Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] в особі представника - адвоката Черкашина Івана Івановича звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просила в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути на її користь з [PERSON] грошову компенсацію у розмір Ѕ ринкової вартості автомобіля марки HUNDAI, моделі SONATA, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору, VIN-код: [NUMBER] , а саме: 122\~505,00 грн. Позов обґрунтований тим, що з 15.06.2007 по 08.09.2022 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За період шлюбу, шляхом купівлі-продажу, сторонами, за спільні кошти був придбаний автомобіль марки HUNDAI, моделі SONATA, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору, VIN код: [NUMBER] . Проте відповідач, зайняв у відношенні спільного майна подружжя деструктивну позицію, а саме, чинить перешкоди у доступі та користуванні спільним майном. Таким чином, подружжю не вдалась досягти взаємної згоди в питанні мирного позасудового поділу спільного майна, що істотно порушує права та законні інтереси позивача, зокрема володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Оскільки об`єктом поділу є неподільна річ, позивач вважає за доцільне відмовитися від її частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль, а саме Ѕ, визнати повне право власності на автомобіль за відповідачем, а за відмовну частину отримати від відповідача грошову компенсацію. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27.09.2022 відкрите провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно судом задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 57) інформацію щодо транспортного засобу - легкового автомобіля марки HUNDAI, моделі SONATA, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору. VIN-код:\~ [NUMBER] , a саме: інформацію щодо власника автомобіля, дати та підстав реєстрації даного транспортного засобу. Цією ж ухвалою запропоновано учасникам справи подати до суду процесуальні заяви по суті справі (відзив на позовну заяву, відповідь на відзив і заперечення). Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень. У судовому засіданні, яке було призначено на 31.10.2022 року, позивач та її представник позов підтримали з підстав викладених у ньому та просили його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні, яке було призначено на 31.10.2022, заперечив проти задоволення позову, зазначив, що його перший автомобіль був придбаний ним у кредит та був оформлений до шлюбу і частина платежів була сплачена ним особисто до шлюбу, потім цей автомобіль був обміняний на спірний автомобіль. 15.11.2022 надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи звіту № 623 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення ринкової вартості автомобіля HUNDAI SONATA, реєстраційний номер [NUMBER] від 08.11.2022. Згідно заяви від 21.12.2022 представник позивача - адвокат Булдигіна М.С. заперечувала проти клопотання відповідача щодо доручення до матеріалів справи звіту № 623 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення ринкової вартості автомобіля HUNDAI SONATA, реєстраційний номер [NUMBER] від 08.11.2022, складеного оцінювачем ФОП [PERSON] , з підстав пропуску відповідачем процесуальних строків, визначених ЦПК для надання відзиву та доказів, на підтвердження своїх заперечень. Також зазначили, що вартість автомобіля, визначена оцінювачем ФОП [PERSON] є заниженою і не відповідає її дійсній ринковій вартості, на підтвердження чого надали скріншоти оголошень продажу ідентичних автомобілів бізнес класу сегмента Е з сайту avto.ria. Крім того, позивач зазначила, що їй стало відомо, що відповідач 10.11.2022 самостійно, без її згоди, розпорядився рухомим майном шляхом його відчуження. У судові засідання, які були призначені на 21.12.2022 та на 16.01.2023 сторони не з`явилися. У матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Судом встановлено, що з 15.06.2007 сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2022 було розірвано. За час перебування сторін у шлюбі, ними було придбано автомобіль марки HUNDAI, моделі SONATA, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору. VIN-код:\~ [NUMBER] . Згідно інформації з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Запорізькій області № 31/8-2962 від 21.10.2022 вбачається, щоавтомобіль марки HUNDAI, моделі SONATA, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору. VIN-код:\~ [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] з 07.08.2015. Однак, 10.11.2022, відповідач відчужив автомобіль марки HUNDAI, моделі SONATA, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору. VIN-код:\~ [NUMBER] , та передав у власність [PERSON] . Згідно до звіту з оцінки майна від 09.09.2022, який складений Запорізькою товарною біржою «Гілея» та наданий позивачем вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки HUNDAI, моделі SONATA, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору. VIN-код:\~КМНЕU41CH7F398785становить 245010,00 грн. з урахуванням ПДВ. Зі звіту № 623 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення ринкової вартості автомобіля HUNDAI SONATA, реєстраційний номер [NUMBER] від 08.11.2022, який складений оцінювачем ФОП [PERSON] та наданим відповідачем вбачається, що ринкова вартість даного автомобіля становить 160731,06 грн. Згідно частини 1 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до частин першої та другої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення міститься й в частині третійстатті 368 ЦК України. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Згідно з частиною першою статті 64 СК України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до змісту статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Аналогічне положення закріплене в частині другій статті 372 ЦК України. Згідно з частинами першою та другою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Наведене дає підстави для висновку, що вартість майна, що підлягає поділу визначається, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 61-9018сво18. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, враховуючи вимоги ст.ст. 60-63 СК України, суд приходить до висновку, що зазначене майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому, сторони по справі мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18 (провадження № 61-19084св20), від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616св18), від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18), від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084св19). Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України. Позивач просила суд провести поділ спільного майна подружжя, в тому числі і на підставі статті 364 ЦК України, тобто шляхом припинення її права власності на спірне майно та присудження їй грошової компенсації за належну їй частку у спільному майні подружжя. Враховуючи обставини справи та встановивши, що позивач бажає одержати грошову компенсацію за належну їй частку у спільному майні та припинити своє право спільної власності, спірний автомобіль перебував у користуванні відповідача, однак останнім був відчужений на користь третьої особи, без письмової згоди позивача та за відсутності доказів використання отриманих від продажу цього майна коштів в інтересах сім`ї, враховуючи, що автомобіль є неподільною річчю, позивачем не використовується, суд дійшов висновку про поділ транспортного засобу, який є спільним майном подружжя, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вартості належної їй 1/2 частки спірного автомобіля. Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що його перший автомобіль був придбаний ним у кредит та був оформлений до шлюбу і частина платежів була сплачена ним особисто до шлюбу, потім цей автомобіль був обміняний на спірний автомобіль, адже в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України на підтвердження своїх заперечень відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу. З врахуванням ринкової вартості автомобіля, визначеної звітом з оцінки майна від 09.09.2022, який складений Запорізькою товарною біржею «Гілея», згідно якого ринкова вартість автомобіля марки HUNDAI, моделі SONATA, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору. VIN-код:\~ [NUMBER] становить 245010,00 грн. з урахуванням ПДВ,суд дійшов висновку, що у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки HUNDAI, моделі SONATA, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , сірого кольору. VIN-код:\~ [NUMBER] , в розмірі 122\~505,00 грн. Посилання відповідача, що використання середньої ринкової вартості КТЗ, вказаної у звіті з оцінки майна від 09.09.2022, який складений Запорізькою товарною біржею «Гілея» без огляду автомобіля є недопустимим і слід взяти до уваги звіт № 623 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення ринкової вартості автомобіля HUNDAI SONATA, реєстраційний номер [NUMBER] від 08.11.2022, який складений оцінювачем ФОП [PERSON] , суд вважає безпідставним, оскільки середня ринкова вартість спірного автомобіля була визначена експертом із дотримання вимог законодавства, зокрема, з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада2003 року № 142/5/2092. Вирішуючи питання вартості спірного автомобіля, слід виходити саме з ринкової вартості, оскільки у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Крім того, наданий звіт відповідачем, не заслуговує на увагу, оскільки наданий суду поза строками, визначеними ЦПК для надання відзиву та доказів, на підтвердження своїх заперечень. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що позов [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, є законним та обґрунтованим, тому підлягає задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача судовий збір в розмірі 1225,05 грн. та витрати за проведення звіту з оцінки майна від 09.09.2022 в сумі 1000,00 грн. Питання розподілу судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішується, у зв`язку з тим, що під час розгляду справи, до закінчення судових дебатів, представник позивача звернувся до суду із заявою в порядку\~ст.141 ЦПК України, в якій просив суд вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог в порядку ст.ст.141, 246 ЦПК України\~на підставі доказів, що будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved