) та має неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10 - 11). Відповідно до диплома молодшого спеціаліста, виданого 30 червня 2008 року [PERSON] закінчив у 2008 році Індустріально-педагогічний технікум Конотопського інституту Сумського державного університету за спеціальністю «Професійне навчання. Механізація сільськогосподарського виробництва та гідромеліоративних робіт» і здобув кваліфікацію майстра виробничого навчання, техніка механіка (а.с. 16). [PERSON] з 2003 по 2004 навчався на виробничо-технічних курсах в Сумському експертно технічному центрі зі спеціальності електрозварник, присвоєна кваліфікація електрозварщик п`ятого розряду; у 2004 навчався на виробничо-технічних курсах у виробничо багатогалузевій фірмі «Славутич» м. Київ зі спеціальності слюсар з ремонту автомобілів, присвоєно кваліфікацію слюсар п`ятого розряду (а.с. 17, 19). У 2013 році [PERSON] отримав свідоцтво про підвищення кваліфікації 12СПК969484 за програмою майстрів виробничого навчання (а.с. 20); у 2021 році отримав посвідчення про перевірку знань з нормативно-правових актів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання», «правила охорони праці під час експлуатації обладнання, що працює під тиском» (а.с. 18). З інформаційних довідок ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище вбачається наступне: - [PERSON] працював в ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище» з 31.07.1978 року по 25.10.1998 на посаді майстра виробничого навчання, з 26.10.1998 по 06.12.1999 - на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи, з 07.12.1999 по 31.08.2022 на посаді майстра виробничого навчання, має повну вищу освіту, педагогічне звання «майстер виробничого навчання І категорії». Робітничі розряди з професій; 5 р. електрогазозварника; 4 р. слюсаря з ремонту автомобілів (а.с. 63). - [PERSON] працював в ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище» з 03.08.1978 року по 31.08.2022 на посаді майстра виробничого навчання. Освіта - Конотопський електромеханічний технікум. Мав педагогічне звання «майстер виробничого навчання ІІ категорії». Робітничі розряди з професій; 5 р. електрогазозварника; 4 р. слюсаря з ремонту автомобілів (а.с. 64). - [PERSON] працював в ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище» з 12.09.2005 року по 31.08.2010 на посаді водія, з 01.09.2010 по 05.07.2022 на посаді майстра виробничого навчання. Освіта - Конотопський індустріально-педагогічний технікум. Робітничі розряди з професій: 5 р. електрогазозварника; 4 р. слюсаря з ремонту автомобілів (а.с. 65). - [PERSON] працював в ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище» з 25.11.2019 по 31.08.2022 на посаді виробничого навчання, має повну вищу освіту. Робітничі розряди з професій; 5 р. електрогазозварника; 3 р. слюсаря з ремонту автомобілів (а.с. 108). За інформацією Конотопського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі від 07.11.2022, відсутній актовий запис про державну реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 89). Однак, факт реєстрації шлюбу між вказаними особами визнається представником ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище» в судовому засіданні. З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 61). Остання померла [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.62). Згідно довідки ТОВ «Кемікал Компані» від 09.11.2022 [PERSON] з 16.09.2020 по 02.08.2023 перебуває по догляду за дитиною віком до 3 років (а.с. 101). ІV. Норми права Згідно вимог ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується верховенством права. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно з частиною четвертою статті 36 КЗпП України припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України). У пункті 1 частини першої статті 40 КЗпП України зазначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з ч. 1, 5 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. На підставі ч. 3 ст. 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. За змістом ч. 4 цієї ж статті до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Згідно зі статтею 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Така правова позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду у справах № 341/437/18, № 242/4180/18-ц. Разом з тим, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України закріплює обов`язок роботодавця працевлаштувати працівника, посаду якого скорочено, за наявності його згоди, на посаду, що відповідає його професії чи спеціальності. Згідно ч.1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Відповідно до ч.3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. Статтею 186-1 КЗпП України визначені гарантії особам, які виховують малолітніх дітей без матері. Так, згідно ч.1 ст. 186-1 КЗпП гарантії, встановлені статтями 56, 176, 177, частинами третьою - восьмою статті 179, статтями 181, 182, 182-1, 184, 185, 186 цього Кодексу, поширюються також на батьків, які виховують дітей без матері (в тому числі в разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також на опікунів (піклувальників), одного з прийомних батьків, одного з батьків-вихователів. Згідно з частинами першою, п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Таким чином, ч.1 ст. 1167 України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). V. Оцінка Суду. Вислухавши думку сторін та їхніх представників, дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17, від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі№ 296/443/16 щодо наслідків припинення юридичної особи шляхом її приєднання до іншої юридичної особи. Так, комісія з припинення ДПТНЗ «Конотопське ПТУ» не є юридичною особою, а є уповноваженим органом управління справами ДПТНЗ «Конотопський ПТУ», яке перебуває в стадії припинення, відповідно, не є учасником цивільних відносин, тому не може бути відповідачем у справі. Належним відповідачем у справі, де вимоги позову скеровані до юридичної особи, завжди є юридична особа, а не її орган управління. Департамент освіти та науки Сумської обласної державної адміністрації також є неналежним відповідачем. Отже, належним відповідачем у справі є ДПТНЗ «Конотопський ПТУ». У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 725/3265/18 викладено висновок, відповідно до якого при виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 81-ОД від 05 травня 2022, у зв`язку із зменшенням чисельності учнів (випуск учнів за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, електрогазозварник»), відсутністю комплексних груп в училищі та змінами у штатному розписі, з 05 липня 2022 року у ДПТНЗ «Конотопське професійно-технічне училище» скорочено посаду майстра виробничого навчання вказаного напрямку відповідно до змін штатного розпису. Одночасно з попередженням про наступне звільнення згідно зі ст. 49-2 КЗпП України запропоновано переведення на вакантні посади (завідувач господарства, слюсар-сантехнік, 0,5 посадового окладу механіка. З вказаним наказом під підпис були ознайомлені майстри виробничого навчання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 33-34), які 05.05.2022 року були попереджені про те, що у зв`язку зі зменшенням чисельності учнів за напрямком автомобільний транспорт, відсутністю комплектних груп, кожен з них може бути звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 35, 37-39). Суд погоджується з доводами відповідача про те, що серед вказаних осіб заборона звільнення з роботи стосувалася [PERSON] в силу вимог ч.1 ст. 186-1 КЗпП згідно якої гарантії, встановлені 184 цього Кодексу (зокрема щодо заборони звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років), поширюються також на батьків, які виховують дітей без матері (в тому числі в разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі). Судом встановлено, що [PERSON] має сина [PERSON] , [INFO] , мати якого померла [INFO] (а.с. 61 - 62). В силу вимог ст. 150 СК України саме батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Після одруження [PERSON] з [PERSON] , неповнолітній [PERSON] усиновлений не був. За таких обставин, на [PERSON] поширюються гарантії визначені ч.1 ст. 186-1 КЗпП України. Серед інших майстрів виробничого навчання, які були попереджені про скорочення посади майстра виробничого навчання, більш високу кваліфікацію мали майстри з наявністю відповідної педагогічної категорії: [PERSON] майстер виробничого навчання 1 категорії зі стажем 42 роки та [PERSON] - майстер виробничого навчання ІІ категорії зі стажем 34 роки. При цьому позивач [PERSON] жодної педагогічної категорії не мав, його стаж 11 років. Одночасно суд зауважує, що позивачеві були запропоновані всі наявні вакантні посади (завідувач господарства, слюсар-сантехнік, 0,5 посадового окладу механіка), від яких [PERSON] відмовився. За таких обставин, звільнення [PERSON] було проведено з дотриманням норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, а саме ч. 1 ст. 40, ч.1 - 3 ст. 49-2 КЗпП України. Отже, підстави для скасування наказу від 05.07.2022 № 15-к про звільнення [PERSON] відсутні. Відповідно у задоволенні похідних вимог про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди також слід відмовити.

Outcome: dismissed