Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Бровко О.О., звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачки [PERSON] про захист честі та гідності. 23.08.2022 року позивач подав уточнену позовну заяву. Відповідачка [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.07.2022 року. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 02 травня 2022 року він разом зі своїм другом та відповідачкою, яка є матір`ю його дитини, відпочивали у оселі спільних знайомих на території смт.Царичанка Дніпропетровської області. Під час спільної розмови за столом, участь у якій приймали усі члени компанії, у нього та відповідачки виник конфлікт, суть якого полягала саме у тому, що відповідачка, як матір його дитини [PERSON] , [INFO] , та як жінка, яка перебувала з ним у стосунках, образила його, в першу чергу, як батька спільної дитини. А саме, пряма мова розмови сторін: Відповідачка: «У мене нікого не було, мого, твого» Позивач: «У тебе єсть папа дитини?» Відповідачка: «Єсть батько дитини, так він мені ніхто» Позивач: «Папа дитини!» Відповідачка: «Так мені ж він ніхто! Ти чисто «донор», понімаєш?». Так відповідачка привселюдно образила його почуття, як батька дитини, Вказаний вислів відповідачки у присутності спільних знайомих та друзів принижує його честь та гідність, як батька малолітньої дитини та ганебно виражає відношення відповідачки до нього не як до батька своєї дитини, а як лише особи, яка, начебто, лише виступила донором для її запліднення. Принижуючі його честь та гідність вислови було сказано в присутності компанії інших людей, у яких вказані вислови викликали сміх саме над ним. Звертає увагу на те, що, окрім нього, відповідачкою також було принижено честь та гідність і самої малолітньої дитини, оскільки своїм висловом відповідачка принижує походження, вказуючи, що народження відбулось ніяк не у відносинах між чоловіком та жінкою, які відчували на той час почуття один до одного. Зйомку обставин сварки відповідачка здійснювала на свій телефон, то відео з публічним приниженням його честі та гідності та їх спільної дитини остання опублікувала на своїй сторінці в соціальній мережі «Instagram». З метою більшого розголосу обставин конфлікту та продовження публічного приниження його честі та гідності, але вже через соціальну мережу «Instagram», відповідачкою було опубліковане нове відео, де у присутності їх спільної малолітньої дитини, відповідачка, описуючи обставини сварки з ним та суть своїх висловів, вживає нецензурну лексику. Також, у своєму новому відео відповідачка почала поширювати про нього неправдиву інформацію про «начебто» залякування з боку позивача та переслідування. Зважаючи на наведені вище обставини, він змушений звернутись до суду з метою захисту не лише своєї особистої честі та гідності як батька, а й честі та гідності своєї дитини, бо образливі вислови щодо ролі батька дитини у житті матері дитини можуть в подальшому вплинути на життя дитини та її психологічне здоров`я. А наявність вказаних вище відеозаписів на сторінці відповідачки в соціальній мережі, як докази публічного приниження його честі та гідності та поширення неправдивої інформації про нього підлягають видаленню, а обставини спростуванню. Вказані відеозаписи відповідачкою були опубліковані ще на своїй сторінці в соціальні мережі «FACEBOOK» (https://www.facebook.com/nadina.grishinа). Тому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить: - визнати вислови відповідачки: «Так мені ж він ніхто! Ти чисто «донор» понімаєш?» по відношенню до позивача такими, що принижують його честь та гідність, як батька спільної дитини [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати відповідачку принести йому публічні вибачення; - зобов`язати відповідачку видалити відеозапис конфлікту з позивачем, який містить наступний діалог сторін: Відповідачка: «У мене нікого не було, мого, твого»; Позивач: «У тебе єсть папа дитини?»; Відповідачка: «Єсть батько дитини, так він мені ніхто»; Позивач: « [INFO] »; Відповідачка: «Так мені ж він ніхто! Ти чисто «донор», понімаєш?» зі своїх сторінок в соціальних мережах «Instagram» та «FACEBOOK»; - визнати відеозапис на сторінці відповідачки в соціальній мережі «Instagram», який містить вислови відповідачки про те, що «начебто» позивач переслідує відповідачку з метою нанесення «начебто» шкоди неправдивою інформацією та зобов`язати відповідачку видалити вказаний відеозапис зі своїх сторінок в соціальних мережах «Instagram» та «FACEBOOK». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судові витрати покласти на відповідачку. Ухвалою судді\~Царичанського районного\~суду Дніпропетровської\~області\~від 27.07.2022\~року відкрито\~загальне позовне\~провадження у\~справі та призначено підготовче судового засідання (а.с.26). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 91). Представник відповідачки адвокат Ключенкова Х.В. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що позивач та відповідач проживали разом однією родиною в період з липня 2020 року по грудень 2021 року. Мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дійсно в ніч з 01 на 02 травня 2022 року позивач [PERSON] разом з двома своїми друзями і відповідачкою відпочивали в оселі знайомих. Ближче до ночі, позивач разом з [PERSON] (товариш позивача на відео) почали ображати відповідачку, а також інших знайомих їм дівчат. Відповідачка взяла в руки телефон і почала записувати на відео все, що говорив позивач для того, щоб зранку йому все це показати. На відео потрапив діалог, де відповідачка назвала позивача «донором» своєї дитини. Також на відео є момент, де позивач кидає по ній скляну чарку в голову. На наступний день відповідачка звернулася до лікарні зі скаргою на головний біль і запаморочення, а також на рану в області лоба. 03.05.2022 р. в результаті проведеної судово-медичної експертизи при медичному обстеженні експерт прийшов до висновку про наявність у неї тілесних ушкоджень. 03.05.2022 р. відповідачка вийшла в прямий ефір в мережі Instagram, де розповіла всю історію конфлікту і залишила запис ефіру на своїй сторінці з хештегом #правда #немовчу. Прямий ефір було створено з ціллю надання ситуації суспільного розголосу. Заява до поліції, що була подана нею в травні 2022 року, так і не була розглянута. 15.06.2022 р. вона повторно звернулася із заявою до поліції. Дані про вчинення злочину були внесені до ЄРДР, по цій справі проходить досудове розслідування. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Відповідачка і позивач не перебували в офіційному шлюбі. В грудні 2021 р. відповідачка була вимушена переїхати з помешкання позивача до своєї мами, але близькі стосунки між сторонами справи не припинилися. Позивач навідувася до дитини, іноді вони йшли на примирення і намагалися відновити відносини. 01 травня 2022 р., коли позивач запропонував відповідачці провести разом час, вона не відмовила, адже хотіла налагодити відносини з батьком своєї дитини. Її слова: «Так мені ж він ніхто! Ти чисто «донор», понімаєш?» не можуть принизити честь і гідність позивача, адже повністю відповідають соціальній оцінці оточуючих особи позивача і висловлюють її оцінку позивача як біопсихосоціальної цінності. Щодо зобов`язання принести публічні вибачення позивачу посилається на те, що у 2009 році Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі. Зазначена правова позиція підтримана Верховним Судом 20.02.2019 у справі №401/573/17. Щодо визнання відеозапису на її сторінці в соціальній мережі (запис прямого ефіру) неправдивою інформацією та зобов`язання видалити вказаний відеозапис звертає увагу, що відповідачка, записуючи прямий ефір в Instagram, висловлювала свої острахи, почуття і заклик до дівчат, які страждають від домашнього насилля, не мовчати про це і наказувати кривдників. Жодного неправдивого слова вона у прямому ефірі не сказала (а.с. 36-41). Представник позивача адвокат Бровко О.О. подав до суду відповідь на відзив, у якій посилається на те, що мотивуючи свою позицію, відповідачка фактично визнає, що дійсно під час відеозапису, який вона сама здійснювала, мав місце наступний діалог: Відповідачка: «У мене нікого не було, мого, твого»; Позивач: «У тебе єсть папа дитини?»; Відповідачка: «Єсть батько дитини, так він мені ніхто»; Позивач: « [INFO] »; Відповідачка: «Так мені ж він ніхто! Ти чисто «донор», понімаєш?». Також у своєму відзиві відповідачка фактично визнає принизливий для позивача вислів: «Так мені ж він ніхто! Ти чисто «донор», понімаєш?». Тобто, на інших відеозаписах відповідачка, виправдовуючи приниження честі та гідності позивача, публічно розповсюджує неправдиву інформацію про «начебто» загрози з боку позивача, постійні приниження та «начебто» нанесення тілесних ушкоджень, які надають відповідачці право принижувати та зневажати особисті права та свободи інших осіб (а.с. 59-60). Представник відповідачки адвокат Ключенкова Х.В. подала\~до суду\~заперечення на\~відповідь на\~відзив,\~у яких\~зазначила,\~що \~у позовній заяві позивач вказує на наявність двох відеозаписів: прямий ефір в мережі Інстаграм та відеозапис з діалогом конфлікту, після якого відповідачка отримала тілесні ушкодження. Наголошує, що відеозапис з діалогом конфлікту не є у публічному доступі і зберігається у відповідачки для підтвердження вчинення позивачем кримінального правопорушення. Представник позивача\~помилково зробив\~висновок про\~те,\~що відповідачка\~через свого\~представника у\~своєму відзиві\~повністю підтвердила\~факт публічного\~приниження честі\~та гідності\~позивача,\~адже у\~відзиві цей\~факт повністю\~заперечувався (\~а.с.\~78-80). У судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні та підтвердив обставини викладені у позові. Представник позивача адвокат Бровко О.О. у судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі з підстав, зазначених у позові. Пояснив, що відео з висловом відповідачки: «Так мені ж він ніхто! Ти чисто «донор», понімаєш?», сама відповідачка надіслала позивачу на його мобільний телефон у Телеграм. Докази, що вказане відео відповідачка поширила публічно відсутні. Запис події, яка була зафіксована на вказаному відео, здійснювала сама відповідачка. Це було у друзів вдома. У соцмережах це відео вона не поширювала. Доказів поширення відповідачкою у соціальних мережах «Instagram» та «FACEBOOK» відеозапису з конфліктом із позивачем, який містить наступний діалог сторін: Відповідачка: «У мене нікого не було, мого, твого»; Позивач: «У тебе єсть папа дитини?»; Відповідачка: «Єсть батько дитини, так він мені ніхто»; Позивач: « [INFO] »; Відповідачка: «Так мені ж він ніхто! Ти чисто «донор», понімаєш?», - не має. Представник відповідачки адвокат Ключенкова Х.В. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позов. Зазначила, що запис відео з діалогом сторін: Відповідачка:\~«У мене\~нікого не\~було,\~мого,\~твого»;\~Позивач:\~«У тебе\~єсть папа\~дитини?»;\~Відповідачка:\~«Єсть батько\~дитини,\~так він\~мені ніхто»;\~Позивач:\~« [INFO] »;\~Відповідачка:\~«Так мені\~ж він\~ніхто!\~Ти чисто\~«донор»,\~понімаєш?»,\~-\~здійснювала відповідачка\~на свій\~мобільний телефон\~у друзів\~за столом.\~У соціальних\~мережах вказане\~відео вона\~не поширювала.\~Будь-де\~в інших\~мережах не\~поширювала також.\~Відповідачка у\~колі друзів\~висловила свою\~думку. Позивачем не надано доказів поширення вказаного діалогу в соціальних мережах. Щодо відеозапису на сторінці відповідачки в соціальній мережі «Instagram», то прямий ефір з відео дійсно був поширений відповідачкою на своїй сторінці в «Instagram», проте ця інформація не являється негативною чи такою, що порушує честь і гідність. Вказана інформація була викладена відповідачкою для захисту своїх прав. Вважає позов необґрунтованим. Суд заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Однак, ч.1 ст.\~68\~Конституції\~України застерігає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтею 201\~ЦК\~України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Главою 22\~ЦК\~України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких і право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 270, 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права, зокрема, права на повагу до гідності та честі, від протиправних посягань інших осіб. У пункті 15 Постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~України «Про\~судову\~практику\~у справах\~про\~захист\~гідності та\~честі\~фізичної\~особи,\~а\~також\~ділової репутації\~фізичної\~та\~юридичної особи»\~№\~1\~від\~27\~лютого\~2009\~року роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30\~Закону\~України\~«Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. У статті 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з частиною першою статті 277\~ЦК\~України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. За змістом ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. \~\~\~ \~ \~ \~ \~\~Для вирішення питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначити характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Судом встановлено,\~що позивач\~та відповідачка\~є\~батьками\~малолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією\~свідоцтва\~про народження\~серії\~ [NUMBER] \~від\~25.11.2021\~р. (а.с. 12). У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували. У зв`язку з реєстрацією 23 липня 2022 р. шлюбу відповідачка змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.07.2022 року (а.с. 99). Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Сторони визнали, що дійсно вони разом в ніч з 01 на 02 травня 2022 року відпочивали зі своїми друзями в оселі знайомих, де між ними виник конфлікт, події якого відповідачка зафіксувала на відео свого мобільного телефону, яке надіслала позивачу на мобільний телефон. На вказаному\~відео\~зафіксовано\~наступний діалог\~сторін: Відповідачка: «У мене нікого не було, мого, твого»; Позивач: «У тебе єсть папа дитини?»; Відповідачка: «Єсть батько дитини, так він мені ніхто»; Позивач: « [INFO] »; Відповідачка: «Так мені ж він ніхто! Ти чисто «донор», понімаєш?». Позивач, звернувшись за викладених обставин до суду за захистом свого порушеного права, просить визнати вислови\~відповідачки:\~«Так мені\~ж він\~ніхто!\~Ти чисто\~«донор» понімаєш?»\~по відношенню\~до нього\~такими,\~що принижують\~його честь\~та гідність,\~як батька\~спільної дитини\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ;\~зобов`язати відповідачку\~принести йому\~публічні вибачення\~та видалити\~відеозапис конфлікту\~з діалогом\~сторін: Відповідачка: «У мене нікого не було, мого, твого»; Позивач: «У тебе єсть папа дитини?»; Відповідачка: «Єсть батько дитини, так він мені ніхто»; Позивач: « [INFO] »; Відповідачка: «Так мені ж він ніхто! Ти чисто «донор», понімаєш?» зі своїх сторінок в соціальних мережах «Instagram» та «FACEBOOK». Також позивач\~просить визнати відеозапис на сторінці відповідачки в соціальній мережі «Instagram», який містить вислови відповідачки про те, що «начебто» позивач переслідує відповідачку з метою нанесення «начебто» шкоди неправдивою інформацією та зобов`язати відповідачку видалити вказаний відеозапис зі своїх сторінок в соціальних мережах «Instagram» та «FACEBOOK». Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, … в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках /ч. 1 ст.13\~ЦПК України/ і кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень / ч. 3 ст. 12 ЦПК України/. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на ту обставину, що відповідачка поширила вищевказану, зазначену у позовних вимогах, інформацію у соціальних мережах «Instagram» та «FACEBOOK». Однак, на підтвердження факту поширення відповідачкою відеозапису з вищезазначеним діалогом сторін у соціальних мережах «Instagram»\~та «FACEBOOK» позивачем не було надано суду належних доказів, що у судовому засіданні підтвердив і сам представник позивача, вказавши на відсутність таких доказів. Судом досліджено та відтворено у судовому засіданні надані представником позивача відеозаписи на диску DVD+R (а.с.15). Даний диск містить два відеофайли з відповідними найменуваннями «Відео за столом», «Відео Інстаграм». Відеофайл під назвою «Відео за столом» містить діалог між сторонами, який відповідачка зафіксувала на відео свого мобільного телефону, яке надіслала позивачу на мобільний телефон, що визнали у судовому засіданні сторони. Відеофайл під назвою «Відео Інстаграм» містить запис прямого ефіру в мережі Instagram відповідачкою, яка розповідає події конфлікту 01 травня 2022 р. між нею та позивачем. Представник відповідачки у судовому засіданні визнала ту обставину, що даний відеозапис, який наданий суду позивачем і міститься на диску DVD+R під назвою «Відео Інстаграм» дійсно відповідачка виклала на своїй сторінці у мережі Instagram. Також у відзиві на позовну заяву представник відповідачки зазначила, що 03.05.2022 р. відповідачка вийшла в прямий ефір в мережі Instagram, де розповіла історію конфлікту між нею з позивачем і залишила запис ефіру на своїй сторінці з хештегом #правда #немовчу. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. Згідно змісту\~позовних вимог\~ відеозаписи відповідачкою були опубліковані також на своїй сторінці в соціальні мережі «FACEBOOK» за наступним\~посиланням: - [INFO] а ( а.с. 61 зворот). Судом у судовому засіданні 24 січня 2023 року проведено огляд веб сайту - соціальної мережі «FACEBOOK» за вказаним\~вище посиланням. Однак, за даним посиланням доступ до сторінки обмежений і вхід на сторінку неможливий. Як пояснила у судовому засіданні представник відповідачки, вказана сторінка з обмеженим доступом, доступна лише для друзів відповідачки. Позивач жодного клопотання про надання такого доступу чи витребування доказів не заявляв. Вирішуючи питання про поширення недостовірної інформації, тобто такої,\~яка не\~відповідає дійсності, суд зазначає наступне. Позивач просить визнати відеозапис на сторінці відповідачки в соціальній мережі «Instagram», який містить вислови відповідачки про те, що «начебто» позивач переслідує відповідачку з метою нанесення «начебто» шкоди неправдивою інформацією та зобов`язати відповідачку видалити вказаний відеозапис зі своїх сторінок в соціальних мережах «Instagram» та «FACEBOOK». Так, з дослідженого у судовому засіданні відеозапису під назвою «Відео Інстаграм», яке відповідачка виклала на своїй сторінці у мережі Instagram, вбачається, що остання розповідає про події конфлікту між нею та позивачем. Зміст висловів на відеозаписі містить оціночні судження та висловлювання відповідачки. Така інформація являється судженнями, вираженням субєктивної думки і поглядів відповідачки. При цьому відеозапис не містить конкретного твердження (вислову) відповідачки про переслідування її позивачем з метою нанесення шкоди, як зазначено у позовній заяві. Будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі та гідності, та, відповідно, не є предметом судового захисту. Позивач, заявляючи вимогу в цій частині, не зазначив яку саме інформацію (конкретне твердження) відповідачки просить визнати недостовірною інформацією, а лише зазначив про відеозапис на сторінці відповідачки в соціальній мережі «Instagram», який містить вислови відповідачки про те, що «начебто» позивач переслідує відповідачку з метою нанесення «начебто» шкоди, не вказавши конкретні вислови, твердження. Щодо позовних вимог в частині визнання висловів\~відповідачки:\~«Так мені\~ж він\~ніхто!\~Ти чисто\~«донор» понімаєш?»\~такими,\~що принижують\~честь та\~гідність позивача,\~зобов`язання відповідачку\~принести публічні\~вибачення та\~видалити відеозапис\~конфлікту з\~діалогом сторін: Відповідачка: «У мене нікого не було, мого, твого»; Позивач: «У тебе єсть папа дитини?»; Відповідачка: «Єсть батько дитини, так він мені ніхто»; Позивач: « [INFO] »; Відповідачка: «Так мені ж він ніхто! Ти чисто «донор», понімаєш?» зі своїх сторінок в соціальних мережах «Instagram» та «FACEBOOK» суд дійшов такого. Допущені відповідачкою вищевказані вислови за своїм змістом являються оціночними судженнями, не можуть бути витлумачені як такі, що мітять фактичні дані, оскільки не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності, є вираженням суб`єктивної думки відповідачки. Також, як було встановлено судом, на підтвердження факту поширення відповідачкою відеозапису з даним діалогом сторін у соціальних мережах «Instagram»\~та «FACEBOOK» суду не було надано доказів. Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідачки принести публічні вибачення позивачу [PERSON] , то дана позовна вимога є похідною вимогою. Крім того, суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності та честі за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищевикладене суд вважає заявлений позов необґрунтованим, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.\~141\~ЦПК\~України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed