Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 22 липня 2022 року до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Стислий виклад позицій позивача. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що спадкодавець за життя не отримував правовстановлюючих документів, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Процесуальні дії. Ухвалою суду від 25.07.2022 року було відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 14.11.2022 року було задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, проте надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, проте надала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, проте надала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.07.1996 року Виконкомом Бритівської сільської ради народних депутатів Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №33. Те, що позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , який помер [INFO] , підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 16 листопада 1985 року Бритівською сільською радою Білгород-Дністровського району, актовий запис №91. Відповідно до Довідки №06.1-09/060-06.4552 від 15.09.2022 року, виданою Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району, згідно запису погосподарських книг сільської ради за 1996-2000 рр. власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до Довідки №06.1-09/060-06.4544 від 15.09.2022 року, виданою Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району, згідно по господарських книг сільської ради за 1996-2000 рр. на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований та проживав: позивач [PERSON] , [INFO] . Згідно Довідки №36 від 14.07.2022 року, виданою Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району, згідно запису по господарської книги №2 по селу Бритівка Шабівської сільської ради, Білгород-Дністровського району, Одеської області, особовий рахунок № [NUMBER] , земельна ділянка загальною площею 0,06 га надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , знаходилась в користуванні померлого [PERSON] . Згідно Довідки №06.1-09/06-06.3151 від 14.07.2022 року, виданою Шабівською сільською радою Білгород-Дністровського району, [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був постійно зареєстрований і постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] . Дружина померлого [PERSON] та дочка померлого [PERSON] не заперечують проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Згідно повідомлення Другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області №811/01-16 від 02.12.2022 року, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Згідно повідомлення Другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області №395/01-16 від 20.07.2022 року, позивачу [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів, у зв`язку з неможливістю оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У пункті 23 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено в підпункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінка Суду. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задово ленню.

Outcome: approved