Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що він в період з лютого 2013 року по серпень 2016 року перебував у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] . За час спільного проживання у них [INFO] народився син - [PERSON] . Однак, починаючи з серпня 2016 року вони з відповідачкою припинили підтримувати фактичні шлюбні відносини, проживають окремо та не підтримують будь-яких відносин. Після того, як органом опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області у 2016 році було прийнято рішення про визначення місця проживання сина з батьком, позивач самостійно здійснює догляд за малолітнім сином. У зв`язку із систематичним ухиленням [PERSON] від виконання батьківських обов`язків рішенням виконавчого комітету Веренчанської сільської ради №15/01 від 11.10.2022 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього [PERSON] . З вказаних підстав позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх спільної малолітньої дитини. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обгрунтувавши їх вищенаведеним та просили задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не вказала, заяви про відкладення розгляду справи та заперечення до суду від неї не надходило. Про розгляд справи повідомлялася судовою повісткою, надісланою за адресою, вказаною в позовній заяві, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти про повернення у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою. З відповіді на запит у виконавчий комітет Заставнівської міської ради Чернівецької області стосовно місця реєстрації відповідачки (а.с.30) вбачається, що відповідачка [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , куди і направлявся судовий виклик. Представник органу опіки і піклування Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, як третя особа, в судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає та підтримує в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно п. 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встновленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, справу зі згоди сторони позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Суд, з`ясувавши позицію сторони позивача, врахувавши заяву представника органу опіки та піклування, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши та оцінивши подані письмові докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Зокрема, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є позивач та відповідачка по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.08.2016 (а.с.9). Сторони з лютого 2013 року по серпень 2016 року перебували у незареєстрованих шлюбних відносинах, спільно проживали та були пов`язані спільним побутом. Однак, у серпні 2016 року стосунки між сторонами погіршилися, вони припинили сумісне проживання та шлюбні відносини. Після припинення сторонами шлюбних відносин їх малолітній син залишився проживати разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради №1179 від 04.10.2022 (а.с.11). Вищенаведене вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов від 04.10.2022, з якого видно, що неповнолітній [PERSON] проживає з батьком, за вищевказаною адресою, у житловому будинку власником якого є сам позивач. Дитина знаходиться виключно під наглядом та опікою останнього, забезпечена усім необхідним для правильного повноцінного та гармонійного розвитку, вдома створені всі умови для проживання та навчання дитини. Матір не зареєстрована за вказаною адресою та не проживає за нею протягом тривалого часу, зв`язок з дитиною не підтримує (а.с.12). Окрім того, 09.12.2016 органом опіки та піклування Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області у 2016 році було прийнято рішення про визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с.10). Згідно характеристики, виданої Дирекцією Веренчанського ОЗЗСО I-III ступенів №61 від 03.10.2022 [PERSON] , 2014 р.н. є учнем 2-Б класу, даного навчального закладу. Вихованням дитини займається батько, приділяє належну увагу вихованню та навчанню сина, цікавиться шкільним та позашкільним життям, в свою чергу, матір у школі не з`являється і навчанням дитини не цікавиться (а.с.15). Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а зазначені у ст. 164 СК України фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Питання про застосування такого крайнього заходу слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява №31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Разом з тим у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц та у постанові КЦС ВС від 29 листопада 2019 року у справі №127/23281/18, зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Враховуючи вищезазначені норми Закону, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Як встановлено в судовому засіданні матір малолітнього [PERSON] - [PERSON] , яка фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє дитини. 11.10.2022 виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , затверджений рішенням виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №15/01 від 11.10.2022 (а.с.25-26). З вказаного висновку судом встановлено, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина, не піклується про його розумовий розвиток, навчання, не бере участі у вихованні дитини, не піклується про його стан здоров`я та духовний розвиток, не проявляє материнської турботи. За таких обставин, орган опіки та піклування Веренчанської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Даного висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав стосовно сина відповідачка під час розгляду справи у суді не спростувала, не надала доказів, що вона вживає заходів для налагодження стосунків з дитиною, цікавиться її станом здоров`я, виявляє будь-яку турботу про дитину, надає матеріальну підтримку, бере участь у вихованні дитини. Обставини справи свідчать про небажання відповідачки займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про її намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини, прагнення здійснювати належне піклування за нею. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Відтак, судовим розглядом безспірно встановлено, що відповідачка, як матір, ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків по вихованню сина, а саме: не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його здоров`ям, навчанням і таким чином ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, контакту у матері з дитиною немає. Крім цього, матеріально дитину не забезпечує, аліменти не сплачує. Виходячи із оцінки доказів у справі, таке ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків суд вважає свідомим та умисним, а тому позбавлення її батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина - [PERSON] є доцільним та відповідатиме інтересам дитини. При цьому, судом береться до уваги також той факт, що відповідно до заочного рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23.07.2017 відповідачка [PERSON] уже позбавлялася батьківських прав по відношенню до двох своїх старших дітей, яких вона народила, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Згідно рішення діти залишилися під опікою батька, оскільки [PERSON] злісно ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.23-24). Дана обставина свідчить про те, що у поведінці відповідачки простежуються ознаки систематичного ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до народжених нею дітей та легковажного відношення до їх виконання, що, в свою чергу, свідчить про обгрунтованість заявлених щодо неї вимог, а тому такі підлягають до задоволення. Проте, відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо її утримання. Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити аліменти у твердій грошовій сумі та відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як було встановлено в судовому засіданні, малолітній [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] та перебуває всеціло на його утриманні, відповідачка в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, оскільки є особою працездатного віку. Батько [PERSON] у цій справі вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини не заявляв. Проте, суд, виходячи з пріоритету інтересів дитини та враховуючи те, що позбавлення батьківських прав не звільняє відповідачку від обов`язку утримувати дитину, вважає за необхідне стягнути з неї аліменти на утримання її малолітнього сина [PERSON] . Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки, суд виходить з принципу справедливості і обов`язку батьків приймати участь в утриманні дітей та у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року № 1928-IX прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01.12.2022 по 31.12.2022 визначено у розмірі 1416 грн 50 коп. Відтак, на думку суду, з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1416 гривень 50 копійок щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подання даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На підставі наведеного, ст.ст. ст.ст. 150, 152, 155, 164 СК України, ст.8, 12 ЗУ Про охорону дитинства та

Outcome: approved