Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, три відсотки річних за несвоєчасно повернутий борг, що складає 148 046 гривень, стягнення понесених судових витрат по справі. \~ В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] 29 листопада 2017 року уклав з ним договір позики на суму 5815 доларів США, що по перерахунку на гривні по курсу НБУ станом на 07.02.2020 становить 142 033 грн. На підтверджені укладення договору позики та отримання грошей відповідачем, у присутності свідків, була власноручно написана та видана позивачу розписка. Кошти відповідач зобов`язався повернути до 29 листопада 2018 року. Отримані кошти відповідачем повернуті не були. Від спілкування з позивачем відповідач уникає. Позивач в судове засідання не прибув, його представник подала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи без участі позивача та його представника. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, про що у справі є відповідні докази. Від нього не надійшов відзив на позовну заяву. З урахуванням думки позивача, який не заперечував щодо заочного розгляду справи, положення частини 1 статті 280 ЦПК України та того, що відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 листопада 2017 року [PERSON] , [INFO] , отримано у [PERSON] , [INFO] , у позику грошові кошти у розмірі 5815 доларів США, про що відповідачем власноруч складено боргову розписку від 29.11.2017 року. З розписки від 29.11.2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] отримані грошові кошти зобов`язався повернути до 29 листопада 2018 року. Позивач вказує, що відповідачем не повернуто суму борг. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою, якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №723/304/16-ц (провадження №14-360цс19) зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. З наданої суду розписки зазначено, що відповідач [PERSON] одержав від [PERSON] 5815 доларів США, отже підтверджено факт отримання коштів, а також зазначено термін договору - до 29.11.2018 року. Відтак, боржник отримуючи кошти, розумів, що він фактично укладає договір позики. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Звертаючись до суду із вказаним позовом [PERSON] вказує, що заборгованість за договором позики складає 5815 доларів США, що по перерахунку на гривні по курсу НБУ станом на 07.02.2020 року становить 142 033, грн. та з урахуванням 3% річних становить 148 046 гривень. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Зважаючи, що відповідач не виконав договору позики, оформленого розпискою, у визначений сторонами у договорі строк кошти не повернув, тому боржник зобов`язаний сплатити позивачу суму основного боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, визначених частиною другою статті 625 ЦК України. Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути борг, з урахуванням нарахованих 3% річних, що в сумі складає 148 046,00 гривень. Також, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1480 грн 47 коп. за подання позовної заяви та сплачений судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджено відповідними квитанціями (а.с. 8, 13). На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 16, 20, 549, 526, 1046, 1049 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved