Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між нею та відповідачем було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 1,995га кадастровий номер земельної ділянки 4623382900:06:000:0045. За умовою договору позивач повністю сплатив відповідачу вартість відчуження зазначеного вище нерухомого майна, про що відповідачем було дано розписку від 04.04.2022р.\~ Позивач не має можливості оформити вищевказаний правочин у нотаріальному порядку, у зв`язку з воєнним станом на території України, неможливості та небажанням відповідача з`явитись до нотаріуса.\~ А тому просить визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 04.04.2022р.\~ дійсним та визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 1,995га кадастровий номер земельної ділянки 4623382900:06:000:0045 . Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задоволити , проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і дату судового засідання відповідач повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, встановив: Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно при реєстрацію права власності\~ від 12.11.2021р. слідує, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею1,995га кадастровий номер земельної ділянки 4623382900:06:000:0045 . Згідно договору купівлі-продажу від 04.04.2022р. [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку загальною площею 1,995га кадастровий номер земельної ділянки 4623382900:06:000:0045. Згідно пункту 2.1 вищезазначеного договору сторони оцінили покупку земельної ділянки в 36110,00грн. Згідно розписки про отримання коштів від 04.04.2022р. [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 36110,00грн. за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04.04.2022р. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Львівської області від 10.05.2022р. слідує, що посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки на даний час неможливо у зв`язку з введенням на території України воєнного стану. Позивачем надана суду копія довіреності відповідача від 11.03.2020 р., якою він уповноважив гр. [PERSON] приватизувати на його ім`я земельну дялінку та подарувати її позивачу. У зв`язку з введенням воєнного стану та зміною порядку укладення договорів нерухомості за довіреністю, переоформити дану земельну ділянку за участю довіреної особи на даний час є неможливим.\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно до частини 3 статті 640 ЦК України вбачається, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі - продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Суд звертає увагу на те, що з 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та інших законодавчих актів, яким частину третю статті 640 ЦК викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК виключено слова та державної реєстрації. Таким чином, з цього часу не передбачено державної реєстрації правочину, якщо в договорі не передбачено інше. Аналогічна позиція викладена в пункті 2 листа ВССУ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 Суд враховує положення абз. 4 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», яким передбачено, що у зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Так, згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Крім того, вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 06.09.2017 по справі № 6-1288цс17. Згідно вказаної постанови, відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини. З огляду на вищезазначене, оскільки сторони домовились щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, фактично відбулося повне виконання правочину, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується матеріалами справи, однак можливості для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку. На підставі ст. 328, 334, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved