Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач в\~особі представника\~-\~адвоката Нижника\~Г.І.\~звернулася до\~суду із\~позовною заявою,\~якою просить\~суд ухвалити\~рішення,\~яким визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис\~№43688\~від 26\~листопада 2021\~року,\~вчинений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Бригідою\~В.О..\~В обґрунтування\~заявлених вимог\~зазначає,\~що 26\~листопада 2021\~року з\~метаю примусового\~стягнення з\~неї на\~підставі кредитного\~договору №225359-КС-001\~від 05\~лютого 2021\~року,\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Бигідою В.О.,\~було вчинено\~виконавчий напис\~№43688\~про стягнення\~з [PERSON] \~грошових коштів\~у загальному\~розмірі 44\~421,42\~грн.на користь ТОВ "БІЗНЕС-ПОЗИКА". З вказаним виконавчим написом не згодна, так як укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визначення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просила позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на її корить пронесені нею судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява з прохання справу слухати в їх відсутність та задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини не явки суду не повідомив, хоча вчасно та належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бигіда В.О. в судове засідання на повторний виклик не з`явився, до суду повернувся лист з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою". Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 26 листопада 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №225359-КС-001\~від 05\~лютого 2021\~рокув розмірі 44 421,42 грн.(а.с.39). Як вбачається з матеріалів справи, для вчинення виконавчого напису нотаріусу був наданий кредитний договір №225359-КС-001 від 05 лютого 2021 року. Позивач зазначає,\~що даний\~виконавчий напис\~було вчинено\~з порушенням\~норм чинного\~законодавства України, оскільки виконавчий напис вчинено на договорі, який нотаріально не посвідчений, а тому виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Згідно\~положень ст.18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. В оспорюваному виконавчому написі, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., посилається на ст.ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат"\~та на п. 2 Переліку за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Відповідно до положень\~ст.87 Закону України "Про нотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус. Згідно положень п.3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі №826/20084/14\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 було залишено без змін. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі відступлення права вимоги, який нотаріально не посвідчений. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог\~ст. 87 Закону України "Про нотаріат",\~Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Відповідно до\~положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Положеннями ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При цьому, законодавство не наводить форму та вимоги до документа, який підтверджує факт сплати клієнтом адвокатського гонорару. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити з огляду на їх недоведення.

Outcome: partial