Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

01 серпня 2021 року [PERSON] , через свого представника адвоката Слюсаренко Д.А., звернулась до суду з позовом, яким просила стягнути з [PERSON] на власну користь аліменти в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину, встановленого для дитини відповідного віку, на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчатись, розпочавши стягнення з 25 серпня 2022 року і до досягнення дитиною 23-х років. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 2004 року, який розірвано 23 жовтня 2007 року. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина, [PERSON] , [INFO] . 27 серпня 2021 року дитина змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Після розірвання шлюбу син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. [PERSON] 01 вересня 2021 року зараховано на навчання до Національного авіаційного університету, денна форма навчання, аерокосмічний факультет. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток, а тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчатись. Зважаючи на це, просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 02 вересня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для їх реалізації. 04 жовтня 2022 року відповідач подав відзив на позов, яким просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] .. Зазначив, що позивачем не обґрунтовано та не надано суду доказів витрат на утримання сина (довідку щодо розміру оплати за навчання, квитанції про сплату проїзду, витрат на проживання в гуртожитку чи оренди житла, придбання підручників, канцелярських товарів, тощо), твердження, що він потребує матеріальної допомоги від батька у виді аліментів. Звернув увагу також на те, що аліменти покладаються у рівних частках на обох батьків. 08 грудня 2022 року відповідачем подано до суду доповнення до відзиву, зважаючи на наведені в них обгрунтування [PERSON] частково визнав позовні вимоги [PERSON] та просив суд стягнути з нього на користь позивача аліменти на сина, що продовжує навчатись щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 5368 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 08 грудня 2022 року у справі закрито підготовче провадження та призначено її до розгляду в загальному порядку з викликом і повідомленням сторін. В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Натомість представник позивача подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а розгляд справи провести у його відсутність. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Представник відповідача в судовому засіданні доводи, наведені у відзиві та доповненнях до нього підтримав, та не заперечував щодо часткового задоволення позову, а саме у виді стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно у твердій грошовій сумі аліментів в розмірі 5368 грн. 00 коп. або 1/6 частини від заробітку батька. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, повно і всебічно дослідивши докази, наявні в матеріалах справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2\~передбачено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 08 лютого 2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, у зв`язку з чим подружжю було присвоєно спільне прізвище [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про одруження виданого 08 лютого 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області (а.с. 11). Від даного шлюбу у сторін народився спільний син [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 02 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва (а.с. 13). 23 жовтня 2007 року шлюб між сторонами розірвано. Наведене підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу виданого 30 жовтня 2007 року Відділом актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва (а.с. 12). Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання сформованого 02 жовтня 2018 року за № 3222-2071443-2018 [PERSON] видано паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм [NUMBER] , орган видачі 3222, документ оформлено 27 вересня 2018 року (а.с. 15, 17). [PERSON] 27 серпня 2021 року змінив власне прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Наведене підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] виданого 27 серпня 2021 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 14). Згідно ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно довідки Національного авіаційного університету за № 104 від 24 травня 2022 року [PERSON] є студентом І-го курсу денної форми навчання аерокосмічного факультету даного ВУЗу. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр зазначено з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року включно (а.с. 16). На підтвердження наведеного позивачем надано також договір № 21-1/ОАП-344 укладеного 01 вересня 2021 року між [PERSON] та Національним авіаційним університетом, де вказано форму та термін навчання, спеціальність, умови і розмір оплати за навчання, тощо (а.с. 18-19). Зважаючи на вказане суд вважає, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У частині 1 ст. 199 СК України зазначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки Національної поліції України за № 64аз/12/1/2/03-2022 від 05 серпня 2022 року майор [PERSON] з 07 листопада 2015 року по даний час проходить службу в поліції (а.с. 54). Судом також встановлено, що відповідач має стабільний заробіток. Наведене підтверджується довідками національної поліції за період з 2019 по 2022 рік включно (а.с. 48, 55-57). Крім того, на утриманні [PERSON] перебуває також син [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 06 листопада 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 49). Інших обставин, які мали б істотне значення для вирішення питання щодо стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання та визначення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] судом не встановлено і про них не повідомлено сторонами у справі. У частині 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15 травня 2006 року зазначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року за № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно ч. 1 ст. 13 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У зв`язку з наведеним вище, наявності у відповідача стабільного офіційного доходу та перебування на його утриманні іншої дитини суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а тому позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню і розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , слід визначити в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 серпня 2022 року і до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку. При вирішенні питання щодо судових витрат, позивач на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідач, згідно посвідчення серії [NUMBER] виданого 30 березня 2018 року Національною поліцією України є учасником бойових дій (а.с. 20, 21). Відтак, за Законом України «Про сплату судового збору», звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial