Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

представник позивачки звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, остаточно уточнивши позовні вимоги, просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінчука Ігоря Анатолійовича, виданого 18 грудня 2013 року за №12188 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на частину житлової квартири [ADDRESS] , таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства України, а саме за відсутності безспірності заборгованості, оскільки банком нараховано комісію в розмірі 4 848 грн. та 20 грн. 05 коп., яка не передбачена умовами кредитного договору №\~11314118000 від 13 березня 2008 року, а тому розмір заборгованості на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису є невірним та не відповідає фактичному. Також зазначив, що письмова вимога про усунення порушень зобов`язань позивачці не направлялася та вона дізналася про неї лише з постанови державного виконавця в 2020 році, а кредит продовжувала сплачувати і після дати вчинення оскаржуваного виконавчого напису, що підтверджується поданим відповідачем розрахунком від 07 вересня 2020 року, коли в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення відсутній власний підпис позивача про отримання цінного листа, чек та опис відправлення якого відсутній. Представник відповідача подав відзив, в якому зазначив, що 13 березня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11314118000 від 13 березня 2008 року. Також зазначив, що розрахунок заборгованості проведено відповідно до умов кредитного договору, який є підставою виникнення прав та обов`язків, доказами сплати такої заборгованості є відповідні банківські документи, наданий розрахунок враховує всі здійснені платежі станом на дату його складання. Матеріали справи не містять доказів того, що зобов`язання належним чином виконані. Посилання на те, що розмір заборгованості є спірним не підтверджений жодним доказом. Крім того, просив звернути увагу суду на те, що позивач знала про наявність заборгованості за основним зобов`язанням, про вимоги банку про порушення умов кредитного договору та про існування виконавчого напису, оскільки у липні 2019 року, [PERSON] , будучи представником за довіреністю [PERSON] , звернулася до відповідача із заявою про можливість погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11314118000 від 13 березня 2008 року з подальшим анулюванням боргу. Позивачка підтвердила розмір заборгованості за кредитним договором, що становить 108\~049, 24 доларів США, яка складається також із заборгованості, яка стала підставою для вчинення виконавчого напису. Отже, про існування виконавчого напису позивачці було відомо ще у 2019 році. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивачки в суді просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача в суді проти задоволення позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Треті особи по справі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, до суду не прибули та про причини своєї неявки суд не повідомили. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що 13 березня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11314118000, згідно умов якого банк зобов`язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 64\~000 доларів США та сплатити відсотки за його користування шляхом внесення ануїтентних платежів в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума дорівнює еквіваленту 323\~200 грн. за курсом НБУ на день укладання цього договору. Згідно п.п. 1.2.2. Кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов?язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше, 13 березня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього Договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14. Договору. Сукупна вартість кредиту визначається "Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту" (Додаток №1). Графік розрахований на дату підписання договору. У випадку виникнення будь-яких змін, за ініціативою сторони та/або сторін, та/або на підставі законодавства України та/або умов договору, графік може бути змінений шляхом підписання Сторонами відповідної додаткової угоди. У випадку дострокового (часткового або повного) погашення кредиту за ініціативою позичальника, новий графік не розраховується. Позичальник зобов?язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1300,00 (одна тисяча триста) доларів США 00 цнт. в день сплати ануїтетних платежів. Пунктом 10.1 Кредитного договору встановлено, що у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором відшкодування заборгованості перед банком за цим договором проводиться шляхом стягнення з поручителя /гаранта, чи шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним договором та/або активи позичальника на вибір банку. В якості забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором, цього ж дня між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено Договір іпотеки №79731 від 13 березня 2008 року, згідно умов якого останні передали в іпотеку у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання нерухоме майно, а саме: житлову квартиру [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцям на праві власності в рівних частках. Відповідно до п. 4.1, п.п. 4.1.1, 4.2.2 та п. 4.3, 4.4 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечене іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі виконавчого напису. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належать іпотекодержателю. Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України. 05 лютого 2009 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №11314118001 до договору про надання споживчого кредиту №11314118000 від 13 березня 2008 року про зменшення розміру платежів. Згідно п.п. 1.1 та 1.2 додаткової угоди до кредитного договору вбачається, що позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 13 березня 2019 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору. Позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 885 доларів США в день сплати ануїтетних платежів, передбаченого договором. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, ПАТ «Укрсиббанк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінчука І.А. із заявою про вчинення виконавчого напису з метою звернення стягнення на предмет іпотеки за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна стягувач просив задовольнити свої вимоги у розмірі заборгованості, яка утворилась за період з 05 вересня 2011 року по 01 жовтня 2013 року, в загальній сумі 50\~235 доларів США 01 цент, що за курсом НБУ 7\~993 грн. за 1 долар США. Додатками до заяви відповідачем зазначено: іпотечний договір; копія договору іпотечного кредиту; вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я іпотекодавців. 18 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком І.А. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на іпотечне майно, а саме частину житлової квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , яка виступила майновим поручителем [PERSON] . Строк за який проводиться стягнення: з 05 вересня 2011 року по 01 жовтня 2013 року. Як вбачається із вказаного виконавчого напису строк платежу за кредитним договором №11314118000 від 13 березня 2008 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05 вересня 2011 року по 01 жовтня 2013 року. Сума заборгованості складає 50 235 доларів США 1 цент, в тому числі: -кредитна заборгованість 48\~802 доларів США 42 цента; -прострочені проценти 1\~432 доларів США 59 центів -витрати пов`язані із вчинення виконавчого напису- 1 150 грн.; 12\~лютого 2020\~року постановою\~державного виконавця\~Ворончук В.В. відкрито виконавче провадження №61259352 на підставі виконавчого напису №12188 від 18 грудня 2013 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінчука І.А. З листа приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Літвінчука І.А. №19/01-16 від 21 квітня 2021 року встановлено, що копії документів на підставі яких вчинено вказаний виконавчий напис знищено за закінченням терміну зберігання. Також з матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2019 року [PERSON] звернулася до АТ «Укрсиббанк» із заявою щодо можливого погашення нею наявної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту на умовах, визначених банком, з подальшим анулюванням частки боргу. Сума боргу на 15 липня 2019 року за даним договором складає 109\~049 доларів США 24 цента, з яких за основним боргом - 48\~802 доларів США 42 цента та нараховані проценти 59\~246 доларів США 82 цента. У статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з\~частиною першої\~статті 1\~Закону України\~«Про нотаріат» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5. Вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~-\~це нотаріальна\~дія (пункт\~19\~статті 34\~Закону України\~«Про нотаріат» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2012 року №296/5, (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Крім того, підпунктами 2.3 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2012 року №296/5, (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 й неодноразово підтверджена палатами Верховного Суду, зокрема в постанові від 06 травня 2020 року в справі №320/7932/16-ц. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Згідно ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до п. 106 Правил надання послуг поштового зв`язку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 (далі Правил), під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто, внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище. Відповідні дані на бланку повідомлення про вручення також зазначаються про особу, уповноважену на одержання внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», адресованого юридичній особі або фізичній особі за місцем роботи. Бланк повідомлення про вручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» повертається за зворотною адресою. Аналізуючи встановлені у справі обставини, суд доходить таких висновків. Так, із доводами позову щодо неправильності розміру заборгованості та його спірності при вчинені оспорюваного виконавчого напису суд погодитися не може. Зокрема, встановлено, що комісія в розмірі 4\~848 грн. та 20 грн. 05 коп. (яка не передбачена умовами кредитного договору) не включена до заборгованості, на стягнення якої вчинено виконавчий напис, а тому ці обставини спірності заборгованості підтверджувати не можуть. Що стосується іншої частини заборгованості в розмірі 50\~235 доларів США 1 цент, то з позову та поданих нею доказів неможливо встановити того, що вона є неправильною та обґрунтовано оспореною. При цьому в матеріалах справи наявна заява позивачки від 15 липня 2019 року до АТ «Укрсиббанк» про визнання нею в повному обсязі загальної суми заборгованості в розмірі 108\~049 доларів США 24 цента станом на 15 липня 2019. Таким чином, в цій частині виконавчий напис відповідає вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат», а доводи представника позивача про інше є необґрунтованими та підставою для задоволення позову бути не можуть. У той же час, перевіряючи дотримання порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом та наявності достатніх підстав для цього, суд звертає увагу на наступне. Так, у справі відсутні належні, допустимі і достатні докази направлення вимоги про усунення порушення зобов`язання боржнику згідно вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку та п.п. 2.3 п. 3 Глави 16 розділу ІІ порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2012 року №296/5. Встановлено,\~що копія\~рекомендованого повідомлення\~№0311508938476\~про вручення\~поштового відправлення\~позивачу особистого\~підпису отримувача не містить,\~однакмістить виправлення дати подання, що вимогам п. 106 Правил не відповідає. З огляду на відсутність підпису отримувача про вручення поштового відправлення не можна погодитися із тим, що це рекомендоване повідомлення доставлено з м. Києва в с. Гаврилівку, Вишгородського району, Київської області, на наступний день після його подання на пошту. \~ \~ \~ \~Крім самого рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення чек та опис вкладення цінного майна з відмітками про відправлення позивачу вимоги про усунення порушень зобов`язань суду не надано. Разом з тим копія письмової вимоги про усунення порушення зобов`язань, яка направлялася боржнику кредитором із зазначенням розміру заборгованості, строку усунення порушень по несплаті, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання цієї вимоги, суду не надана і така в матеріалах справи відсутня. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд не може дійти висновку, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом в повній мірі дотримано вимоги зазначених вище норм чинного законодавства України в частині врегулювання процедури вчинення виконавчих написів при зверненні стягнення на предмет іпотеки. \~ \~ \~ \~Оскільки у зазначеній частині оспорений виконавчий напис вимогам закону не відповідає, то його слід із зазначених підстав визнати таким, що не підлягає виконанню, а позов про це задовольнити з метою захисту порушених прав позивача. Крім того, позивачкою представлене документальне підтвердження понесених нею судових витрат зі сплати судового збору, які згідно ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved