Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Дуденок О.О. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивуючи тим, що між [PERSON] та відповідачем було зареєстровано шлюб від якого у сторін народилася донька [PERSON] . 27.01.2012 шлюб розірвано та донька постійно проживає із позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, незважаючи на те, що згідно законодавства зобов`язаний це робити. Також з 2010 року участі у вихованні дитини не приймає. Відповідач припинив будь-яке спілкування з донькою, ніякої участі у вихованні не приймає, ухиляється від піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, стосунки не підтримує, допомоги, ні матеріальної, ні моральної не надає, не цікавиться життям, здоров`ям дитини, що свідчить про відсутність в нього бажання бути батьком їхньої спільної дочки [PERSON] . Враховуючи, що відповідач проявляє байдужість до дитини, взагалі не цікавиться, добровільно не бере ніякої участі у вихованні дитини, ухиляється від утримання, матеріальної допомоги добровільно не надає та жодної участі у вихованні доньки не приймає, а саме не спілкується з дитиною взагалі, що триває на протязі 12 років, тому позивачкою і подано даний позов, що буде відповідати інтересам дитини. У судове засідання позивачка та її представниця не з`явилися, проте останньою подано заяву до суду, згідно з якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі, та просять суд розглянути справу за відсутності сторони позивача та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, його виклик до суду також було здійснено на офіційному сайті, проте останній не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання. У зв`язку з цим, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки і піклування Сухополов`янської сільської ради у судове засідання не з`явилася, проте завчасно подала до суду заяву, згідно з якою просила провести розгляд справи без її участі, при винесенні рішення врахувати виключно інтереси дитини. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 січня 2012 року шлюб між [PERSON] та[PERSON] був розірваний (а.п.6). Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 16 червня 2007 року, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначені [PERSON] та[PERSON] (а.п.7). [PERSON] , [INFO] , з 09.02.2022 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.п.4), тобто за зареєстрованим місцем проживання позивачки [PERSON] , що вбачається із довідки №329 від 06.07.2022, виданої Сухополов`янською сільською радою Прилуцького району (а.п.8, 10). [PERSON] було подано заяву про видачу наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. Та через факт відсутності реєстації відповідача у такому було відмовлено ( справа №742/1506/22) ухвала від 25.07.2022 відповідно було подано позовну заяву про стягнення аліментів в позовному порядку, (справа №742/1842/22, головуючий суддя Коротка А.О. провадження №2/742/917/22). Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 вересня 2022 року з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно, починаючи з 5 серпня 2022 року (а.с.36-37) Згідно даного рішення також вбачається, позивачка дійсно зверталася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання їхньої дочки, проте їй було відмовлено у такому, оскільки зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) боржника не було встановлене. Відповідно до довідки від 06.12.2022, виданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться (а.с.32). Відповідно до повідомлення Сухополов`янської сільської ради від 14.10.2022 за №04-15/2376 вбачається, що громадянин [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , знятий з реєстрації 07 вересня 2018 року та за даною адресою не проживає (а.с.21). Згідно довідки №330 від 06.07.2022, виданої Сухополов`янською сільською радою Прилуцького району виданої [PERSON] , [INFO] вбачається, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] і має такий склад сім`ї: дочку [PERSON] , [INFO] . Батько у вихованні дитини участі не приймає. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлено законом (ч.1 ст.152 СК України). При цьому, відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, згідно зі ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Так, відповідно до ст.164, 170 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). При цьому, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною (ст.166 СК України). Пленум Верховного Суду України в п.15, 16 постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до довідки від 17.10.2022, виданої завідувачем Сухополов`янської АЗПСМ Гірник Н. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , підписала декларацію від 28.11.2018 з даним лікарем на свою дочку [PERSON] , [INFO] . Тільки мати регулярно піклується про здоров`я дитини (а.с.38). Відповідно до характеристики від 30.09.2022 виданої директором Сухополов`янського ліцею на ім`я [PERSON] , матері [PERSON] , учениці 10 класу даного ліцею вбачається, що вона зарекомендувала себе відповідальною мамою, яка відмінно справляється зі своїми батьківськими обов`язками, систематично відвідує батьківські збори. [PERSON] постійно забезпечує дитину всім необхідним для навчання. Дитина добре доглянута, охайна і чудово вихована. Всю свою увагу і турботу [PERSON] приділяє вихованню своєї дитини сама, без допомоги колишнього чоловіка. За весь період навчання [PERSON] в основній базовій школі, з 5 класу до сьогоднішнього дня, батько жодного разу до школи не приходив, не телефонував, справами дитини у класного керівника не цікавився (а.с.40). Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ч.7, 8 ст.7 Сімейного Кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей, саме зважаючи на які суд прийшов до твердого переконання про те, що [PERSON] , [INFO] , беззаперечно має бути позбавлений батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , від виховання якої він свідомо ухиляється протягом тривалого часу, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дочки, не утримує її матеріально, не спілкується з нею, не цікавиться її життям та навчанням, у зв`язку з чим суд і прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] . Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного та ст.7, 150, 152, 155, 164-165, 170 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved