Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі: 81 607,43 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09 травня 2021 року у м. Києві по Харківському шосе, 56 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAEWOO» державний номерний знак « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] , автомобіля «BMW 320» під керуванням [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi» під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищезазначеної пригоди транспортними засобами «BMW 320» та «Mitsubishi» було завдано механічних пошкоджень. На дату скоєння вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних пригод. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 05.07.2021 року вказана дорожньо-транспортна сталася з вини відповідача. На підставі Наказу №3.1/4906 від 28.07.2021 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому у розмірі 78 60,51грн. Крім того, позивачем понесені додаткові витрати 3 003,92 грн. В розумінні ст. п.п. 38.2.1., п. 38.2 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 11, 1166,1187,1191 ЦК України у Відповідача виникло зобов`язання перед МТСБУ відшкодувати збитків у порядку регресу. Враховуючи вище, загальний розмір понесених витрат МТСБУ склав 81 607грн. 43 коп. З метою досудового регулювання спору, відповідачу направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості проведено не було. Таким чином, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 листопада 2022 року відповідач [PERSON] отримав, що підтверджується зворотнім поштовим-повідомленням. 05.01.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову, також посилаючись на ст. 267 ЦПК просить суд, у разі задоволення позову надати розстрочку, строком на 1 рік з виплатами рівничи частинами, посилаючись на скрутний матеріальний стан та пенсійний вік, додаючи документи, що підтверджують його складне матеріальне становище, а саме: пенсійне посвідчення, довідку про доходи пенсіонера. 05.01.2023 року представник позивач направив до суду відповідь на відзив, в якому вимоги зазначені в позові підтримує, просить задовольнити їх в повному обсязі. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, які на них ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 09.05.2021р. о 20 год. 20 хв. в м. Києві за участю автомобіля «DAEWOO» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись біля буд.56 по Харківському шосе в порушення п.п.12.1,13.1 ПДР України, не вибрав безпечну швидкість руху, не урахував дорожню обстановку залежно від швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «BMW 320» д.н.з. [NUMBER] , який в свою чергу від удару здійснив зіткнення з автомобілем «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів, чим порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 КУпАП. Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 05.07.2021р. винним визнано [PERSON] (а.с.16). Судом встановлено, що на момент ДТП автомобіль «DAEWOO» д.н.з. [NUMBER] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (що підтверджується інформацією з бази МТСБУ. Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження від 24.05.2021 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «BMW 320» д.н.з. [NUMBER] склала:114 891,87 грн. Крім того, позивачем понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 3 003,92 грн. Наказом від 28.07.2021р. № 3.1./4906 МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі: 78 603,51 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1033132 від 29.07.2021 року. Крім того, позивачем понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 3 003,92 грн.. що підтверджується платіжним дорученням №1032747 від 21.07.2021 року. Загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав 81 607, 43 грн. На час скоєння ДТП відповідач, [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст.21 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що твердження представника позивача викладені в позовній заяві є достовірними, а обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог є обгунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення грошових коштів у розмірі 81 67,43 грн. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно із ч.ч.1, 5 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Доданими до відзиву відповідачем документами (пенсійного посвідчення № [NUMBER] серія [NUMBER] , довідкою про доходи №1504805363531539 та довідкою з відомостями Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів від 24.12.2022 р.) убачається, що [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком, що складає: - січень 2022р. -лютий 2022 р. 4400 грн.; - березень 2022р. - червень 2022 р., 4961,10 грн.;- липень 2022р. - листопад 2022 р. 4976,91 ;- грудень 5091.10 грн. Викладені обставини дають підстави для розстрочення виконання судового рішення, однак в межах 1 року відповідно до ч.5 ст.435 ЦПК України. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн , які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved