Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідач таким, що втратив право В позові вказала, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . В квартирі крім позивача зареєстрований її неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , та її колишній чоловік [PERSON] . Останній пішов із родини в березні 2016 року. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 21.09.2016 року за рішенням Шевченківського районного суду м.\~Запоріжжя від 21.09.2016 року. 15.08.2017 року позивач зареєструвала шлюб з іншим чоловіком та прийняла його прізвище [PERSON] . 18.03.2016 [PERSON] забрав з квартири усі належні йому речі, він не сплачує комунальні платежі, житлом не користується і не цікавиться ним, стосунки із позивачем не підтримує, де він мешкає на теперішній час їй невідомо. \~ \~ \~ \~Реєстрація місця проживання відповідача у належній її квартирі створює для неї перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати з комунальних послуг, які вираховуються залежно від зареєстрованих за адресою осіб. Також окреслена реєстрація місця проживання створює для неї перешкоди для отримання житлових соціальних пільг, оскільки в їх розрахунок визначається сукупний дохід та кількість усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою. \~ \~ \~ \~Крім того, позивач зазначає, якщо вона вирішить продати квартиру то вона як продавець зобов`язана буде повідомляти покупців про те, що в квартирі зареєстрований відповідач. Це може спровокувати відмову потенційних покупців від придбання майна. 24.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 31.10.2022 року. 31.10.2022 року підготовче судове засідання відкладено на 07.12.2022 року у зв`язку із неявкою відповідача. 07.12.2022 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду на 16.01.2023 року. Позивач у судове засідання 16.01.2023 року не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідач відзив не надав, до суду не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації. Суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК. З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Право приватної власності [PERSON] підтверджується договором купівліпродажу від 02.07.2008 року, який зареєстрований в реєстрі № 5243, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19468440 від 09.07.2008 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.09.2016 року № 336/358216-ц пр.2/336/2087/216 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб від 15.08.2017 року серії [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно з актом від 20.07.2022 року відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , з серпня 2016 року. За ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення впродовж шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Судом встановлено, що відповідач, будучи колишним членом родини позивача, кілька років не мешкає (а саме з серпня 2016 р.) за адресою: [ADDRESS] , що вказує на відсутність у нього інтересу до вказаного житла, у зв`язку з чим він може бути визнаним таким, що втратив право користування жилим приміщенням. \~

Outcome: approved