Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Темнохудова Зоя Володимирівна, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~позбавлення права\~користування житловим\~приміщенням,\~а саме:\~позбавити права\~користування будинковолодінням\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та зняти\~з реєстрації\~місця проживання\~за вказаною\~адресою [PERSON] \~( [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] );\~позбавити права\~користування будинковолодінням\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та зняти\~з реєстрації\~місця проживання\~за вказаною\~адресою [PERSON] \~( [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] );\~позбавити права\~користування будинковолодінням\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та зняти\~з реєстрації\~місця проживання\~за вказаною\~адресою [PERSON] \~( [INFO] ). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є власником житлового будинку за вказаною адресою. Разом з тим, в даному будинку прописані її син, донька, онук, які за місцем реєстрації не проживають понад 2 роки, оскільки проживають в іншому населеному пункті. Перешкод у користуванні житловим приміщенням позивач відповідачам не чинила. Непроживання відповідачів у вказаному будинку викликане їхнім власним волевиявленням. Позивач, як власниця будинку, змушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, оскільки за адресою, зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідачів, які у ньому не проживають, їхніх речей у будинку немає, витрат на утримання нерухомого майна вони не несуть, у добровільному порядку з реєстраційного обліку не зняті. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2022 провадження у зазначеній справі було відкрито в спрощеному позовному провадженні, розгляд справи призначено на 16.01.2023. До початку розгляду даної справи від відповідачів до суду надійшли заяви про визнання позову, просять розглянути справу без їх участі. У судове засідання позивач та його представник не з`явився, представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить вважати вірним прізвище відповідача " [PERSON] " замість невірного " [PERSON] ". За загальним правилом частини першої\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з нотаріально посвідченим договором дарування житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами від 22.06.2012 року, посвідченим нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М., зареєстрованим за №1052 та витягом про державну реєстрацію прав №34905969, житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці площею 0,1137 га з кадастровим номером 2124887403:01:005:0109 на праві приватної власності належить [PERSON] , дата прийняття рішення про державну реєстрацію 22.07.2012. Згідно з довідкою Ужгородського районного КП (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна №379 від 22.07.2012 у вказаному житловому приміщенні зареєстрована [PERSON] . Згідно з довідкою Холмківської сільської ради від 13.09.2022 №2441 станом на 13.09.2022 разом із [PERSON] , 1955 р.н., жительці [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1978 р.н., [PERSON] , 1984 р.н., [PERSON] , 2002 р.н. Згідно з довідками Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 23.09.2022 №02-24/2878 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; від 01.12.2022 №02-24/3759 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; від 01.12.2022 №02-24/3759 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з витягом з будинкової книги за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Згідно з актом про не проживання від 12.09.2022, затвердженим головою Холмківської сільської ради, у будинку [ADDRESS] [PERSON] за вказаною адресою не проживає, господарства не веде більше двох років. При складанні акту була відсутньою. Згідно з актом про не проживання від 12.09.2022, затвердженим головою Холмківської сільської ради, у будинку [ADDRESS] [PERSON] за вказаною адресою не проживає, господарства не веде більше двох років. При складанні акту був відсутній. Згідно з актом про не проживання від 12.09.2022, затвердженим головою Холмківської сільської ради, у будинку [ADDRESS] [PERSON] за вказаною адресою не проживає, господарства не веде більше двох років. При складанні акту був відсутній. Доказів поважності причин відсутності відповідачів за місцем зареєстрованого проживання суду не надано, останні визнали позовні вимоги згідно з поданими суду письмовими заявами. Статтею 41\~Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями статті 47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України передбачено, зокрема, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у певних визначених випадках. Статтею 72 Житлового кодексу України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 317\~ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно із частиною першою статті 383\~ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Положеннями статті 391\~ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до пункту № 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя»\~наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Відповідно до ст.ст.401,\~402 ЦК України\~право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Підстави припинення сервітуту визначені також у\~ст.406 ЦК України. Ними, зокрема являються: поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; відмова від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; сплив строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Частиною 2\~ст.406 ЦК України\~передбачено припинення сервітуту на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Водночас, припинення права користування відповідача спірним житлом має відповідати пропорційності в розумінні положень\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У даному аспекті суд враховує те, що відповідачі не проживають у спірному житлі тривалий час - більше двох років. Доказів того, що відповідачі мають потребу у спірному житлі суду не надано, такі не заперечують проти задоволення позовних вимог. Разом із тим, судом встановлено порушення права позивача як у контексті\~\~статті 8 Конвенції, так і як власника житлового приміщення, що гарантовані статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Отже, суд дійшов висновку, що у даному випадку інтереси позивача, як власника житла, перевищують інтереси відповідачів, а відтак, правові підстави користування чужим майном у відповідачів відсутні. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного наданого суду доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. Згідно п.50\~Порядку декларування\~та реєстрації\~місця проживання\~(перебування),\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~7\~лютого 2022\~р.\~№ 265,\~зняття із\~задекларованого/зареєстрованого\~місця проживання\~(перебування)\~здійснюється,\~зокрема,\~на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується). Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved