Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

В жовтні 2021 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову зазначив, що є власником земельної ділянки для індивідуального садівництва площею 0, 1200 га кадастровий номер 3223151000:04:070:0091, яка розташована на території Української міської ради Обухівського району Київської області, яка отримана в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок із земель державної комунальної власності. 08.04.2016 року державним реєстратором КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району Київської області» зареєстровано за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку. 26.02.2021 року позивачу стало відомо про те що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки значиться відповідач по справі. Відповідно до відомостей що містяться у реєстрі перереєстрація права власності на земельну ділянку відбулась з наступних обставин. 30.05.2020 року здійснено державну реєстрацію переходу права власності на земельну ділянку від [PERSON] до ТОВ «Агропосол» державним реєстратором Гостомельської сільської ради Київської області на підставі акта приймання-передачі земельної ділянки серії та номер б/н, що виданий 13.05.2020 року. В подальшому, 29.09.2020 року здійснено державну реєстрацію переходу права власності на земельну ділянку від ТОВ «Агропосол» до директора ТОВ «Агропосол» [PERSON]. яка здійснена державним реєстратором Гостомельської сільської ради Київської області на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна серія та номер 423, що виданий 10.08.2020 року приватним нотаріусом Запісочним О.В. Будь-яких дій позивач щодо передачі третім особам належної йому земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:04:070:0091 не вчиняв, не підписував акти приймання-передачі щодо передачі права на належну йому земельну ділянку чи інші документи. З відповідачем не знайомий, будь-яких заяв про включення до складу учасників ТОВ «Агропосол» у жодного нотаріуса не підписував, а також ні засновником, ні учасником вказаного товариства не був. Бланки нотаріальних документів, які використані при реєстрації права власності за відповідачем, сфальсифіковані, відповідні нотаріальні дії нотаріусами не вчинялися. 02.03.2021 року Міністерством юстиції України за його скаргою прийнято Наказ №1448/5, яким скасовано рішення державного реєстратора Кирилової Н.М. №52488249 від 02.06.2020 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ТОВ «Агропосол»; скасовано рішення державного реєстратора Заболотного А.В. №54373923 від 02.10.2020 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку [PERSON] . Позивач вважає, що його право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:04:070:0091 протиправно перереєстровано за відповідачем. Відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами 3223151000:04:070:0093, 3223151000:04:070:0094 внесені до Державного земельного кадастру внаслідок формального поділу спірної земельної ділянки, яка вибула з володіння позивача поза його волею, а тому позивач просив визнати право власності за ним та витребувати з чужого незаконного володіння земельні ділянки з кадастровими номерами 3223151000:04:070:0093 та 3223151000:04:070:0094 які розташовані на території Української міської ради Обухівського району Київської області. 20 жовтня 2021 року ухвало судді залишено без руху позовну заяву для усунення недоліків. 17 грудня 2021 року ухвалою судді призначено справу до загального позовного провадження. 02 лютого 2022 року ухвалою судді клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. 06 липня 2022 року ухвалою судді призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та показала, що позивач ніколи не був знайомий з відповідачем, який був єдиним засновником та учасником товариства «Агропосол». Жодних справ з вказаним товариством не мав, ні засновником, ні його учасником не був. Спірну ділянку нікому не відчужував, дізнався про вибуття її з його власності випадково. Просить звернути увагу, що передача земельних ділянок відповідачу здійснювалась на підставі акту приймання-передачі на спеціальних бланках, серії НАР, що був витрачений ще у 2015 році, для нотаріального посвідчення довіреності, а тому не підписувався позивачем, про що було відомо відповідачу. Вважає, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнала, доводи позову заперечила та підтримала поданий відзив. Показала, що сторони знайомі між собою, позивач особисто виявив бажання бути співзасновником ТОВ «Агропосол» та добровільно передав належну йому земельну ділянку до статутного капіталу. Вважає позовні вимоги надуманими та необгрунтованими. Представник третьої особи був повідомлений належним чином, заяв, клопотань суду не подав, до суду не з`явився. Вислухавши представників, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1200 га (кадастровий номер 3223151000:04:070:0091) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для індивідуального садівництва розташовану на території Української міської ради Обухівського району Київської області. Згідно інформаційної довідки № 246297825 від 01.03.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обЧєктів нерухомого майна щодо обЧєктів нерухомого майна; номер запису про право власності /довірчої власності 14120787 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 29207841 від 12.04.2016 року державний реєстратор КП «Центр розвитку та інвестиції Васильківського району» Київської області на праві приватної власності зареєстрував за [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 3223151000:04:070:0091 площею 0, 12 га для індивідуального садівництва за адресою: Київська область Обухівський район. Згідно нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Касандрович Т.О. 13 травня 2020 року зареєстрованого в реєстрі за №357 серії НАР №689768 акту прийому - передачі об`єкта (земельної ділянки) [PERSON] передав ТОВ «Агропосол» земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:04:070:0091 для індивідуального садівництва площею 0,12 га. в статутний (складений) капітал 30 травня 2020 року державним реєстратором Гостомельської сільської ради Київської області Кириловою Н.М. на підставі акту приймання-передачі земельної ділянки, серія та номер б/н виданий 13.05.2020 року, видавник: сторони: [PERSON] та ТОВ «Агропосол» внесено відомості до реєстру про припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3223151000:04:070:0091 площею 0,12 га та перехід права власності на ТОВ «Агропосол» (номер запису про право власності/довірчої власності 36725627 інформаційної довідки № 246297825 від 01.03.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно). З інформаційної довідки № 276749678 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 29 вересня 2020 року державним реєстратором Гостомельської сільської ради Київської області Заболотним А.В. на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна серія та номер 423 виданий 10.08.2020 року приватним нотаріусом Запісочним О.В. на праві приватної власності за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку кадастройим номером 3223151000:04:070:0091 площею 0,12 га для індивідуального садівництва за адресою: Київська область Обухівський район. В подальшому вказану земельну ділянку поділено на дві земельні ділянки кадастровий номер 3223151000:04:070:0093 та кадастровий номер 3223151000:04:070:0094 відповідно площею 0,0792 га та 0,0408 га, що підтверджується інформаційною довідкою. З листа №29-10-0.2-10253/2-21 від 02.09.2021 року Головного управління Держгеокадастру у Київській області державна реєстрація земельних ділянок з кадастровими номерами 3223151000:04:070:0093, 3223151000:04:070:0094 здійснена на підставі документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:04:070:0091. Інформація про земельну ділянку з кадастровим номером 3223151000:04:070:0091 у зв`язку з поділом на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223151000:04:070:0093, 3223151000:04:070:0094 перенесено до архівного шару Державного земельного кадастру. Наказом Міністра Юстиції України №1879/5 від 04.06.2020 року скасовано рішення від 28.04.2020 року №52081581 та від 30.04.2020 року №52115887 прийняті державним реєстратором Гостомельської селищної ради Кириловою Н.М. 23 березня 2021 року висновком колегії міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції рекомендовано скасувати рішення від 02.06.2020 року № 52488249 прийняте державним реєстратором Гостомельської селищної ради Кириловою Н.М., скасувати рішення від 02.10.2020 року №54373923 прийняте державним реєстратором Гостомельської селищної ради Заболотним А.В.; анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказаним державним реєстраторам. Наказом Міністра Юстиції України №1348/5 від 13.04.2021 року скаргу [PERSON] задоволено, скасовано рішення від 02.06.2020 року №52488249 прийняте державним реєстратором Гостомельської селищної ради Кириловою Н.М.; скасовано рішення від 02.10.2020 року №54373923 прийняте державним реєстратором Гостомельської селищної ради Заболотним А.В. та анульовано їх доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Як вбачається зі скороченого витягу з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів №177298440 від 02.08.2021 року виданого приватним нотаріусом Швець Р.О. бланк серії та номеру НАР 689768 витрачено приватним нотаріусом Запорізької області Самчук Т.В. 03.11.2015 року код витрачення 7 - довіреність. Відповідно скороченого витягу з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів №177298319 від 02.08.2021 року виданого приватним нотаріусом Швець Р.О. бланк серії та номеру НАР 879686 витрачено приватним нотаріусом Дніпропетровської області Хоміч О.М. 23.10.2015 року код витрачення 8 - заява. Згідно інформації приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Касандрович Т.О. №13/01-16 від 29.07.2022 протокол загальних зборів учасників ТОВ «Агропосол» від 13.05.2020 року та акт прийому-передачі земельної ділянки із кадастровим номером 3223151000:04:070:0091 площею 0,12 га, розташованої у м.Українка в статутний капітал ТОВ «Агропосол», укладений між [PERSON] та директором ТОВ «Агропосол» [PERSON] ніколи не посвідчувалися. 13 травня 2020 року ніхто з вказаних осіб не звертався за вчиненням нотаріальних дій, жодних дій з вищевказаною земельною ділянкою не проводилася. Згідно інформації приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Запісочного О.В. №3601-16 від 29.07.2022 акт прийому-передачі земельних ділянок з кадастровим номерами протокол загальних зборів учасників ТОВ «Агропосол» від 13.05.2020 року та акт прийому-передачі земельної ділянки із кадастровим номером 3223151000:04:070:0091, розташованих за адресою м.Українка, укладених між директором ТОВ «Агропосол» [PERSON] та фізичною особою [PERSON] від 10 серпня 2020 року не посвідчувався. 10 серпня 2020 року був приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу і жодних нотаріальних та реєстраційних дій не здійснював, оскільки був вихідний. Оцінюючи обраний позивачем спосіб захисту порушених прав шляхом витребування земельних ділянок із незаконного володіння суд враховує наступне. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі статтею 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Вимогами ч. 3 ст. 388 ЦК України також визначено, що у разі, якщо майно було набуто безпідставно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право його витребувати у добросовісного набувача у всіх випадках. Позивачем послідовно доведено, що належна йому на праві власності земельна ділянка вибула з його законного володіння поза його волею. Таким чином, за положеннями зазначених правових норм власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужено попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод спірного майна недійсними. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статями 387 і 388 ЦК України. Саме такий правовий висновок сформований Верховним Судом України в постанові від 17.12.2014р. № 6-140цс14від. Крім того, в цій же постанові визначено, що у разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею або було продане в порядку виконання судових рішень. Аналогічні правові позиції наведені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 14.11.2018р. у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 07.11.2018р. у справі № 488/5027/14-ц (пункт 98), від 19.05.2020р. у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 22.06.2021р. у справі № 334/3161/17 (пункт 64) та інших. Оскільки позивачем доведено всі юридичні факти, які визначені статтями 387 і 388 ЦК України, зокрема: законність набуття ним права власності на спірну земельну ділянку, яка вибула з його володіння поза його волею, відсутність правових підстав у ТОВ «Агропосол» для отримання вказаної земельної ділянки в статутний (складений) капітал та набуття права власності спірної земельної ділянки [PERSON] за актом прийому-передачі об`єкта (земельної ділянки), наявними є передбачені ст.ст. 387 і 388 ЦК України підстави для витребування від [PERSON] як останнього набувача на користь позивача спірної земельної ділянки із незаконного володіння. Наведені позивачем факти свідчать про фактичну неправомірність переходу до ТОВ «Агропосол», а в подальшому і до [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності в останнє, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призведе до ефективного захисту прав позивача, який є власником спірних земельних ділянок. Таким чином, обраний позовом спосіб захисту може вважатись ефективним і загалом є обгрунтованим. Суд вважає необґрунтованими посилання представниці відповідача на правомірність набуття права власності відповідачем на земельну ділянку та безпідставність позову. Так, аргументація заперечень на позов базується на твердженні, що позивач маючи домовленість з відповідачем добровільно передав належну йому земельну ділянку в статуний капітал ТОВ «Агропосол» як співзасновник вказаного товариства з метою ведення сільськогосподарської діяльності спростовується дослідженими під час розгялду справи доказами, зокрема і витягом з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Агропосол», згідно якого позивач ніколи засновником, співзасновником чи учасником ТОВ «Агропосол» не являвся. Враховуючи викладене, суд звертає увагу на те, що відповідач не може вважатись особою, яка законним шляхом, добросовісно набув майно у власність, а обставини за якими майно було набуте у власність, та його поведінка свідчать про те, що він набув право власності у неправомірний спосіб, ознаки добросовісності у його поведінці відсутні. Статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За таких обставин, під час розгляду справи виявлено порушення прав та законних інтересів позивача, які підлягають судовому захисту у спосіб витребування спірного нерухомого майна із чужого незаконного володіння, що саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на неруоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Отже пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про визнання права власності на це майно не є необхідним для ефективного відновлення його прав. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову загалом знайшли своє підтвердження, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково в частині витребування на користь позивача земельних ділянок із чужого незаконного володіння відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підялгає стягненню судовий збір пропорійно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial