Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Саадулаєва А.І. Предметом позову є: 1. Визнати неправомірними (протиправними) дії посадових осіб AT «Укрпошта» щодо зміни (звуження) посадових обов`язків та повноважень [PERSON] та скасувати наказ AT «Укрпошта» від 17.05.2021, яким затверджено Положення про відділ розвитку міжнародних партнерств Департаменту міжнародних операцій Центрального апарату управління AT «Укрпошта» від 17.05.2021. 2. Скасувати наказ AT «Укрпошта» від 17.05.2021 № 558 «Про внесення змін до Штатного розпису центрального апарату управління AT «Укрпошта». 3. Визнати неправомірними (протиправними) дії посадових осіб AT «Укрпошта» щодо зміни (зменшення) посадового окладу [PERSON] та скасувати наказ AT «Укрпошта» № 1032/к від 04.08.2021 «Про зміну посадового окладу», який змінює істотні умови праці [PERSON] . 4. Зобов`язати AT «Укрпошта» поновити попередні істотні умови праці [PERSON] як начальника відділу розвитку міжнародних партнерств AT «Укрпошта» шляхом відновлення обсягу її повноважень відповідно до Положення про відділ розвитку міжнародних партнерств Департаменту міжнародних операцій Центрального апарату управління AT «Укрпошта» у редакції від 31.08.2018 та встановлення [PERSON] попереднього посадового окладу у розмірі 58000,00 грн. з податками. 5. Стягнути з AT «Укрпошта» на користь [PERSON] заробітну плату в розмірі, що існував до змін істотних умов оплати праці [PERSON] , за весь час дії наказу AT «Укрпошта» № 1032/к від 04.08.2021 «Про зміну посадового окладу» - з 04.08.2021 до набрання законної сили рішенням суду про задоволення цих позовних вимог. 6. Сягнути з AT «Укрпошта» на користь [PERSON] завдану моральну (немайнову) шкоду внаслідок порушення її трудових прав, в розмірі 90000,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2021 р. відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] з 23.02.2017 року працювала в АТ «Укрпошта» на посаді начальника відділу розвитку міжнародних партнерств. З моменту прийняття [PERSON] на роботу, їй було встановлено посадовий оклад у розмірі близько 36000,00 грн. після відрахувань усіх податків. З того часу (2017 року) посадовий оклад декілька разів збільшувався та станом на 03.08.2021, становив близько 46000,00 грн. після відрахувань усіх податків. Усі посадові обов`язки [PERSON] як начальника відділу розвитку міжнародних партнерств AT «Укрпошта» були закріплені у Положенні про відділ розвитку міжнародних партнерств Департаменту міжнародних операцій Центрального апарату управління AT «Укрпошта» в редакції від 28.04.2017, а згодом - від 31.08.2018, які були погоджені (підписані) безпосередньо [PERSON] . Разом з тим, 01.12.2020 директором Департаменту міжнародних операцій AT «Укрпошта» Павленко Ю.П. було затверджено та 11.01.2021 надано [PERSON] на підпис нове Положення про відділ розвитку міжнародних партнерств Управління міжнародного співробітництва та розвитку Департаменту міжнародних операцій Центрального апарату управління AT «Укрпошта», яким були зменшені повноваження та посадові обов`язки [PERSON] як начальника цього відділу. 03.06.2021 начальнику відділу розвитку міжнародних партнерств AT «Укрпошта» Безюк К.М. було вручено Повідомлення про зміну істотних умов праці від 18.05.2021 № 723/1-57-21. У вказаному повідомленні [PERSON] було проінформовано про те, що 17.05.2021 затверджено у новій редакції Положення про відділ розвитку міжнародних партнерств Департаменту міжнародних операцій Центрального апарату управління AT «Укрпошта» (далі - Положення від 17.05.2021). Останнє, на відміну від діючого (у редакції від 31.08.2018), передбачає інший обсяг завдань та функцій, покладених на відділ розвитку міжнародних партнерств, та, відповідно, інший обсяг посадових обов`язків за посадою начальника відділу. Нове Положення від 17.05.2021 ще більше звузило посадові обов`язки [PERSON] ніж попереднє - від 01.12.2020, з яким позивач категорично не погоджувалася та відмовилася його підписувати. [PERSON] стала єдиним співробітником Департаменту, якому таким чином було зменшено заробітну платню майже втричі. І це при тому, що [PERSON] незадовго до цих подій усиновила двох хворих на туберкульоз хлопчиків 3-х та 6-ти років і має статус одинокої матері. У повідомленні від 18.05.2021 № 723/1-57-21 було зазначено, що у випадку відмови [PERSON] від продовження роботи в нових умовах, трудовий договір з останньою буде припинено згідно із п. 6 ст. 36 КЗпП України не раніше двомісячного строку з дня її ознайомлення з цим Повідомленням. Категорично не погоджуючись з такими змінами, вважаючи їх безпідставними, протиправними та дискримінаційними, [PERSON] 23.07.2021 через канцелярію AT «Укрпошта» подала до AT «Укрпошта» лист-відповідь на повідомлення про зміну істотних умов праці від 18.05.2021 №723/1-57-21, у якому вона зазначила, що категорично не погоджується із зміною своїх посадових обов`язків начальника відділу розвитку міжнародних партнерств AT «Укрпошта» та зменшенням розміру її посадового окладу до 16 100,00 грн. Аналогічний лист було, також, додатково відправлено [PERSON] шляхом поштового зв`язку на адресу AT «Укрпошта» 26.07.2021, який останнє отримало 28.07.2021. Позивач зазначала, що вважає визначений їй до 04.08.2021 розмір окладу справедливим та таким, що відповідає її кваліфікації, освіті, досвіду роботи та професійним досягненням в AT «Укрпошта», а тому підстав для його зменшення немає. Також [PERSON] повідомила про своє переконання, що жодних змін в організації виробництва і праці в AT «Укрпошта» не відбулося, адже окрім її відділу - відділу розвитку міжнародних партнерств AT «Укрпошта», жоден відділ AT «Укрпошта» не зазнав змін ні в обсязі посадових обов`язків працівників, ані в розмірах окладів. Таким чином, оскільки [PERSON] вважає, що одноособова зміна (звуження) її посадових обов`язків та повноважень як начальника відділу розвитку міжнародних партнерств AT «Укрпошта» і зменшення її посадового окладу втричі та примушування її до виконання нових посадових обов`язків з значно меншим розміром оплати праці є протиправним, необґрунтованим та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства, то [PERSON] звертається до Шевченківського районного суду міста Києва з даним позовом. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі, яким чином Положення про відділ розвитку міжнародних партнерств Департаменту міжнародних операцій центрального апарату управління АТ «Укрпошта» порушує права [PERSON] та не конкретизує які саме її права порушені. Враховуючи відсутність у АТ «Укрпошта» належним чином оформленої заяви [PERSON] про відмову від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці, АТ «Укрпошта» було видано наказ №1032/к, яким встановлено [PERSON] посадовий оклад у розмірі 16100,00 грн. Зазначив, що [PERSON] з 04.08.2021 року на роботі не з`являлась та не виконувала покладені на неї посадові обов`язки, що підтверджується табелями обліку використаного робочого часу за серпень-жовтень, а відтак, відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення заробітної плати. Вимога про зобов`язання поновити попередні істотні умови праці, шляхом відновлення обсягу повноважень позивача та встановлення посадового окладу у розмірі 58000,00 грн., є похідною від вимог про скасування наказу АТ «Укрпошта» №1032/к від 04.08.2021 та є дискреційними повноваженнями роботодавця АТ «Укрпошта». Крім того, вважає, що позивачем не надано до суду належних доказів в їх сукупності щодо підтвердження фактів заподіяння зі сторони відповідача позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру позивача. Твердження позивача щодо дискримінаційних проявів відносно неї з боку керівництва, зокрема щодо примушування її звільнитись - не доведені жодними доказами та ґрунтуються виключно на припущеннях позивача. Від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про зміну підстав позову, в якій просив змінити підстави позовних вимог, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, також ст. 247 КЗпП України, а саме - відсутність погодження з первинними профспілковими організаціями Відповідача нових істотних умов праці - зменшеного розміру заробітної плати Позивачки, що є порушенням п. 3 ч. 1 ст. 247 КЗпП України. Від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що позивач не є ні членом профспілки, ні членом виборного органу первинної профспілкової організації АТ «Укрпошта», відтак погодження зменшеного розміру заробітної плати позивача з первинними профспілковими організаціями АТ «Укрпошта» не передбачено чинним законодавством. Від представника позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення. Від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення. В судовому засіданні, яке відбулось 18.01.2023 року, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та заяві про зміну підстав позову. В судовому засіданні, яке відбулось 18.01.2023 року, представники відповідача заперечили проти задоволення позову, просили відмовити в його задоволенні в повному обсязі посилаючись на обставини викладені у відзивах. В судовому засіданні, яке відбулось 18.01.2023 року, допитано свідка [PERSON] , яка зазначила, що знайома з [PERSON] та працювали разом в АТ «Укрпошта», остання звільнилась у зв`язку із негативним відношенням керівництва роботодавця. Причини звільнення достеменно не відомі. Знала про зменшення обов`язків як працівника [PERSON] в товаристві. [PERSON] була пригнічена та негативно ставилась до зменшення її обов`язків. [PERSON] не спостерігала за звільнення позивача та не була присутня при цьому. На нарадах і відео конференціях спостерігала некоректне ставлення з боку керівництва роботодавця. Заслухавши учасників справи, свідка у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається із копії наказу (розпорядження) №399/к від 21.02.2017 року АТ «Укрпошта», [PERSON] прийнято на роботу з 23.02.2017 року на посаду начальника Відділу розвитку міжнародних партнерств Управління розвитку міжнародних операцій Департаменту міжнародних операцій ПАТ «Укрпошта». Згідно з копією наказу №571/к від 21.02.2018 року ПАТ «Укрпошта», [PERSON] з 22.02.2018 року встановлено посадовий оклад у розмірі 50000,00 грн. Згідно з копією наказу №382/к від 06.03.2020 року АТ «Укрпошта», [PERSON] з 28.02.2020 року встановлено посадовий оклад у розмірі 58000,00 грн. Згідно з копією наказу №558 від 17.05.2021 року АТ «Укрпошта», наказано ввести в дію з 04.08.2021 року зміни до штатного розпису центрального апарату управління АТ «Укрпошта», затвердженого наказом АТ «Укрпошта» від 28.12.2020 року №1296, згідно з Переліком №41. Згідно з копією Переліку №41 змін до штатного розпису АТ «Укрпошта» від 17.05.2021 року, який вводиться з 04.08.2021 року, вводиться посадовий оклад начальника Відділу розвитку міжнародних партнерств Управління розвитку міжнародних операцій Департаменту міжнародних операцій ПАТ «Укрпошта» у розмірі 16100,00 грн. Згідно з копією повідомлення про зміну істотних умов праці від 18.05.2021 року, [PERSON] з повідомленням ознайомлена 03.06.2021 року. Згідно з копією наказу про зміну посадового окладу №1032/к від 04.08.2021 року АТ «Укрпошта», начальнику Відділу розвитку міжнародних партнерств Безюк К.М. з 04.08.2021 року встановлено посадовий оклад у розмірі 16100,00 грн., [PERSON] ознайомлена з 05.08.2021 року. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до статті 55 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені в статті 16 ЦК України та КЗпП України. Згідно зі статтею 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці (п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992). Зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою допускається у зв?язку із змінами в організації виробництва і праці (ч. 3 ст. 32 КЗпП України). Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», визначає, що змінами в організацій виробництва і праці можна вважати, зокрема, раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо. Тобто даний перелік не є вичерпним. Така невичерпність переліку є логічною та обґрунтованою зважаючи на існуючу різноманітність видів підприємницької діяльності, методів, технологій, засобів виробництва та праці. Згідно висновків, викладених у Постанові від 23.11.2020 у справі №333/5567/19, Верховний Суд виклав, що під змінами в організації виробництва, потрібно розуміти, об?єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, упровадженням нової техніки, нових технологій, удосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних і соціальних показників, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов (постанова ВС від 23.11.2020 р. у справі № 333/5567/19). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 12.08.2020 y справі №161/1147/16-4, Верховний Суд відзначив, що умови праці - це не лише посадові функції і обов?язки, але й сукупність факторів виробничого середовища, зокрема, пільги. режим роботи, зміна розрядів і найменування посад. Системний аналіз норм КЗпП України, зокрема статей 32, 36, 40, 42-1, 43, 44, 49-2, свідчить про те, що зміни в організації виробництва і праці викликають різноманітні правові наслідки, і можуть призводити як до скорочення чисельності та штату працівників і їх подальше звільнення за п. 1 ст. 40 К3пП України, так і до зміни істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Кожні з можливих наслідків передбачають свою процедуру їх провадження, наділяють працівника різним обсягом прав та покладають на роботодавця різний обсяг обов?язків. Такі висновки підтверджуються в тому числі наявною судовою практикою Верховного Суду, який зазначає, що «зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв?язку із зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці». Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 23.03.2016 року № 6-2748цс15. Тобто, Верховний Суд розмежовує саме наслідки змін в організації виробництва і праці, як спільної підстави настання таких наслідків. Відповідно до ч. 3 ст. 32 К3пП України, у зв?язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. До істотних умов праці відносяться: система та розмір оплати праці, пільги, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів та найменувань посад працівників тощо. Перелік істотних умов праці, який міститься в ч. 3 ст. 32 КЗпП України, не є вичерпним. Наведений у частині третій статті 32 КЗпП України перелік істотних умов праці, які можуть змінюватися у зв?язку із змінами в організації виробництва і праці, не є вичерпним, про що вказує формулювання «та інших» умов, але жодним іншим нормативним актом також не визначено повний та виключний перелік таких змін. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2018 у справі № 265/7395/14ц, в якій зазначено, що норми трудового законодавства містять відкритий і невичерпний перелік обставин, за яких у процесі діяльності підприємства відбувається зміна істотних умов праці. Враховуючи викладене, АТ «Укрпошта» має право самостійно приймати рішення щодо структури товариства, повноважень підрозділів, чисельності штату. Крім того, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 686/15517/16-4, де зазначив, що визначення юридичної особи, поняття та порядок ліквідації чи реорганізації юридичної особи містяться у статтях 80, 104, 111 ЦК України, статтях 62, 66, 79, 92 ГК України. Згідно з цими нормами підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Враховуючи викладене, зміна системи та розмірів оплати праці для всього підприємства, окремих структурних підрозділів або окремої категорії працівників - це право підприємства, що за даних обставин, було реалізовано власником, а відтак, зміна посадового окладу позивача є правомірною про що останню було попереджено з дотриманням вимог ч.3 ст. 32 К3пП України. Крім того, в результаті змін в організації виробництва і праці підприємства, у позивачки, як працівника, відбулись і зміни у її повноваженнях та у напрямках роботи. Щодо доводів позивача у незгоді працювати на нових умовах та як наслідок звільнення працівника, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивач не оскаржує бездіяльність відповідача у не звільненні позивача, отже, на момент розгляду справи, позивач є такою, що продовжує працювати у відповідача. Також, слід зазначити, що свідчення свідка, суд може розцінювати, як особисті відносини, які виникли між позивачкою та її безпосереднім керівником [PERSON] , проте, в цілому не можуть свідчити про відношення підприємства, як відповідача до позивача. Щодо посилань позивача, про відсутність погодження профспілки на зміну істотних умов праці позивача на підприємстві, суд дійшов висновку, що позивачем не подано до суду доказів, що [PERSON] є членом профспілки, або членом виборного органу первинної профспілкової організації АТ «Укрпошта», відтак погодження зменшеного розміру заробітної плати позивача з первинними профспілковими організаціями АТ «Укрпошта» не передбачено чинним законодавством. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що всі позовні вимоги позовної заяви є взаємопов`язані між собою, та оскільки судом встановлено, що зміна істотних умов праці позивача відбулась із дотриманням законодавства, дані вимоги не обґрунтовані вимогами закону та не підлягають до задоволення. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Враховуючи вищезазначене, за вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі, яким чином Положення про відділ розвитку міжнародних партнерств Департаменту міжнародних операцій центрального апарату управління АТ «Укрпошта» порушує права [PERSON] , а також суд дійшов висновку, що зміна посадового окладу позивача є правомірною про що останню було попереджено з дотриманням вимог ч.3 ст. 32 К3пП України, у зв`язку із чим, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду, позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. У зв`язку із тим, що позовні вимоги [PERSON] залишено без задоволення, суд дійшов висновку про стягнення судового збору з позивача на користь держави.

Outcome: approved