Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Адаменко І.В. звернулася до Южного міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Право власності на квартиру підтверджується Договором купівлі-продажу від 2 липня 2010 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.08.2010 року, номер витягу: 26916266. Відповідач по справі - колишній чоловік доньки, однак з 2017 року шлюбні відносини між ним фактично припинені і вони проживають окремо, речі [PERSON] в квартирі відсутні. Фактично [PERSON] не проживає у вищезазначеній квартирі з 2017 року і по теперішній час. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Южного міського суду Одеської області від 06.03.2018. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 12.12.2022 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного провадженням з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Адаменко І.В. позов підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Крім того [PERSON] зазначила, що через реєстрацію колишнього зятя в її квартирі змушена нести моральні незручності та додаткові матеріальні втрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявами та клопотаннями не звертався. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що відповідач у вказаній квартирі не проживає приблизно з 2017 року, квартирою не цікавиться, перешкоди в користуванні житлом йому ніхто не чинить, про наявність житлових спорів свідкам не відомо, а донька позивача створила нову сім`ю. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши їх доказами, суд доходить наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи відповідно до договору купівлі-продажу від 02.07.2010 та копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] належить на праві приватної власності квартира за [ADDRESS] (а.с.9,16). Згідно до Довідки про склад сім`ї відповідач [PERSON] зареєстрований у вищезгаданій квартирі, як колишній чоловік (а.с.17). Як вбачається із Актів про не проживання 06.09.2022 та 10.11.2022 [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично не проживає за вказаною адресою з 2017 року по теперішній час. Місце його знаходження не відоме. (а.с.18,19). Оскільки відповідач до теперішнього часу зареєстрований у зазначеній квартирі, позивач несе додаткові витрати на оплату комунальних платежів та квартирної плати, тобто сплачує за особу, яка зареєстрована, але не проживає за вказаною адресою, вартість житлово-комунальних послуг, що призводить до матеріальних витрат. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі №6-709цс16 зазначено, що стаття 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому, не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно правової позиції Верховного Суду у справі\~№ 209/2642/18 від 09.12.2020\~при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Відповідач не є членом сім`ї позивача, а також не відноситься до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, будь-яких угод щодо користування відповідачем житлом позивача між сторонами не укладалось, таким чином він не має законних підстав для користування нерухомим майном позивача. Згідно ст.71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно задовольнити.

Outcome: approved