Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що між ними 12.09.1998 року укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, про що проведено відповідний актовий запис №10. Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей вони не мають. Шлюбні відносини фактично припинені з 11.01. 2020 року з причини відсутності взаєморозуміння у вирішенні питань сім`ї, несумісності поглядів на сімейне життя. Збереження шлюбу вважає неможливим, з часу припинення шлюбних відносин вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного. Ухвалою суду від 06.12.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. У своїй заяві позивач просить суд розглянути справу за своєї відсутності у судовому засіданні, про що підтримує позов про розірвання шлюбу повністю та не має заперечень проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи відповідно до ст. 130 ЦПК України, однак, в судове засідання не з`явився без поважних на те причин, не надав відзиву на позов, та іншим чином не спростував обставини викладені позивачем у позовній заяві, а так само не надав заяви про розгляд справи за свої відсутності у судовому засіданні. З урахуванням того, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних на те причин, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів згідно ст.ст. 280, 281 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Так, 12.09.1998 року між сторонами укладено шлюб, відповідний актовий запис №10, місце державної реєстрації: Виконавчий комітет Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого 12.09.1998 року. Фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім`ю. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як стверджує позивач шлюб з відповідачем фактично припинено, носить лише формальний характер, примирення неможливе, а спроби зберегти сім`ю недоцільні. Отже, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім`ї суспільно корисною, і взагалі - складовою самого суспільства. На підставі викладеного та

Outcome: approved