Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 01 жовтня 2022 року звернулася до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 07 жовтня 2022 року ухвалою судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська зазначену позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Межівського районного суду Дніпропетровської області. 15 листопада 2022 року справа надійшла до Межівського районного суду Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 18 лютого 2022 року уклала з відповідачем шлюб, який було зареєстровано Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 42. Від шлюбу дітей не мають. В позові зазначає, що після одруження відповідач повідомив їй, що він переїде до неї після «вирішення деяких проблем». З того часу вона з відповідачем ні дня не проживала в одному житлі, відповідач ні разу не цікавився станом здоров`я дитини та її, не цікавився матеріальним положенням їх сім`ї. Спільне проживання і збереження родини вважає неможливим. 15 листопада 2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 16 листопада 2022 року зазначену позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 06 грудня 2022 року недоліки позовної заяви позивачем усунуті. 08 грудня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено судове засідання на 05 січня 2023 року за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав. \~ \~ \~ \~ Згідно ст.281 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 18 лютого 2022 року, який було зареєстровано Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 42 (а.с.5). Від шлюбу дітей не мають. Після одруження відповідач повідомив позивачу, що він переїде до неї після «вирішення деяких проблем». З того часу вона з відповідачем ні дня не проживала в одному житлі, відповідач ні разу не цікавився станом здоров`я дитини та її, не цікавився матеріальним положенням їх сім`ї. Спільне сімейне життя між сторонами не склалося, зникли почуття любові та поваги один до одного. Сімейних стосунків між ними не існує. Сім`я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливо, подальше перебування у шлюбі призведе до порушення прав позивача та принципу добровільності шлюбу. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з вищевикладеного, cуд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. На підставі викладеного,

Outcome: approved