Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

11.01.2022 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд із позовом до АТ "Комерційний інвестиційний банк" про стягнення коштів за договорами банківського вкладу та нарахованих відсотків, передбачених договорами. Позовна заява подана в порядку Закону України "Про захист прав споживачів". Суд своєю ухвалою від 14.01.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 07.04.2022 року. Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 06.05.2022 року суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача Паращинець М.М., який діє в інтересах АТ "Комерційний інвестиційний банк" про зупинення провадження (в порядку п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України) у справі №306/48/22 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про стягнення коштів за договорами банківського вкладу. Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 09.05.2022 року за клопотанням представника відповідача Паращинець М.М., який діє в інтересах АТ "Комерційний інвестиційний банк" суд роз`єднав позовні вимоги у справі №306/48/22. Виділив у самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до акціонерного товариства "Комерційний інвестиційний банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] про стягнення коштів за договором банківського вкладу та вилучив із матеріалів справи у самостійне провадження письмові докази щодо позивача [PERSON] . Розгляд справи призначено на 15:00 годину 29.12.2022 року. У судовому засіданні представник позивача-адвокат Новікова І.С., яка діє в інтересах [PERSON] (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АО №1050291 від 11.01.2022 року) позовні вимоги підтримала та зазначила, що між позивачем та відповідачем були укладені договори банківського вкладу в іноземній валюті з визначеним строком ВКЛАД "СТАНДАРТ", зокрема: 16 травня 2019 року № 04-3/6с-090 на суму 6000 доларів США на строк з 16.05.2019 року до 16.11.2019 року з відсотковою ставкою 7 % річних; 27 грудня 2019 року на суму 8274,53 доларів США на строк з 27.12.2019 року до 16.11.2020 року з відсотковою ставкою 9 % річних; 16 листопада 2020 року № 04-3/6с-448 на суму 7035,59 доларів США на строк з 16.11.2020 року до 15.06.2021 року з відсотковою ставкою 9,5 % річних. Представник позивача зазначила, що попередні договори банком було виконано, однак, на виконання останнього грошові кошти позивачу не було виплачено, що і стало підставою для звернення до суду. Також представник позивача вважає безпідставною відмову банку від проведення виплати коштів за договором банківського вкладу з пістав відсутності у відповідача на обслуговуванні такого договору з посиланням на висновки, які зробив Верховний Суд у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц та від 13 жовтня 2020 року у справі 369/10789/14-ц. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача 7035,59 доларів США суми банківського вкладу та 389,8 доларів США нарахованих відсотків, що становить еквівалентно по курсу НБУ станом на 11.01.2022 року - 204196 грн. 74 коп. Представник відповідача Паращинець М.М., який діє в інтересах АТ "КОМІНВЕСТБАНК" (довіреність № 23/21 НМС 784953 від 15.03.2021 року) у судовому засіданні щодо заявлених вимог заперечив, посилаючись на те, що договір банківського вкладу, на який покликається позивач не зареєстрований і не знаходиться на обслуговуванні в банку. Грошові кошти до каси банку не надходили. Отже, у даному випадку порушено вимоги Закону щодо письмової форми банківського вкладу і такий договір просить суд визнати нікчемним та у задоволенні позову, з цих підстав, відмовити. Також зазначив, що і решта договорів, які приєднав до справи представник позивача також не знаходилися на обслуговуванні у банку. Також, як на підставу для відмови у задоволенні позову зазначив, що у позивача та відповідача відсутній будь-який платіжний документ, який свідчить про внесення готівки на депозитний рахунок та те, що навіть вказаний номер розрахункового рахунку не відповідає загальній, прийнятій у фінансовій системі України. Представник відповідача Лендєл С.В., яка діє в інтересах АТ "КОМІНВЕСТБАНК" у судовому засіданні щодо заявлених вимог [PERSON] заперечила. В обгрунтування доводів зазначила, що навіть шаблон договору, відсоткова ставка та термін дії договору не відповідає затвердженим Правлінням. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтвердив факт підписання ним договорів банківського вкладу з позивачем та отримання від такого грошових коштів, які в подальшому до каси банку не передав, а використав самостійно. Також підтвердив, що отримував кошти від позивача і за раніше укладеними договорам, потім повертав частково, а решту зараховував до наступного договору. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст.15 ЦПК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ст. 526, 629, 1058, 1059 ЦК України, Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою правління Національного банку України. З дослідженого в судовому засіданні договору банківського вкладу №04-3/6с-448 ВКЛАД "СТАНДАРТ" судом встановлено, що 16 листопада 2020 року між юридичною особою акціонерним товариством "Комерційний інвестиційний банк" в особі начальника Свалявського відділення Алексій Володимира Миколайовича та фізичною особою [PERSON] укладено договір з визначеним строком, сума вкладу 7035,59 доларів США, грошова одиниця - долар США. Згідно п.1.8 договору банківського вкладу №04-3/6с-448 вклад вноситься на строк з 16.11.2020 року до 16.06.2021 року; п.1.9 договору процентна ставка на вклад становить 9,5 процентів річних. З дослідженої розписки встановлено, що начальник Свалявського відділення АТ ""Комерційний інвестиційний банк" Алексій Володимир Миколайович у своєму службовому кабінеті відділення банку одержав від [PERSON] згідно укладеного договору банківського вкладу №04-3/6с-448 від 16.11.2021 року 7035,59 доларів США. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами . Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України - за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України - договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами (затвердженого постановою правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516) - залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.1 ст.77 ЦПК України -належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору;ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, суд встановив, що позивач звернувся до зареєстрованої, у встановлему порядку, банківської установи в особі керівника, який наділений повноваженнями щодо укладання договорів з метою укладення договору банківського вкладу. У приміщенні відділення банку, в робочому кабінеті керівника вказаного відділення ним підписаний відповідний договір та передано грошові кошти. Позивачу видано примірник договору з підписом керівника установи, засвідченим відтиском печатки Свалявського відділення банку та розписку про отримання грошей. За таких обставин позивач не мав підстав сумніватися, що ним укладено договір банківського вкладу з відповідною фінансовою установою на умовах, визначених договором. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 року у справі № 463/5896/14-ц зазначила: "Висновок щодо належного способу захисту вкладника банку у разі викрадення вкладу працівником банку сформулював Верховний Суд України у постанові від 6 квітня 2016 року у справі № 6-352цс16. Відповідно до цього висновку після того, як вкладник на підставі договору банківського вкладу передав гроші уповноваженій особі банку, власником грошей став банк. А тому в разі їх викрадення шкода завдана банку, а не вкладнику. Вкладник повинен вимагати від банку не відшкодування шкоди, а виконання обов`язку за договором банківського вкладу - повернення суми вкладу та процентів за користування ним; Договір банківського вкладу має наслідком те, що готівкові гроші вкладник передає у власність банку, а безготівкові - у повне розпорядження банку. Ці дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з`являється право вимагати від банку повернення суми вкладу та виплати відсотків, а на стороні банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого зумовлене переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника); Додержання письмової форми договору є обов`язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником (пункт 2.2 глави 2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516). Банк під час здійснення касових операцій має забезпечувати, зокрема, своєчасне повне оприбутковування готівки національної та іноземної валюти, що надійшла до каси банку, її зарахування на зазначені клієнтами рахунки згідно з вимогами нормативно-правових актів і належний внутрішній контроль за касовими операціями (пункт 8 розділу I Інструкції № 174). Відповідно до пункту 1.6 статті 1 розділу IV Інструкції № 174 банк (філія) визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати касові документи, і визначає систему контролю за виконанням касових операцій. Відтак, оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору." Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження. З огляду на вищезазначене, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суддоходить висновку, що позов необхідно задовольнити повністю. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Поскільки вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів", суд доходить висновку, що судовий збір необхідно стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 2014,96 грн. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved