Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

Короткий виклад обставин справи: [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2018 року в цивільній справі №308/1086/18, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3\~000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що 25 липня 2009 року позивач з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області. У них є спільний малолітній син - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що укладення шлюбу з відповідачем виявилося помилкою. Вони виявилися різними людьми, в них різні характери та різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Внаслідок цього вони часто не могли порозумітися, між ними постійно виникали суперечності та сварки. У грудні 2017 року відповідач покинув позивача та свого малолітнього сина. Тоді вони фактично припинили шлюбні відносини і проживання однією сім`єю, а в лютому 2018 року позивач подала на розлучення. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2018 року в цивільній справі № 308/1086/18 шлюб між нею і відповідачем розірвано. Цим же судовим рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхнього малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісячно. Позивач вказує, що вже тоді цих коштів не вистачало на утримання малолітнього сина, їх не вистачало навіть на придбання найнеобхідніших речей та продуктів харчування для нього. Однак, навіть у такому розмірі аліменти відповідач не сплачує. У зв`язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму на дітей та враховуючи, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач вважає, що є всі підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 липня 2018 року в цивільній справі № 308/1086/18, на утримання його малолітнього сина до встановленого законом мінімального розміру. Вказує, що відповідач вже тривалий час працює за кордоном у Чеській Республіці, де його середньомісячний заробіток становить близько 35 000 грн. За вищенаведених обставин вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 3 000 гривень щомісячно. Процесуальні дії по справі: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.09.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін (а.с. 17). Позивач [PERSON] у судове засідання 17.01.2023 не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. При цьому, згідно другого пункту прохальної частини позовної заяви просила розглянути справу за її відсутності. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання 17.01.2023 повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду та у відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи що від позивача не надходило заперечень щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд\~справи здійснюється\~судом за\~відсутності учасників\~справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.09.2010 року, серії [NUMBER] (а.с.5). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.07.2018 року справа №308/1086/18, шлюб, укладений 25 липня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , про що виконкомом Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зроблено відповідний актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] розірвано. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 01 лютого 2018 року (дати звернення до суду з відповідним позовом) до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць. Вирішено питання щодо витрат із сплати судового збору (а.с.6-9). Із рішення слідує, що при визначенні розміру аліментів суд врахував положення ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», факт того, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами стан здоров`я та матеріальне становище дитини, крім цього суду не доведено факт працевлаштування чи отримання будь-якого доходу відповідачем. Застосоване судом законодавство, позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7\~ЗУ «Про\~державний бюджет\~України на\~2022\~рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ч.3 ст. 81 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною першою ст.192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Вимога одержувача аліментів про зміну розміру аліментів може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. У пункті 23 постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм СК\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180\~СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи встановлені обставини справи, та те, що із часу ухвалення рішення у справі №308/1086/18 минуло більше чотирьох років, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку зріс, та аліменти в розмірі 1\~000 грн. щомісячно з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності не відповідають інтересам та потребам дітей, та відсутні виключні обставини, які б свідчили про те, що відповідач спроможний надавати допомогу дітям лише на мінімальному рівні, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів до 3\~000 (три тисячі) гривень, щомісячно. На думку суду такий розмір аліментів, не є надмірним тягарем для відповідача. При визначенні розміру аліментів судом також враховано відсутність доказів зі сторони відповідача про його тяжкий матеріальний стан, або інших доказів, які б вказували на неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що на утриманні відповідача перебувають інші особи. Суд бере до уваги інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, враховує вік дитини, 2010 року народження. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 0712.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, § 54). Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню. Згідно п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивачі за подання позовів про збільшення розміру аліментів звільняються від сплати судового збору. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, судовий збір в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved