Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою та просить суд встановити факт належності йому, [PERSON] ,Державного акту на право приватної власності на землю Серії ДП №1158 від 22 липня 1997 р., який виданий на ім`я [PERSON] . В обґрунтування вимог зазначено, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка у [ADDRESS] . При видачі 22 липня 1997 року Державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку в ньому була допущена помилка - замість правильного його прізвища « [PERSON] » зазначено помилково « [PERSON] », щоперешкоджає йому володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Вважає, що причина неправильного написання його прізвища виникла у зв`язку із неправильним перекладом прізвища з російської на українську мови. З приводу виправлення зазначеної помилки у Державному акті на право приватної власності на землю, він звернувся до виконавчого комітету Широківської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області, проте отримав відмову у виправленні зазначеної помилки.У зв`язку з чим змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, тому просить задовольнити вимогу. Ухвалою суду від 20 грудня 2022 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами окремого провадження за участю заявника та заінтересованої особи. В судове засідання учасники процесу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Заявник звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягає. Заінтересована особа - виконавчий комітет Широківської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області, заперечень проти вимог не надала. Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних мотивів. Як встановлено судом, відповідно до наданих копій матеріалів, заявнику [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП №1158 від 22 липня 1997р., належить земельна ділянка у [ADDRESS] . Вказана ділянка, на якій знаходився будинок, заявнику була подарована його матір`ю [PERSON] за договором дарування від 23 квітня 1991 року (а.с. 9-10 - копія договору дарування, а.с.16 - копія державного акту). 15 лютого 1996 року [PERSON] звернувся з заявою до Широківської Ради народних депутатів Широківського району Дніпропетровської області про передачу йому безплатно у приватну власність земельну ділянку. На підставі його заяви 09 червня 1997 році була видана справа по відведенню (передачі) земельної ділянки в приватну власність громадянинові « [PERSON] » (а.с.14). Згідно цієї справи, 22 липня 1997 року видано Державний акт про право приватної власності на землю на прізвище « [PERSON] », а саме: земельна ділянка на території Широківської селищної ради (а.с.16). Разом з тим, правильним є прізвище заявника як « [PERSON] », що підтверджується копією його паспорта (а.с. 4-6). Зазначені протиріччя позбавляють заявника вільно розпоряджатися своєю власністю, а саме земельною ділянкою у [ADDRESS] . Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства Згідно роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. При цьому сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту: реалізації права на розпорядження належною власністю. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, оскільки зазначені розбіжності в написанні прізвища заявника у Державному акті на право приватної власності на землю, пояснюється неправильним перекладом його прізвища з російської на українську мови, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язане з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, заява підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved