Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

[PERSON] 07.10.2022 року звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить постановити рішення про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] . В обгрунтування позову вказує, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29.06.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тибель Ю.І., реєстраційний номер 31. Квартиру позивач придбав у [PERSON] та [PERSON] . В цій квартирі зареєстрований колишній член сім`ї попередніх власників [PERSON] та [PERSON] , а саме зять [PERSON] . Відомо, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22.07.2019 року шлюб між [PERSON] (донькою попередніх власників) та відповідачем у справі [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 22.08.2019 року. З цього часу відповідач не проживає в даній квартирі, особисті речей там не зберігає, участі в утриманні житла та сплаті комунальних послуг не приймає. Факт непроживання стверджується актом ЛКП «Балатон-409» від 23.06.2022р. Реєстрація відповідача у квартирі є формальною. Відтак, позивач просить позов задовольнити. Провадження у справі відкрито 10.10.2022 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки в засідання відповідач суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст. 223, 280, ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності. Так, 29.06.2022 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тибель Ю.І. посвідчено договір купівлі-продажу цієї квартири, продавці: [PERSON] та [PERSON] . На підставі цього договору зареєстровано право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , що стверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 8/. Згідно відомостей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради та Довідки ЛКП «Балатон-409» від 20.12.2022 року про склад сім`ї у квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] - колишній член сім`ї попередніх власників квартири, зять. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22.07.2019 року шлюб між [PERSON] (донькою попередніх власників) та відповідачем у справі [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 22.08.2019 року. З цього часу відповідач не проживає в даній квартирі, особисті речей там не зберігає, участі в утриманні житла та сплаті комунальних послуг не приймає. Факт непроживання стверджується актом ЛКП «Балатон-409» від 23.06.2022р. /а.с 11/. Реєстрація відповідача у квартирі є формальною. Відповідно до ст. 41 Конституції України та рішення Конституційного суду України від 11.05.2005 року власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності, яке включає право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. У ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Отже, право члена сім`ї власника на користування житлом є похідним від права власності особи. Припинення права власності особи на жиле приміщення припиняє право користування цим жилим приміщенням членів його сім`ї. Такий висновок повністю узгоджується із висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 05.11.2014р. у справі 6-158цс14, висновком Верхового Суду, викладеним у постанові від 29.01.2018р. у справі №766/1955/16-ц. Відповідач правові підстави для користування житловим приміщенням вказаної квартири втратив. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про втрату відповідачем права користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] . Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved