Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

04 січня 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позові зазначила, що [PERSON] є батьком її дитини [PERSON] , [INFO] . Їх спільному сину [INFO] виповнилось 18 років, однак він продовжує навчання у Морському фаховому коледжі Херсонської державної морської академії. Термін навчання заплановано до 30 червня 2025 року. Усі пов`язані з утриманням сина витрати забезпечує повністю вона, а тому [PERSON] вимушена порушувати питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина до закінчення навчання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , виданого Помічнянською міською радою Добровеличківського району Кіровоградської області (а.с.6). З довідки виконавчого комітету Помічнянської міської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 13 грудня 2022 року вбачається, що [PERSON] , зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , разом із матір`ю [PERSON] (а.с.8). Згідно довідки виданої 27 жовтня 2022 року за № 134, [PERSON] з 01 вересня 2021 року є здобувачем освіти (курсантом) 2 курсу денної форми здобуття освіти Відокремленого структурного підрозділу "Морський Фаховий коледж Херсонської державної морської академії". Дата завершення навчання 30 червня 2025 року (а.с.7). У відповідності до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст.199 зазначеного Кодексу, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З аналізу статті 182 СК України, вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З позовної заяви позивачки вбачається, що їх з відповідачем син у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, однак знаходиться повністю на її забезпеченні, відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча має можливість її надавати, оскільки проходить військову службу за мобілізацією. Іншого відповідачем до суду не надано. З огляду на викладене, суд знаходить встановленими наявність фактів на обґрунтування вимог позивачки, вважає що відповідачем порушені її права на одержання матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням повнолітньої дитини та вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідач, також звільнений від сплати судового збору, оскільки є особою з інвалідністю внаслідок війни, тому суд не стягує з останнього судовий збір на користь держави.

Outcome: approved