Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із указаним позовом, де просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] із 1/3 на 1/6 частину зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.01.2010 року по [INFO] , від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Буського районного суду Львівської області від 15.10.2012 року шлюб між ними було розірвано, а відповідачка змінила своє прізвище на дівоче « [PERSON] ». Рішенням Буського районного суду Львівської області від 12.03.2014 року в справі №440/254/14-ц із позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. 23.06.2014 року головним державним виконавцем ВДВС Підволочиського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження №43789106 із примусового виконання вищевказаного судового рішення. В подальшому через зміну позивачем місця роботи матеріали виконавчого провадження передані до Вінницького ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), де відкрито виконавче провадження №50700590 із примусового виконання вищевказаного судового рішення. При цьому, вказані аліменти сплачуються позивачем справно. Однак, 12.03.2016 року позивачем було укладено інший шлюб із [PERSON] , від якого у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Окрім того, його дружина [PERSON] має ще двоє дітей від попереднього шлюбу, де всі вони входять до складу сім`ї позивача (усього 5 осіб). Незважаючи на наявність судового рішення про стягнення із колишнього чоловіка дружини [PERSON] позивача аліментів на утримання двох дітей, такі жодного разу не сплачувалися. При цьому, починаючи з 09.06.2022 року по даний час, позивач працює заступником директора з технічних питань у ТзОВ «Мишковицький спиртовий завод», де його заробіток за липень-серпень 2022 року становив 17770 грн., з яких на користь держави утримано 3465,15 грн., а на виконавчу службу 4291,46 грн. Відтак, позивач вважає, оскільки на його утриманні перебуває 5 осіб, троє з яких є неповнолітніми дітьми та безробітна дружина, а також сплата цих спірних аліментів на утримання сина [PERSON] , що становлять половину доходу позивача, а тому з метою забезпечення справедливого балансу між його доходами та захистом прав чотирьох неповнолітніх дітей просить даний позов задовольнити. Ухвалою суду від 17.10.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням судового засідання із викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направивши заяву від 15.11.2022, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги позивач підтримує та просить їх задовольнити, а проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, а її представник адвокат Романко В.Р. направив до суду заяву від 17.01.2023, в якому представник відповідачки просить розглянути вказану справу без їх участі, позовні вимоги заперечують у повному обсязі та просить у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві. Зокрема у відзиві на позовну заяву від 05.12.2022 представник відповідачки адвокат Романко В.Р. проти заявленого позову заперечує, вважаючи позовні вимоги безпідставними та просить у їх задоволенні відмовити повністю. Покликається на те, що позивач, як на підставу заявлення цього позову, покликається на те, що у нього народилась дочка від іншого шлюбу, змінився сімейний та матеріальний стан, однак це не може бути безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Також позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин щодо неможливості сплати аліментів на утримання двох дітей дружини від попереднього шлюбу її колишнім чоловіком. Крім того, позивачем не доведено погіршення його майнового стану, а навпаки наявне збільшення доходів останнього, а також позивачем не вмотивовано висновок про визначення розміру аліментів саме в частці 1/6 від його доходів. Відтак, представник відповідачки просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Третя особа Вінницький ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечило, направивши листа, у якому просить справу розглядати без участі їх представника на розсуд суду за наявними у справі матеріалами. Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, виходячи із таких мотивів. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2010 року. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 15.10.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Від указаного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Буського районного суду Львівської області від 12.03.2014 року в справі №440/254/14-ц із позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 лютого 2014 року і до досягнення повноліття. Разом із тим, як убачається із наданих позивачем доказів на підтвердження заявлених вимог щодо наявності підстав для зміни розміру аліментів (шляхом їх зменшення), що [PERSON] , після розлучення з відповідачкою [PERSON] у 2012 році, 12 березня 2016 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , які разом проживають по [ADDRESS] , а у склад сім`ї позивача, окрім дружини [PERSON] , також входять їх спільна дочка [PERSON] , 2017 р.н., а також діти дружини позивача від попереднього шлюбу [PERSON] , 2010 р.н. та [PERSON] , 2012 р.н., що підтверджується долученими до позовної заяви матеріалами (свідоцтвом про шлюб, свідоцтвами про народження дітей, довідкою про склад сім`ї позивача). Окрім того, як слідує із наданої позивачем копії довідки ТзОВ «Мишковицький спиртовий завод», що позивач [PERSON] працює у вказаному товаристві на посаді заступника директора з технічних питань з 09.06.2022 року. Його заробіток за червень 2022 року становив 11749,09 грн., за липень 2022 року 17770,00 грн., за серпень 2022 року 17770,00 грн., де сукупний розмір сплачених ним аліментів становив 8582,92 грн. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Нормою статті 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на дитину (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Системний аналіз норм Сімейного кодексу України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13 міститься висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років, зокрема із 01 липня 2022 року- 2744,00 грн., а із 01 грудня 2022 року - 2833,00 грн. Як убачається із заявлених позовних вимог, позивач [PERSON] просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються із позивача на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Буського районного суду Львівської області від 12.03.2014 року в справі №440/254/14-ц у розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, зокрема, шляхом зменшення вказаного розміру аліментів (1/3 частини із усіх видів його заробітку), на 1/6 частину від його доходів. При цьому, як на підставу заявленого позову, позивач покликається на те, що 12.03.2016 року позивачем було укладено інший шлюб із [PERSON] , від якого у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Окрім того, його дружина [PERSON] є безробітною та має ще двоє дітей від попереднього шлюбу та, незважаючи на наявність судового рішення про стягнення із колишнього чоловіка дружини [PERSON] аліментів на утримання двох дітей, такі жодного разу не сплачувалися. Проте, із такими доводами позивача суд не може погодитися, виходячи із такого. Так, згідно частини першої статті 192 СК України розмір аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~за рішенням\~суду за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~разі зміни\~матеріального або\~сімейного стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них та\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що фактично у позивача лише змінився сімейний стан, зокрема, внаслідок укладення нового шлюбу із [PERSON] та народження у них дочки [PERSON] , [INFO] , однак обставин щодо зміни стану здоров`я сторін (погіршення або поліпшення здоров`я когось із них) судом не встановлено. Також позивачем не надано жодних доказів щодо безробіття його дружини [PERSON] , як і не надано доказів того, що колишнім чоловіком дружини позивача [PERSON] не сплачуються аліменти на утримання двох дітей дружини позивача від попереднього шлюбу, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , незважаючи на наявність судового рішення про стягнення із колишнього чоловіка дружини аліментів на утримання цих дітей. Що стосується зміни матеріального стану позивача, то такий, навпаки, значно збільшився у 4,75 разів, зокрема із 3740,60 грн. у квітні 2019 року до 17770,00 грн. у серпні 2022 року, про що вбачається із матеріалів даної справи (а.с. 11, 17). У відповідності до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, беручи до уваги, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено погіршення майнового стану чи зміну стану здоров`я сторін, не надано доказів безробіття його теперішньої дружини, та несплати аліментів на утримання двох її дітей від попереднього шлюбу колишнім її чоловіком, а майновий стан позивача значно покращився, а тому суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи, а також те, що позивач не звільнений від обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину, при цьому обставини, на які позивач покликається, як на підстави зміни розміру аліментів, не були доведені належними та допустимими доказами, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Крім того, в силу вимог пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України сплачений позивачем [PERSON] судовий збір за подання ним позовної заяви в сумі 992,40 грн. покладаються на позивача, ураховуючи відмову в задоволенні цього позову. Ураховуючи наведене та

Outcome: dismissed