Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] Позов мотивовано тим, що вона є рідною тіткою малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Матір дитини [PERSON] померла [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем. Відповідач [PERSON] , який є батьком дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків не утримує, не цікавиться розвитком та здоров`ям дитини. Веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої. Фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Оскільки відповідач не бажає виконувати свої батьківські обов`язки, просить позбавити його батьківських прав. У зв`язку з тим, що дитина росте на її утримання потрібні чималі кошти, просить також стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини. Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до ст. 128, 130 ЦПК України, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Ухвалою суду від 10.11.2022, в порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копій свідоцтва про народження [PERSON] , який народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с. 5). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до довідки КНП «Сімейна поліклініка» від 31.10.2022, дитина [PERSON] перебуває на обліку у лікаря офтольмолога з діагнозом Н 52.0, Н 52.2. В період з 14.07.2022 по теперішній час, ботько сина на профілактичні огляди не супроводжував, за консультаціями стосовно малолітнього [PERSON] , до лікаря не звертався, про стан здоров`я та розвиток дитини не піклується (а.с. 9). Відповідно до довідки Чернігівського дошкільного навчального закладу №2 Чернігівської міської ради [PERSON] , [INFO] відвідує навчальний заклад №2 з 05.09.2022, приводить до садочка і забирає дитину тітка [PERSON] , або бабуся [PERSON] . Батько дитини [PERSON] не приймає участі у житті дошкільного закладу, не приводить дитину, не забирає з закладу дошкільного освіти (а.с. 11). Відповідно до наказу Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради від 28.06.2022 дитину, яка залишилась без батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] тимчасово влаштовано до родини [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до повідомлення ГУНП в Чернігівькій області [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідалльності (а.с.50.51). Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 26.12.2022 № 706 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с. 54). При цьому, з висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав вбачається, що дитина [PERSON] з червня проживає у родині тітки, [PERSON] . Управлінням (службою) у справах дітей Чернігівської міської ради було проведено бесіду з [PERSON] , проводилась профілактична робота щодо стану виконання батьківських обов`язків, зловживання ним алкогольних напоїв, неодноразово його було ознайомлено з вимогами ст. 150 СК України з виховання дітей та попереджено про відповідальність за життя, здоров`я та неналежне ставлення до виховання сина. [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулось 20.12.2022, де розглядалось питання надання даного висновку, з`явився в стані, схожому на алкогольне сп`яніння. Причини неналежного виконання батьківських обов`язків пояснити не зміг. Виконавчий комітет Чернігівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с. 55). Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх у діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до пункту 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним, моральним та духовним розвитком, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Вихованням та утриманням дитини займається позивач, що підтверджено матеріалами справи. За встановлених обставин, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно малолітнього сина. Одночасно, підлягає вирішенню заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічні положення містяться і в ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зі змісту вказаної норми вбачається, що аліменти на дитину можуть бути присуджені одному з батьків або іншим законним представникам дитини, з якими вона проживає. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 242 Цивільного кодексу України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Таким чином, враховуючи зазначені норми, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на дитину є передчасними, оскільки на даний час позивач не є законним представником малолітньої дитини. При цьому, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2022, в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України і до досягнення дитиною повноліття. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial