Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом у якому просить: визнати недійсним рішення Дніпровської міської ради №97/47 щодо встановлення права власності за [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером 1210100000:02:292:0014; припинити право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку; скасувати запис про право власності №32753487. Ухвалою суду від 14.09.2020 було відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 08.11.2021 закрито підготовче провадження. Ухвалою суду від 22.01.2022 справу прийнято до розгляду суддею Цитульським В.І., розгляд справи по суті розпочато спочатку. Узагальнені доводи учасників справи. В обґрунтування\~позову позивач зазначає, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є синами [PERSON] та успадкували після останньої майно у рівних частках. Спірна земельна ділянка належала [PERSON] на праві постійного користування, а відтак право на неї також набуто її синами у рівних частках. Проте оскаржуваним рішенням Дніпровської міської ради спірну земельну ділянку передано у власність [PERSON] чим порушено право власності позивача. Окрім того позивач також звертався до Дніпровської міської ради із заявами про надання йому спірної земельної ділянки, проте такі звернення були проігноровані. Згідно відзиву\~ [PERSON] , останній заперечує проти позову. Зазначає, що у позивача відсутні документи про право власності на спірну земельну ділянку, право власності на неї за позивачем не зареєстровано. Позивач не звертався із позовом про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування, а тому позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права. Право простійного користування земельною ділянкою припиняється зі смертю особи та не спадкується. Позивачем надано відповідь на такий відзив, доводи якого фактично повторюють доводи позову. [PERSON] \~подав заперечення, доводи якого повторюють доводи відзиву. Згідно відзиву\~Дніпровської міської\~ради, остання заперечує проти позову, зазначає, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем в межах повноважень, а скасування рішення про надання земельної ділянки у власність не породжує наслідків для власника земельної ділянки. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, навів доводи, аналогічні мотивам позову. Представником Дніпровської міської ради наведено доводи, аналогічні змісту відзиву. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`являвся, подавав заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням свого представника за межами території України. Щодо вказаних клопотань суд наголошує, що представник мав можливість взяли участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, [PERSON] мав можливість самостійно з`явитися до суду або залучити іншого представника. За висновками постанови КЦС ВС від 10.01.2023 №753/17628/19, перебування у відпустці представника позивача, завчасно повідомленого про дату та час судового засідання, не є підставою для відкладення судового засідання, оскільки позивач не був позбавлений можливості залучити до участі у справі іншого представника. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності [PERSON] . Обставини, встановлені судом. Як встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2013 у справі №2-231/11 [PERSON] та [PERSON] , в порядку спадкування після [PERSON] набули право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1210100000:02:292:0013 по частині кожен. Викладене підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, державним актом серії ЯК №937647 та не спростовано Дніпровською міською радою, яка не брала участі у справі №2-231/11. На підставі державного акту на право постійного користування землею серії ДП Д*N015954 [PERSON] також належало право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,0153 га, за адресою: [ADDRESS] . 24.07.2019 Дніпровською міською радою прийнято рішення №97/47 «Про передачу земельної ділянки по [ADDRESS] у власність гр. [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка)». У вказаному рішенні вказано що земельна ділянка надається за рахунок землі, раніше наданої у постійне користування [PERSON] на підставі державного акту ДП Д*N015954. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1\~681,60 грн. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. У відповідності до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.2). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4). Вказані норми кореспондуються із приписами ст.81 ЦПК України. У відповідності до ч.5 ст.82 ЦПК України, \~Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У відповідності до п.51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №179/1043/16-ц, право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю фізичної особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки. У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У постанові у справі №609/1231/19 Верховний Суд підкреслив, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦКУ). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі\~N910/3009/18 (провадження N12-204гс19) від 04.09.2018 вказано, що ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту). У відповідності до приписів ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18. Висновки суду. Оскільки земельна ділянка площею 0,0153 га, за адресою: [ADDRESS] належала на праві постійного користування [PERSON] яка померла, а [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після неї, то вказана земельна ділянка перейшла у власність [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Відтак Дніпровська міська рада не мала права розпоряджатися вказаною земельною ділянкою, а оскаржуване рішення порушує права позивача. Оскаржуване рішення вказано як підстава для реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачем, а тому, у випадку визнання його недійсним, відбудеться припинення прав відповідача на земельну ділянку (ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відтак право позивача буде відновлено та не буде існувати необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Відтак обраний позивачем спосіб захисту свого права можна визначити ефективним. Інші доводи сторін не впливають на вирішення спору, тому їх аналіз суд не здійснює. Враховуючи часткове задоволення позову, зміст позовних, сплачений позивачем судовий збір слід стягнути із [PERSON] . Інших судових витрат не заявлено.

Outcome: dismissed