Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позовні вимоги мотивує тим, що її батько [PERSON] проживав із своєю матір`ю [PERSON] в будинковолодінні [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Верхнянської с/Ради ОТГвід 12.12.2022р. №293. \~ \~ \~ \~14.05.2009\~року \~бабця позивача,\~а мати\~батька -\~ [PERSON] \~помирає,\~а батько\~із позивачем\~продовжував проживати у вищевказаному будинковолодіння, що підтверджується довідкою Верхнянського ОТГ від 03.01.2023 за №1. \~ \~ \~ \~21.10.2013 помирає [PERSON] , на той час [PERSON] також продовжувала проживати з ним. Провівши похорони батька продовжує проживати по даний час, що підтверджується довідкою Верхнянської ОТГ від 26.12.2022р. за №305 . \~ \~ \~ \~З приводу спадщини батька позивач звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . 25.09.2015 року нотаріусом була заведена спадкова справа та подані мною документи щодо спадкового майна, а це на будинковолодіння в якому позивач із батьком проживали по [ADDRESS] та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала покійній бабці [PERSON] \~ \~ \~ \~27.07.2021 року вивчивши подані документи нотаріусом було видано [PERSON] постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] у зв`язку з тим, що є розбіжності у прізвищі спадкодавця: « [PERSON] », « [PERSON] », зокрема в свідоцтві про народження спадкодавця [PERSON] , матір`ю зазначена « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть, заповіті та документі власності на майно-« [PERSON] » . \~ \~ \~ \~Також, житловий будинок по [ADDRESS] був зареєстрований на бабцю [PERSON] на праві спільної сумісної власності, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21.12.2000р. В зв`язку з цим [PERSON] змушена звернутись із позовом до суду про визнання права власності на спадкове майна, оскільки іншого способу захистити своє право на спадщину не має. Позивач вважає, що є всі підстави для визнання за нею права власності на спадкове майно за законом після смерті батька [PERSON] виходячи з наступного: До складу спадкового майна входили : -будинковолодіння [ADDRESS] , яке належало [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21.12.2000р.; - земельна ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.2158 га, яка належала на праві власності покійній [PERSON] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 154114. В житловому будинку [ADDRESS] станом на 20.12.1990 року були зареєстровані та проживали [PERSON] ,1922 р.н./мати/ та [PERSON] ,1960 р.н./син/. З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України „Про власність в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування. \~ \~ \~ \~Згідно ст.120 ЦК України /в редакції 1963р./ майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних осіб, згідно ст.123 ЦК України /в редакції 1963р./ З введенням Закону України „Про власність з 1991 року, згідно ст.17,18 цього закону колгоспна власність будинковолодіння по [ADDRESS] перетворилась у спільну сумісну власність 2-х осіб, яка існує по даний час . Оскільки частки їх були рівними, то у даному випадку їм власникам спільної сумісної власності, станом на 1991 рік належало по 1/2 частки даного будинковолодіння. \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] [INFO] її частку у розмірі Ѕ будинковолодіння прийняв її син [PERSON] , який на час її смерті проживав разом з нею в одному будинковолодінні , що підтверджується довідкою Верхнянської с/р ОТГ від 03.01.2023р. №1 Також [PERSON] прийняв іншу частину спадщини спадкодавця , а саме земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.2158 га, яка належала на праві власності покійній [PERSON] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 154114. \~ \~ \~ \~Таким чином батько позивача - [PERSON] на час смерті своєї матері , прийняв усю спадщину своєї матері [PERSON] як спадкоємець по заповіту, бо до смерті його мати [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповіт на свого сина [PERSON] , яким заповіла йому все своє майно, що підтверджується самим заповітом від 0-6.03.2002 року, який зареєстрований у реєстрі заповітів, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі реєстрації заповітів від 25.12.2007р. Згідно ст.1223ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. \~ \~ \~ \~Тому розбіжності у прізвищі спадкодавця « [PERSON] » та спадкоємця « [PERSON] » про що згадано у постанові нотаріуса, могло би бути актуальним для прийняття спадщини за законом, як спадкоємцю першої черги щодо прийняття спадщини сином. Згідно п.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини . Після смерті батька [PERSON] все його майно прийняла [PERSON] як спадкоємець 1-ї черги, згідно ст.1261 ЦК України , так як на час його смерті [INFO] проживала з ним в одному будинковолодінні , що підтверджується довідкою Верхнянської с/Р ОТГ від 26.12.2022р. №305, прийняла усю спадщину спадкодавця , як це вказує ст.1268 ЦК України. Згідно довідки ОБТІ №00696 від 20.11.2015р. на дане будинковолодіння було зареєстроване на [PERSON] на праві спільної сумісної власності, згідно свідоцтва про право власності від 21.12.2000р., і перехід права власності на даний об`єкт в ОКП ОБТІ не реєструвалося. На дане будинковолодіння був виготовлений технічний паспорт державною службою ОБТІ, згідно якого вищевказаний житловий будинок та надвірні споруди побудовані без порушень ДБН , відсутні самовільні будови. Відповідачем по справі є [PERSON] , яка являється позивачу мамою і яка була дружиною спадкодавця [PERSON] , яка спадщину не приймала і не подавала заяви до нотаріуса про прийнятя спадщини . На підставі наведеного, [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на: - будинковолодіння по [ADDRESS] - в цілому; \~ \~ \~ \~- земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.2158 га, кадастровий номер 2622883200:04:001:0029, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ № 154114. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Кобзан Р.М. надав суду заяву, що позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу за їхньої відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій зазначила про визнання позову та про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач по справі визнала вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved