Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-05 00:00:00

02.11.2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики з урахуванням 3% річних від простроченої суми. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачкою та відповідачкою було укладено боргові розписки, 20.10.2021 року на суму 3 380 євро та 20 000 доларів США, з обов"язком відповідача повернути вказані кошти позивачці до 30.10.2021 року та 17.11.2021 року на суму 6 480 євро та 25 000 доларів США з було укладено боргові розписки, 20.10.2021 року на суму 3 380 євро та 20 000 доларів США, з обов"язком відповідача повернути вказані кошти позивачці до 06.12.2021 року. Відповідно до курсу НБУ станом на 31.10.2022 року курс долару до гривні складає 36,56 грн., а отже, сума боргу становить 36,56* 20 000 доларів =731 200 грн. Відповідно до курсу НБУ станом на 31.10.2022 року курс євро до гривні складає 36,40 грн., а отже, сума боргу становить 36,40* 3380 євро =123 032 грн. на загальну суму боргу 854 404 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачу суму 3% річних із простроченої суми за кожний день прострочення оплати з 31.10.2021 року по 31.10.2022 року у розмірі 25 702 грн. 35 коп. за першою борговою розпискою та 3% річних із простроченої суми за другою розпискою з 07.12.2021 року по 31.10.2022 року у розмірі 31 093 грн. 80 коп. на загальну суму 56 796 грн. 15 коп., а також інфляційні втати за обидві розписки на загальну суму 460 038 грн. 32 коп. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики від 20.10.2021 року у розмірі 854 404 грн. 00 коп., стягнути заборгованість за другою борговою розпискою від 07.11.2021 року в розмірі 1 149 872 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача на її користь 3% річних із простроченої суми за кожний день прострочення оплати у розмірі 56 796грн. 15 коп.; стягнути з відповідача на її користь інфляційні втрати за невиконання грошового зобов"язання в розмірі 460 038 грн. 32 коп., судовий збір у розмірі 12 405 грн. 00 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 32 800 грн. 00 коп. 07.11.2022 року ухвалою суду справу прийнято до провадження та прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощенного позовного провадження без виклику сторін (ас. 58). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачкою було укладено боргову розписку, 20.10.2021 року на суму 3 380 євро та 20 000 доларів США, з обов"язком відповідача повернути вказані кошти позивачці до 30.10.2021 року(ас.42). Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачкою було укладено боргову розписку від 17.11.2021 року на суму 6 480 євро та 25 000 доларів США з обов"язком відповідача повернути вказані кошти позивачці до 06.12.2021 року(ас.40). Відповідно до вимог статей 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інший речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання, не повернула позику ані в установлений договором термін, ані в подальшому. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання маж бути виконане у гривнях. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суми позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, 3% річних від простроченої суми становить:56 796грн. 15 коп. та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов"язання в розмірі 460 038 грн. 32 коп. Судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню сума 3% річних, яка становить: 56 796грн. 15 коп. та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов"язання в розмірі 460 038 грн. 32 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved