Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором №14-ІФ/12-47-М від 12.11.2012 року у розмірі 130924,98 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 12 листопада 2012 року між АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] , був укладений кредитний договір №14-ІФ/12-47-М, згідно з яким позичальнику надано кредит у розмірі 295 200,00 (двісті дев`яносто п`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок на умовах строковості, платності, забезпеченості, повернення та цільового використання, строком користування по 11 листопада 2027 року (включно). Додатковим забезпеченням належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору між АБ «УКРГАЗБАНК» (кредитор) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] 12 листопада 2012 року укладено Договіри поруки. Відповідачем не виконуються умови договору щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів, що суперечить нормам законодавства. У зв`язку з зазначеними порушеннями відповідач має заборгованість, яка становить ціну позову. Ухвалою судді Рожнятівського районного суду від 17.08.2022 відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не надали, тому суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у їхній відсутності з ухваленням заочного рішення та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України). Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Поняття договору позики наведене у ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч.1 якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що згідно кредитного договору кредитної №14-ІФ/12-47-М від 12.11.2012 [PERSON] , отримав від АБ «УКРГАЗБАНК» кредит у розмірі 295 200,00 (двісті дев`яносто п`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок (а.с.17-24). Копіями договорів поруки (а.с.25-33) підтверджено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , є поручителями за зобов`язаннями [PERSON] та зобов`язані виконати за боржника у повному обсязі грошові зобов`язання за умови невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов`язань за договором. Розрахунком заборгованості (а.с.44-55) підтверджено, що на день звернення до суду з даним позовом заборгованість становила ціну позову. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконали. Оскільки, відповідачами не надано доказів про виконання свого обов`язку по сплаті заборгованості за кредитом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню повністю. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved