Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

До суду 23 листопада 2021 року звернувся позивач [PERSON] з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову позивач зазначає, що з вересня 2015 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживали однією сім`ю без реєстрації шлюбу. 11.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. В період проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу, а саме з вересня 2015 року, сторонами за спільні кошти була придбана земельна ділянка, кадастровий номер: 5122782600:02:001:0592, площею 0.0799 га, за адресою: [ADDRESS] , про що був укладений договір купівлі- продажу, серія НАІ №019893, зареєстрований в реєстрі за № 482, виданий 25.03.2016, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Яковлєва О.М. Також відповідно до п. 8 Договору купівлі-продажу, серія НАІ №019893, зареєстрований в реєстрі за № 482, виданий 25.03.2016 року зазначено: «Земельна ділянка придбається Покупцем за згодою [PERSON] , [INFO] , з яким Покупець проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, викладеною у формі заяви, підпис на якій засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Яковлєвою О.М. 25.03.2016 року за реєстровим №481». За час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та підчас шлюбу Позивачем та Відповідачем за спільні кошти подружжя було придбане майно на загальну суму 2 771 068 (два міліонна сімсот сімдесят одну тисячу шістдесят вісім гривень) 00 коп. Поділу підлягає наступне спільне майно подружжя: - \~ \~ \~ \~квартира, Загальною площею: 57.7 кв.м, житлова площа: 29.8 кв.м, адреса: [ADDRESS] , вартістю 2 096 500,00 грн.; - \~ \~ \~ \~нежитлове приміщення, Загальна площа (кв.м): 4.4, адреса: [ADDRESS] , вартістю 92 000,00 грн.; - \~ \~ \~ \~машиномісце №196, Загальна площа (кв.м): 13.8, адреса: [ADDRESS] , вартістю 249 000,00 грн.; - \~ \~ \~ \~земельна ділянка, кадастровий номер: 5122782600:02:001:0592, площею 0.0799 га, за адресою: [ADDRESS] , вартістю 262 000,00 грн. (відповідно звіту про незалежну оцінку ринкової вартості від 22.10.2021 р.); - \~ \~ \~ \~варильна поверхня електрична GORENJE IS 645 CSC, вартістю 10 382,00 грн.; - \~ \~ \~ \~духова шафа електрична GORENJE ВО 637 Е14В, вартістю 7 890,00 грн.; - \~ \~ \~ \~холодильник BOSCH KGN39VI35, вартістю 14 899,00 грн.; - \~ \~ \~ \~вбудована посудомийна машина BOSCH, вартістю 13 699,00 грн.; - \~ \~ \~ \~пральна машина з сушкою LG F4J6TG1W, вартістю 20 899,00 грн. Виходячи зі вказаних обгрунтувань просив суд Встановити юридичний факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] ) та [PERSON] , [INFO] , без шлюбу у період з вересня 2015 року по червень 2016 рік до реєстрації шлюбу. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на 1/2 (одну другу) частки земельної ділянки, кадастровий номер: 5122782600:02:001:0592, Площею 0.0799 га, за адресою: [ADDRESS] та машиномісце № [NUMBER] , Загальною площею: 13.8 кв.м, за адресою: [ADDRESS] та поділити спільне майно, виділивши мені: пральну машину з сушкою LG F4J6TG1W, вартістю 20 899,00 грн., холодильник BOSCH KGN39VI35, вартістю 14 899,00 грн. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на 1/2 (одну другу) частки квартири, загальною площею: 57.7 кв.м, житлова площа: 29.8 кв.м, адреса: [ADDRESS] , та нежитлове приміщення, загальна площа (кв.м): 4.4, адреса: [ADDRESS] та поділити спільне майно, виділивши відповідачу: - варильна поверхня електрична GORENJE IS 645 CSC, вартістю 10 382,00 грн. духова шафа електрична GORENJE ВО 637 Е14В, вартістю 7 890,00 грн. (вбудована посудомийна машина BOSCH, вартістю 13 699,00 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2021 року провадження у справі відкрито. 30 грудня 2021 року від [PERSON] до суду надійшов зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя. [PERSON] , обґрунтовує зустрічну позовну заяву наступним чином. Вказує, що первісний позов в такому вигляді, як заявлені позовні вимоги, не може бути задоволений виходячи з наступного. [PERSON] , та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.06.2016 року у Приморському районному у м. Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ЕТУЮ в Одеській області (актовий запис №725). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво про народження [NUMBER] від 19.09.2019р. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, однією сім`єю ми не проживають, спільне домогосподарство не ведеться. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2021 р. № 522/17197/21 шлюб, зареєстрований 11.06.2016 року у Приморському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №725, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] - розірвано. Малолітній син, [PERSON] , перебуває на утриманні [PERSON] та залишається проживати з нею. Вказує, що [PERSON] не виконує своїх обов`язків по сплаті аліментів. [PERSON] просить суд збільшити розмір частки [PERSON] у спільному майні подружжя до розміру 2/3. Поділити спільне майно подружжя та визнати за [PERSON] право власності на 2/3 (дві третіх) частки квартири адреса: [ADDRESS] . Поділити спільне майно подружжя та визнати за [PERSON] право власності на 2/3 (дві третіх) частки нежитлового приміщення, загальна площа (кв.м): 4.4, адреса: [ADDRESS] . Поділити спільне майно подружжя та визнати за [PERSON] право власності на 2/3 (дві третіх) частки земельної ділянки, кадастровий номер: 5122782600:02:001:0592. Поділити спільне майно подружжя та визнати за [PERSON] право власності на 2/3 (дві третіх) частки машиномісця № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . 19 квітня 2022 року від [PERSON] до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог. Відповідно до вказаної заяви [PERSON] просить суд встановити юридичний факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] ) та [PERSON] , [INFO] , без шлюбу у період з вересня 2015 року по червень 2016 рік до реєстрації шлюбу. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на 1/2 (одну другу) частки земельної ділянки, кадастровий номер: 5122782600:02:001:0592, Площею 0.0799 га, за адресою; [ADDRESS] площею: 13.8 кв.м, за адресою: [ADDRESS] та поділити спільне майно, виділивши [PERSON] : пральну машину з сушкою LG F4J6TG1W, вартістю 20 899,00 грн., холодильник BOSCH KGN39VI35, вартістю 14 899,00 грн. Визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право власності на 1/2 (одну другу) частки квартири, загальною площею: 57.7 кв.м, житлова площа29.8 кв.м, адреса: [ADDRESS] , та, нежитлове приміщення, загальна площа (кв.м): 4.4, адреса: [ADDRESS] та поділити спільне майно, виділивши відповідачу: - варильна поверхня електрична GORENJE IS 645 CSC, вартістю 10 382,00 грн., духова шафа електрична GORENJE ВО 637 Е14В, вартістю 7 890,00 грн., вбудована посудомийна машина BOSCH, вартістю 13 699,00 грн. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки «HYUNDAI, 130», 2013 року випуску, р.н. [NUMBER] в розмірі 132 292 (сто тридцять дві тисячі двісті дев`яносто дві гривні) грн. 00 коп. 19 травня 2022 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог від 01.02.2022 року. Відповідно до вказаного відзиву відповідач за первісним позовом не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд відмовити в задоволенні первісного позову. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. 21 вересня 2022 року від [PERSON] до суду надійшли додаткові пояснення до зустрічного позову. У судове засідання призначене на 26 грудня 2022 року з`явились представник позивача [PERSON] , відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, суд приходить до наступних висновків. З огляду на викладені сторонами позовні вимоги, суд вбачає за доцільне розглянути спершу зустрічну позовну заяву. Судом встановлено, що [PERSON] , та [PERSON] зареєстрували шлюб 11.06.2016 року у Приморському районному у м. Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області (актовий запис №725). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво про народження [NUMBER] від 19.09.2019р. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2021 р. № 522/17197/21 шлюб, зареєстрований 11.06.2016 року у Приморському районному у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №725, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] - розірвано. Малолітній син, [PERSON] , перебуває на утриманні [PERSON] та залишається проживати з нею. Факт проживання малолітнього сина, [PERSON] , підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання, а також довідкою про склад сім`ї від 25.10.2021р. та довідкою про проживання №25/10 від 25.10.2021р., виданими за місцем проживання. Судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2021 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] у розмірі однієї чверті ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач за зустрічним позовом вказує, що [PERSON] припинив виконувати обов`язок з утримання малолітнього сина [PERSON] . Позивач за зустрічним позовом вважає, що є всі підстави вважати [PERSON] таким, що неналежно виконує батьківські обов`язки з належного матеріального забезпечення дитини, а тому наявні всі підстави для застосування ч. 3 ст. 70 СК України та збільшення частки майна [PERSON] . За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і інші обставини. Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майн Аліменти (лат. alimentum харчі, продовольство) обов`язок утримання, у визначених законом випадках, одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Обов`язок по утриманню може виконуватись як в добровільному порядку, так і у примусовому при виконанні рішення суду про стягнення аліментів. Отже, для правильного застосування частини третьої статті 70 СК України необхідним є встановлення чи є достатніми чи недостатніми аліменти, які отримуються тим з подружжя, з ким залишились проживати діти для їх фізичного і духовного розвитку. Судом встановлено, що судовим наказом Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2021 р. заяву [PERSON] задоволено в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON] у розмірі однієї чверті ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд зазначає, що за ухилення від сплати аліментів законодавчо передбачена цивільна, адміністративна та кримінальна відповідальність. Однак при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя суд перевіряє достатність розміру аліментів для забезпечення духовного і фізичного розміру. Як вбачається с судового наказу від 16.11.2021 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про стягнення аліментів в розмірі однієї чверті ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. Вказаний розмір аліментів, очевидно, позивач визначив як достатній для розвитку спільної дитини, адже [PERSON] звернулась до суду саме з таким визначенням частки аліментів, з яким погодився суд. Посилання на необхідність додаткових коштів на лікування дитини також не можуть свідчити про недостатність розміру аліментів, адже як вказано самим позивачем за зустрічним позовом, малолітня дитина сторін постійно хворіє. Зазначено також, що відповідачем за зустрічним позовом було частково компенсовано вартість проведення операції. Таким чином, судом встановлено, що сторонами здійснюються сплата витрат на лікування дитини добровільно за їх домовленістю. Таким чином, суд вказує, що проживання дитини з позивачем, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. (Постанова ВСУ від 02.03.2020 року, справа № 448/1722/16-ц). Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спільного майна, позивачем не доведено. Щодо первісного позову, суд приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] вказує, що з вересня 2015 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживали однією сім`ю без реєстрації шлюбу до 11.06.2016 року. Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року по справі № 303/2865/17 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Позивач вказує, що подружжям було придбано майно за спільні кошти, однак жодних доказів не надав. Будь-яких інших доказів на підтвердження спільного проживання однією сім`єю позивачем не надано. Без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можна стверджувати про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Як вбачається з матеріалів справи 25.03.2016 року [PERSON] була придбана земельна ділянка, кадастровий номер: 5122782600:02:001:0592, площею 0.0799 га, за адресою: [ADDRESS] , про що був укладений договір купівлі- продажу, серія НАІ №019893, зареєстрований в реєстрі за № 482, виданий 25.03.2016, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Яковлєва О.М. Відповідно до п. 3.8 Договору купівлі-продажу, серія НАІ №019893, зареєстрований в реєстрі за № 482, виданий 25.03.2016 року зазначено: «Земельна ділянка придбається Покупцем за згодою [PERSON] , [INFO] , з яким Покупець проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, викладеною у формі заяви, підпис на якій засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Яковлєвою О.М. 25.03.2016 року за реєстровим №481». Суд вважає, що зазначення окремим пунктом про факт спільного проживання однією сім`єю в договорі купівлі-продажу земельної ділянки не породжує жодних юридичних наслідків для покупця земельної ділянки [PERSON] , та не може бути абсолютним підтвердженням спільного проживання однією сім`єю сторін. Крім того, визначення даного пункту у Договорі купівлі-продажу, не визначає, що вказана земельна ділянка була придбана за спільні кошти позивача та відповідача. За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України, вважати майно (земельну ділянку) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 182/670/15-ц. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та як наслідок відмовляє в задоволенні вимоги щодо визнання Ѕ права власності на земельну ділянку кадастровий номер: 5122782600:02:001:0592, площею 0.0799 га, за адресою: [ADDRESS] , про що був укладений договір купівлі- продажу, серія НАІ №019893, зареєстрований в реєстрі за № 482, виданий 25.03.2016, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Яковлєва О.М. 11.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Під час шлюбу сторонами придбане наступне майно: ? \~ \~ \~ \~квартира [ADDRESS] . ? \~ \~ \~ \~нежитлове приміщення, загальна площа: 4.4 кв.м., адреса: [ADDRESS] , приміщення 7/5. ? \~ \~ \~ \~машиномісце № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Сторони по справі не заперечували, що вказане майно придбане під час шлюбу. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ,2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною першою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1, 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними у період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). За таких обставин, суд вбачає за необхідне задовольнити вимоги позивача, щодо поділу наступного майна подружжя, а саме: Поділити спільне майно подружжя: oВизнати за [PERSON] Ѕ частки: ¦квартири [ADDRESS] . ¦нежитлового приміщення, загальна площа: 4.4 кв.м., адреса: [ADDRESS] , приміщення 7/5. ¦машиномісця № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . oВизнати за [PERSON] Ѕ частки: ¦квартири [ADDRESS] . ¦нежитлового приміщення, загальна площа: 4.4 кв.м., адреса: [ADDRESS] , приміщення 7/5. ¦машиномісця № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Щодо вимог позивача про поділ електротехніки відповідно до яких позивач просив суд виділилити позивачу:\~пральну машину\~з сушкою\~LG\~F4J6TG1W,\~вартістю 20\~899,00\~грн.,\~холодильник BOSCH\~KGN39VI35,\~вартістю 14\~899,00\~грн.,\~а відповідачу - варильну поверхню електричну GORENJE IS 645 CSC, вартістю 10 382,00 грн. духову шафу електричну GORENJE ВО 637 Е14В, вартістю 7 890,00 грн. вбудовану посудомийну машину BOSCH, вартістю 13 699,00 грн. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами фотографії та заслухавши пояснення сторін, суд встановлює наступне. Відповідно до ст. 183 ЦК України Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільним визнаються речі, фізичний поділ яких прирівнюється до знищення речі або нерозумного зменшення її цінності. Як вбачається з матеріалів справи, варильна поверхня електрична GORENJE IS 645 CSC,. духова шафа електрична GORENJE ВО 637 Е14В та вбудована посудомийна машина BOSCH, є вбудованими у кухонний гарнітур. Вилучення зазначеної побутової техніки якщо технічно і можливе, однак призведе до нерозумного зменшення цінності як самої техніки, так і всього кухонного гарнітуру. Виходячи з викладеного, суд вбачає констатувати, що кухонна гарнітура разом з вказаною вище електронною технікою є єдиним та неподільним комплексом, що за своєю суттю відноситься до меблів у квартирі. Враховуючи, що сторонами не заявлялися вимоги про поділ меблів у зазначеній квартирі, суд приходить до висновку, що вказане питання не входить до предмету спору. Що стосується поділу пральної машини з сушкою LG F4J6TG1W, вартістю 20 899,00 грн., холодильника BOSCH KGN39VI35, вартістю 14 899,00 грн., суд

Outcome: partial