Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 10 вересня 2004 року № 297 [PERSON] отримала у власність земельні ділянки площами 3,24 га та 1,24 га (пай № [NUMBER] ), цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області. [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої відкрилася спадщина на належні їй на підставі державного акта серії ЧН № 008797 вищезазначені земельні ділянки. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли вони (позивачі) та [PERSON] . На підставі договору про поділ спадкового майна, посвідченого 28 червня 2017 року приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М., спадкоємцями вищезазначених земельних ділянок є вони (позивачі) в рівних частинах. У серпні 2017 року вони (позивачі) зверталися до приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М. з метою оформлення спадкових прав на зазначені земельні ділянки, але нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що земельна ділянка площею 1,24 га на 100 % накладається з вже раніше зареєстрованою земельною ділянкою, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 005809, а земельна ділянка площею 3,24 га не обліковується за [PERSON] . На їх (позивачів) замовлення ТОВ «РайЗем» провело комплекс робіт по складанню технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При розробці технічної документації було виявлено, що державний акт має помилку, а саме земельна ділянка площею 1,24 га зареєстрована в державному земельному кадастрі за [PERSON] . Відповідно до протоколу розпайовки за [PERSON] числиться земельна ділянка за [ADDRESS] . У зв`язку із цим [PERSON] взамін було присвоєно вільну земельну ділянку площею 0,7451 га, кадастровий номер 7423810100:02:002:3084, а земельній ділянці площею 3,237 га присвоєно кадастровий номер 7423810000:02:002:2370, яка також вільна. У зв`язку із тим, що наявний державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на одну вже зареєстровану земельну ділянку за іншою особою, а інша не значиться у власності, вони (позивачі) не мають можливості оформити спадщину та зареєструвати своє право власності на ці земельні ділянки. Позивачі просили суд: - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 008797, виданий 16 липня 2004 року [PERSON] на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 10 вересня 2004 року № 297, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 461; - визнати за ними в рівних частинах (по 1/2 частині за кожним) право власності на земельні ділянки площами 0,7451 га, кадастровий номер 7423810100:02:002:3084, та 3,237 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:2370, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, як спадкоємцями за законом [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання позивачі та їх представник адвокат Яцун В.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи провести без його участі та участі позивачів. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просив розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у ній доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набула право власності на земельні ділянки площами 3,24 га та 1,24 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, на її ім`я 16 липня 2004 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 008797, що підтверджується копією відповідного державного акта (а.с. 11). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). З копії спадкової справи № 8/2015 до майна померлої [PERSON] (а.с. 44-129) вбачається, що спадщину прийняли [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом. 28 червня 2017 року між цими спадкоємцями було укладено договір про поділ спадкового майна, відповідно до якого, зокрема, [PERSON] та [PERSON] у порядку спадкування переходить право власності на земельні ділянки, які належали [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 008797. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи (а.с. 21) вбачається, що з метою оформлення своїх спадкових прав на зазначені земельні ділянки позивачі зверталися до приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Дмитренко В.М., але нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що земельна ділянка площею 1,24 га на 100 % накладається з вже раніше зареєстрованою земельною ділянкою, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 005809, а земельна ділянка площею 3,24 га не обліковується за [PERSON] . У судовому засіданні встановлено, що на замовлення позивачів ТОВ «РайЗем» провело комплекс робіт по складанню технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При розробці технічної документації було виявлено, що державний акт має помилку, а саме земельна ділянка площею 1,24 га зареєстрована в державному земельному кадастрі за [PERSON] . Відповідно до протоколу розпайовки за [PERSON] числиться земельна ділянка за [ADDRESS] . У зв`язку із цим [PERSON] взамін було присвоєно вільну земельну ділянку площею 0,7451 га, кадастровий номер 7423810100:02:002:3084, а земельній ділянці площею 3,237 га присвоєно кадастровий номер 7423810000:02:002:2370. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 3 ст. 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Суд вважає, що державний акт на право власності за земельну ділянку серії ЧН № 008797 порушує права позивачів, так як позбавляє їх можливості належним чином зареєструвати за собою право власності на присвоєні [PERSON] вільні земельні ділянки площами 0,7451 га, кадастровий номер 7423810100:02:002:3084, та 3,237 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:2370, і в подальшому розпоряджатися ними на власний розсуд, а тому підлягає визнанню недійсним. Ураховуючи однозначні положення ч. 1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223, ч. 5 ст. 1268 ЦК України про виникнення у спадкоємців права на спадщину з моменту смерті спадкодавця та належності спадкоємцеві спадщини з часу відкриття спадщини, у позивача виникло «законне сподівання» в успадкуванні належних [PERSON] земельних ділянок. Таке «законне сподівання» входить до поняття «майно», вільне володіння яким захищається ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про ознаки «законного сподівання» зазначено у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, які застосовуються у даній справі).\~ На думку суду подання позивачами позову про визнання права власності на присвоєні [PERSON] вільні земельні ділянки площами 0,7451 га, кадастровий номер 7423810100:02:002:3084, та 3,237 га, кадастровий номер 7423810000:02:002:2370, є єдиним ефективним способом захисту їх права на спадщину на національному рівні у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який національні суди зобов`язані практично забезпечувати відповідно до ст. 1 цієї Конвенції та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідачі не вчинили жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Outcome: approved