Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

[PERSON] , 16 лютого 2022 року звернулася до Московського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Посилається на те, що [PERSON] перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі із 09.03.2013 року. Заочним рішенням Московського раойнного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Від данного шлюбу у сторін народилася донька- [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу до серпня 2018 року сторони проживали з відповідачем в одній квартирі, але у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надавав, у зв`язку із чим позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів. Аліменти відповідач продовжував не сплачувати. Станом на 01.01.2022 заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 91373,86 грн. З серпня 2018 року позивач, разом із донькою, почали жити окремо, від відповідача. З того часу відповідач дитиною не цікавиться, матеріально її не утримує. Донька позивача- [PERSON] проживає разом із нею, має всі умови для комфортного проживання, перебуває під наглядом лікарів дитячої поліклініки. Відповідач без поважних на те причин, не проявляє бажання спілкуватися із дочкою, не цікавиться її життям, матеріально не утримує. Позивач самостійно доглядає та виховує доньку, забезпечує нормальний рівень її життя та розвитку. Оскільки відповідач жодним чином не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться її подальшою долею, вказана обставина стала підставою звернення до суду із позовом про позбавлення його батьківських прав відносно його доньки. Прохала позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки\\- [PERSON] , [INFO] . Стягнути із [PERSON] судові витрати за подачу даного позову. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова О.О.Олійник від 17.02.2022 року відкрито провадження по справі № 643/2394/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 « Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» цивільну справу № 643/2394/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав предано до Октябрського районного суду м. Полтави для розгляду за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2022 року цивільну справу № 643/2394/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав розподілено на суддю Г.В. Андрієнко, із присвоєнням номеру провадежння- 2/554/3820/2022. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Г.В.Андрієнко від 18 серпня 2022 року прийнято до провадження цивільну справу № № 643/2394/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. 09 листопада 2022 року закрито підготовче провадження по справі № 643/2394/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, суд про причину своєї неявки не повідомив. Про дату та час слухання справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позову не заперечують. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, посилаючись на таке. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 09 березня 2013 року. Зоачним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року, справа № 643/8435/17, шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 09.03.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 46, розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася донька- [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 07 травня 2014 року, актовий запис № 750. До серпня 2018 рок, після розірвання шлюбу між сторонами, позивач та відповідач проживали разом в одній квартирі, однак у добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання донька не надавав, що і стало підставою звернення до суду із позовом про стягнення аліментів. Рішенням Московського районного суду м. Харкова , справа № 643/8649/17, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/ 4 частки від усіх видів заробітку та доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2017 року і до повноліття дитини. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 56785621 від 28.01.2022 року, складеного державним виконавцем Р.М.Науменко, станом на 01.01.2022 року заборгованість зі сплати аліментів у [PERSON] складає 91373,86 грн. Вказані обставини свідчать про небажання позивача матеріально утримувати свою доньку, забезпечувати її всім необхідним для нормально розвитку. Доказів, які б спростовували неможливість відповідача сплачувати кошти на утримання своєї доньки, суду не надано. [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою- [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 16.11.2021 року за підписом адміністратора Департаменту реєстрації Харківської міської ради- І.С.Мірошніченко. За цією ж адресою зареєстрована і її мати- [PERSON] , що підтверджується копією паспорта [NUMBER] , виданого Комінтернівським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області 18 квітня 2013 року. Батько перестав приймати участь у житті своєї доньки- [PERSON] , матеріально її не утримує. Згідно відповіді із комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 12» Харківської міської ради за підписом головного лікаря І.І.Кляшової від 03.12.2021 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою- [ADDRESS] . Дівчинка знаходиться на обліку у комунальному некомерційному підприємстві « Міська дитяча поліклініка № 12» Харківської міської ради та спостерігалась фахівцями поліклініки з народження по вересень 2017 року. З квітня 2018 року декларація, про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, матір`ю [PERSON] укладена з лікарем педіатром Філатовою З,В. Інформація про батька дитини, [PERSON] є в історії розвитку дитини ( Ф-112/0\\) у копії свідоцтва про народження [PERSON] та у розділі паспортних даних про батьків. Дівчинка на диспансерному обліку не перебуває. Зі слів лікаря педіатра, з 2018 року догляд за [PERSON] здійснює її мати, [PERSON] . До поліклініки дівчинка приходить також у супроводі матері. Всі рекомендації по догляду та лікуванню, які надаються лікарями, мати виконує у повному обсязі. Батько дитини, [PERSON] , з приводу медичної допомоги доньці до поліклініки за останні три роки не звертався. Згідно довідки із Харківського технічного ліцею № 173 Харківської міської ради Харківської області за підписом класного керівника - Н.І.Соколової та директора С.В.Станкевич від 23.11.2022 встановлено, що [PERSON] , [INFO] начається в 2-Б класі в Харківському технічному ліцеї № 173 Харківської міської ради Харківської області, що розташована за адресою- м. Харків, вул.. Самаркандська, 17. Усі питання, що стосуються шкільного процесу, вирішуються матір`ю ( [PERSON] ). У свою чергу батько, [PERSON] , з 01.09.2020 по теперішній час не брав участі у шкільному житті дитини( не спілкувався з учителем, не сплачував по квитанціях, не забирав дитини додому, батьківські збори не відвідував). Вказані вище обставини свідчать про небажання батька виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки, приймати участь у її життя , матеріально її забезпечувати, а тому існує необхідність позбавити його батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. На даний час вихованням [PERSON] її матеріальним утриманням, займається мати- [PERSON] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд дійшов висновку, що [PERSON] без поважних на те причин, участі у житті доньки- [PERSON] , [INFO] не бере, та не проявляє щодо неї батьківського піклування, матеріально її не утримує. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у намірі відповідача займатися вихованням доньки, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що відповідач намагається виконувати батьківські обов`язки, та виявляв бажання приймати участь у її житті та розвитку. Згідно висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , складеного 08.12.2022 року Департаментом служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.1, 6 ч.1 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав призводить до ряду правових наслідків, зокрема, до втрати особистих немайнових прав щодо дитини, втрати інших права, заснованих на спорідненості з дитиною. Виходячи з наведеного, а також враховуючи фактичне не бажання батька піклуватися про свою доньку,суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дитини і є доцільним. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки- [PERSON] , [INFO] , не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідачів підлягає також стягненню на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved