Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-05 00:00:00

19 листопада 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» (далі - ТОВ «ШП «Харківенергоремонт») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за спожиту теплову енергію в квартирі [ADDRESS] (далі Квартира-1) за період з 01.01.2019 по 31.10.2021 в розмірі 8628 грн 51 коп. та судового збору в сумі 2270 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» з 15 жовтня 2006 року забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення міста Шостка і визнано надавачем послуг з теплопостачання згідно рішення Шосткинського міськвиконкому №226 від 28 липня 2006 року. ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» забезпечує тепловою енергією також і будинок [ADDRESS] . Власником 2/5 частини Квартири-1 є відповідач по справі, при цьому за отримані послуги вона не сплачує, внаслідок чого за період з 01.01.2019 по 31.10.2021 утворилась заборгованість у розмірі 8628 грн 51 коп. 20 січня 2022 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 20 січня 2022 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу її зареєстрованого місця проживання, але повернуто до суду з відмітками АТ «Укрпошти» «за закінченням встановленого строку зберігання». (а.с. 27,28) Отже, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Станом на 06 січня 2023 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №277740838 сформованого 01 жовтня 2021 року, власником 2/5 частини Квартири-1, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом є [PERSON] (а.с.4)\~\~ З обігової відомості по Квартирі-1, вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на [PERSON] , та в період з 01.01.2019 по 31.10.2021 у зв`язку з не сплатою споживачем за послуги виникла заборгованість в загальному розмірі 8628 грн 51 коп. (а.с.5,6) Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ШП «Харківенергоремонт», рішенням виконкому Шосткинської міськради № 226 від 28.07.2006 визначене виконавцем послуг з теплопостачання для опалення та підігріву питної води. (а.с.7) Також, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №1171 від 31.03.2015 були встановлені тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг. До вищезазначеної Постанови було внесено зміни постановами цієї ж Комісії за №1101 від 09 червня 2016 року, за №1536 від 28 грудня 2017 року, за №1777 від 10.12.2018, за №143 від 05.02.2019. (а.с.7-9). Згідно із ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі ст. 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла. Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року за №1875-ІV (далі - Закон №1875-IV), у редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Також, зазначеною статтею Закону №1875-ІV передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Виконавець і споживач є учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг і за приписами статті 6 Закону України від 09.11.2017р. № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що введений в дію з 01.05.2019.\~ Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин і до 30.04.2019) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 5 ч.2 ст. 7 Закону України від 09.11.2017р. № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що введений в дію з 01.05.2019, також визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1 даного Закону, індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги В свою чергу, статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року за №2633-IV (далі - Закон №2633-IV) передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із ст. 24 Закону №2633-IV, основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів і забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Відповідно до ст. 25 Закону №2633-IV, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Крім того, відповідно до ст. 66-68 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК України), наймач квартири та члени його сім`ї зобов`язані оплачувати квартирну плату та комунальні послуги. При цьому, виходячи зі змісту ст. 64 ЖК України, під відповідальним наймачем житла необхідно розуміти як його користувача у будинках державного чи відомчого житлового фонду так і власників приватних квартир, які також зобов`язані оплачувати надані їм комунальні послуги. Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), взаємні права та обов`язки сторін виникають у тому числі з нормативно - правових актів органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певні дії, а саме: виконати роботу, надати послуги та інше, друга сторона повинна оплатити ці послуги, при цьому кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 32 Закону №1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із пунктами 18, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку, а розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. З дослідженої судом обігової відомості вбачається, що загальна сума заборгованості за надану теплову енергію за період з 01.01.2019 по 31.10.2021 по Квартирі-1 складає 8628 грн 51 коп. Станом на день звернення до суду відповідач свої зобов`язання перед позивачем щодо оплати комунальних послуг не виконала, тобто заборгованість в розмірі 8628 грн 51 коп. нею не сплачена. Враховуючи вказане вище, та те що відповідач відзив на позовну заяву, заперечення проти позову до зазначеного часу не надала, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України). З вищенаведеного вбачається, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) та від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20). Згідно із ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. ТОВ «ШП Харківенергоремонт» сплачено судовий збір в сумі 2270 грн 00 коп. (платіжне доручення: №175 від 30 вересня 2021 року). Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2270 грн 00 коп.

Outcome: approved