Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

03.11.2021 позивачка [PERSON] подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить зобов`язати відповідача здійснити за власні кошти демонтаж господарської споруди збудованої впритул до будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] прибудинкової території складає 118,7 кв.м.. В процесі оформлення позивачкою права власності на житловий будинок, відповідачем було зведено двоповерхову нежитлову будівлю без згоди власника будинку [ADDRESS] , з істотним порушенням будівельних норм та правил, без виділення для цих цілей земельної ділянки, без дозволу на будівництво органу місцевого самоврядування. Зазначає, що нормами законодавства передбачено, що між будівлями , в тому числі між житловим будинком та господарською будівлею, які розташовані на різних земельних ділянках, мають бути дотримані протипожежні розриви, повинна бути забезпечена можливість обслуговування їх конструктивних елементів, натомість господарська будівля збудована відповідачем впритул до будинку [ADDRESS] . Крім того, господарська будівля відповідача збудована на земельній ділянці, що є територією загального користування, а відтак господарська будівля збудована на земельній ділянці, яка не виділялася для цих цілей. Вважає, що право власності на зазначену господарську будівлю відповідачем набуто незаконно, з огляду на те, що особа, яка здійснила самочинне будівництво не набуває права власності на нього. Відповідно реєстрація права власності на дану господарську будівлю самочинно збудовану відповідачем не легітимізує його самочинність та є правочином, який порушує публічний порядок. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2021 вказана цивільна справа передана судді Костюк У.І.. Ухвалою суду від 25.11.2021 провадження у справі відкрито, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 13.01.2022 представником відповідача [PERSON] адвокатом Білик Р.О. подано відзив на позовну заяву. В якому зазначає, що з позовом [PERSON] не згідний з огляду на наступне. Так, відповідач [PERSON] не є власником жодного самочинного будівництва, так як в період з 1997 по 2009 на законних підставах оформив право власності на нерухоме майно, а саме гараж (майстерня), загальною площею 39,9кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що земельна ділянка на якій розташована господарська будівля [PERSON] , знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Кам`янка-Бузька. Позивачка не зверталася у встановленому порядку до повноважних органів з приводу отримання спірної земельної ділянки у користування. Кам`янка-Бузькою міською радою не приймались рішення щодо відмови у наданні користування даної земельної ділянки. Крім того вважає, що позивачкою, пропущено строк позовної давності, так як її було відомо про реєстрацію права власності на господарську будівлю [PERSON] з 13.07.2010, проте звернулася до суду з даним позовом лише 03.11.2021. Враховуючи вище наведене, просить в задоволенні позову відмовити. 19.04.2022 представник позивача [PERSON] адвокат Почкіна О.М. подала заяву про зміну предмету позову, в якій позивачка виклала його в наступній редакції: визнати недійсним дублікат свідоцтва про право власності на гараж (майстерню), що розташований в [ADDRESS] , виданого [PERSON] виконавчий комітетом Кам`янка-Бузької міської ради 07.12.2009; скасувати державну реєстрацію права власності на гараж (майстерню), що розташований в [ADDRESS] , зареєстрованого 21.12.2009 КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] , реєстраційний номер 5012106; зобов`язати [PERSON] здійснити за власні кошти демонтаж господарської споруди гаражу (майстерні), що розташована в [ADDRESS] та збудована впритул до будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19.04.2022 заяву позивачки [PERSON] про зміну предмету позову, поданої в порядку ст. 49 ЦПК України, в межах цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про демонтаж самочинно збудованої господарської будівлі прийнято до розгляду. Вирішено в подальшому розглядати справу з урахуванням уточнених позовних вимог. Ухвалою підготовчого судового засідання від 24.05.2022 було закрито підготовче судове засідання та призначено вищевказану справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 16.11.2022 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Кам`янка-Бузьку міську раду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Додатково покликається на те, що позивачкою [PERSON] був придбаний житловий будинок [ADDRESS] . При оформленні документів, було встановлено, що добудова до її житлового будинку побудована незаконно, відповідач оформив право власності з порушення закону, внісши неправдиві відомості, тому таке підлягає знесенню. Вважають, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Представник відповідача [PERSON] адвокат Білик Р.О. в судовому засіданні проти позову заперечила. Вказала, що стороною позивача не доведено, що майно, яке перебуває у власності відповідача, якимось чином порушує права позивача, а тим більше порушує публічний порядок. Відтак просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причин неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку, виходячи із таких мотивів. Згідно рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області по справі 2-1559/11 від 19.11.2011 змінено статус напівпідвального приміщення під квартирою [ADDRESS] надано йому статус допоміжного приміщення, що відноситься до квартири та визнано житлове приміщення «квартири» [ADDRESS] в одноквартирному будинку [ADDRESS] та допоміжне приміщення підвалу, що належить на праві власності [PERSON] - одноквартирним житловим будинком (а.с. 9-10). Судом встановлено, що [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав № 32853787 від 13.01.2012 (а.с. 8). 25.02.1997 [PERSON] звернувся до Виконкому міської ради із заявою, в якій просив закріпити за квартирою [ADDRESS] , в якій останній прожив, сарай, який був переобладнай під гараж (а.с.117). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради народних депутатів Львівської області № 123 від 01.04.1997 було вирішено закріпити приміщення гаражу, побудоване будинкоуправлінням на місці колишнього сараю за квартирою [PERSON] по [ADDRESS] , будинкоуправлінню внести відповідні зміни в технічний паспорт присадибної ділянки згідно даного рішення, надано дозвіл [PERSON] на проведення капітального ремонту вказаного гаражу за власні кошти та зобов`язано виготовити будівельний паспорт на капітальний ремонт гаражу (а.с. 56,126). 29.01.2004 [PERSON] звернувся до Кам`янка-Бузької міської ради із заявою про узаконення самовільного будівництва двоповерхового гаражу і майстерні на прилеглій земельній ділянці біля будинку [ADDRESS] (а.с.84). Згідно з виписки рішення № 10 засідання виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 29.01.2004 за результатами розгляду вище вказаної заяви [PERSON] було вирішено узаконити самовільне будівництво двоповерхового гаражу і майстерні на прилеглій земельній ділянці біля будинку [ADDRESS] у будинковолодінні гр. [PERSON] та зобов`язано [PERSON] внести відповідні зміни в технічну документацію в Червоноградському МБТІ (а.с.55,83). 19.02.2004 [PERSON] звернувся до Кам`янка-Бузької міської ради із заявою про оформлення права власності на гараж-майстерню біля будинку [ADDRESS] і видачу свідоцтва на право власності (а.с. 87) Згідно рішення № 44 Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 27.02.2004 за результатами розгляду заяви [PERSON] про оформлення права власності на гараж-майстерню було вирішено оформити право власності на гараж-майстерню біля будинку [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , видати [PERSON] свідоцтво про право власності на вище вказаний гараж майстерню, Червоноградському МБТІ провести державну реєстрацію на вище вказаний гараж-майстерню (а.с. 54,86). Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить гараж (майстерня), що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , яке було видане на підставі рішення виконкому Кам`янка-Бузької міської ради № 271 від 16.07.2009 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 24860678 від 21.12.2009 (а.с.52-53). Згідно відповіді головного державного санітарного лікаря Кам`янка-Бузького району О.М. Марцінковського № 1030/01 від 05.06.2012, ДЗ «Кам`янка-Бузькою райсанепідстанція» було розглянуто заяву гр. [PERSON] щодо порушення вимог санітарного законодавства при будівництві гаражів гр. [PERSON] та [PERSON] , за результатами якої було встановлено, що факти наведені в заяві підтвердились. ДЗ «Кам`янка-Бузькою райсанепідстанція» було скеровано припис міському голові про розгляд даного питання на виконкомі з прийняттям рішення про демонтаж гаражів гр. [PERSON] та гр. [PERSON] в терміни до 01.08.2012. (а.с. 23). Міське комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» м. Кам`янка-Бузька листом № 250 від 29.05.2013 повідомило, що за житловими будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] рахуються наступні допоміжні приміщення: підвали площею 227, 30 м2 (112,0 м.2 та 115,3 м.2 ) сараї площею 148,2 м 2 (30,8 м.2 та 117,4 м2) та дворовий туалет площею 12,5 м.2. За вищезазначеними житловими будинками на їх прибудинковій території нерозташовані та не закріпленні інші допоміжні приміщення в тому числі гаражі. Інформації, щодо наявності допоміжних приміщень приналежних до житлового будинку [ADDRESS] в розпорядженні підприємства немає, оскільки даний будинок був переданий у власність та знятий з балансу підприємства 22.08.2000. На момент передачі даного будинку у приватну власність до будинку належала прибудинкова територія площею 118,7 м.2 з двома сараями, ніяких прибудов у вигляді гаражів не було. Рішення на прибудови до житлових будинків на території м. Кам`янка-Бузька приймає Кам`янка-Бузька міська рада. МКП «УЖКГ» м. Кам`янка-Бузька не отримувало від органу місцевого самоврядування ніяких рішень на улаштування гаражів на прибудинковій території житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 24). Згідно довідки №55 виданої 28.01.2021 Міським комунальним підприємством «Управління житлово-комунального господарства» м. Кам`янка-Бузька [PERSON] проживаючої в [ADDRESS] на прибудинковій території розміром 200 м.2 знаходились 2 (два) сараї розміром 6,0*3,85 і другий 4,20*3,80 відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок та інвентаризаційних документів МКП «УЖКГ» м. Кам`янка-Бузька (а.с. 28). Згідно відповіді інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області № 7/13-06-5472 від 13.07.2010, за результатами розгляду заяви [PERSON] щодо добудованих господарських споруд до житлового будинку в [ADDRESS] , гр. [PERSON] , гр. [PERSON] , та гр. [PERSON] встановлено, що господарські будівлі гр. [PERSON] , гр. [PERSON] , належать ім на праві приватної власності, що свідчать витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.12.2009 № 24860678 та від 03.07.2008 № 1941342(а.с. 29). Згідно відповіді на адвокатський запит № 01/07 від 07.02.2022 Кам`янка-Бузьке МКП УЖКГ м. Кам`янка-Бузька повідомило, що до житлового будинку [ADDRESS] які протягом 1970-1997 років належали сараї для зберігання палива, знаходились на прибудинковій території вищезазначеного будинку і знаходяться до сьогоднішнього дня. МКП УЖКТ м. Кам`янка Бузька не здійснювало будівництво гаражу на прибудинковій території будинку [ADDRESS] будь які інші документи щодо допоміжних будівель, споруд на підприємстві відсутні (а.с. 114). З наявної в інвентаризаційній справі на гараж 1 по [ADDRESS] , інформації вбачається, що двохпорхове спірне приміщення (гараж ), належне на праві приватної власності [PERSON] на розміщене на прилеглій земельній ділянці біля будинку [ADDRESS] у будинковолодінні гр. [PERSON] (а.с. 145-152). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилається на положення ст. 228 ЦК України, вважаючи що спірний правочин є таким, що порушує публічний порядок, з тих підстав, що внаслідок зведення самочинного будівництва її створено перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування. Відповідач позов заперечив, посилаючись на неправильно обраний позивачем спосіб захисту, а тому просив в задоволені заявлених у справі вимог відмовити повністю. Крім того представник відповідача просила застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Вирішуючи спір між сторонами суд виходив з наступного. Стаття 228 ЦК України визначає, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України 13.04.2016 року по справі № 6-1528цс15 висловила правову позицію щодо правочинів, які порушують публічний порядок. Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину. При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку. Публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави. Отже, положеннями статті 228 ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини: спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності;правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України);правочини щодо відчуження викраденого майна;правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок. 08.08.2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 2а-12868/12/2670, адміністративне провадження № К/9901/1167/18 (ЄДРСРУ № 83552488) визначав підстави визнання правочинів такими, що порушують публічний порядок. Зміст положень ч. 1 ст. 203 та ст.ст. 215, 228 ЦК України свідчить про те, що законодавець відокремив порушення публічного порядку від інших підстав нікчемності правочинів та передбачив наявність умислу сторін (сторони) на незаконний результат, а також суперечність його публічно-правовим актам держави. Судом відзначається, що в матеріалах справи не міститься жодних доказів, які б доводили наявність у відповідача умислу на досягнення незаконного результату під час укладення спірних правочинів. Разом з тим, об`єктивна ознака таких правочинів повинна вказувати на його суперечність публічно - правовим актам держави (Конституції України, валютного, митного, податкового, антимонопольного законодавства тощо), які визначають основи державного ладу, політичної системи, економічної безпеки держави, проте матеріали справи не містять доказів того, що під час будівництва були допущені істотні порушення будівельних норм і правил, або що здійснена забудова порушує права третіх осіб. Отже, позивачка [PERSON] звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочинів, які були здійсненні позивачем при набутті права власності на спірне майно, а саме гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] , з підстав порушення публічного порядку, оспорюючи правомірність правочину, мала б довести існування обставин, з якими стаття 228 ЦК України пов`язує правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, проте позивачка не довела належними та допустимими доказами що правочини щодо спірного майна є такими, що порушують публічний порядок. Разом з тим позивачка, вказує, що відповідачем при зведені будівлі, а саме гаражу, по [ADDRESS] порушено будівельні норми та правила. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід, розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.\~ Судом відзначається, що позивачкою [PERSON] всупереч вимог закону, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення її прав відповідачем внаслідок побудованого гаражу. Також матеріали справи не містять доказів порушення відповідачем протипожежних, санітарних вимог внаслідок самочинного будівництва, позивачем не надано доказів про настання або загрозу настання негативних наслідків, зокрема існування причинно-наслідкового зв`язку між зведеною будівлею та порушенням цим умов проживання позивача. Матеріалами справи та в ході судового розгляду стороною позивача не доведено належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, того, що, під час будівництва нежитлової будівлі були допущені істотні порушення будівельних норм і правил, або що здійснена забудова порушує права інших осіб, що компетентними органами відповідачу [PERSON] видався припис про усунення порушень, чи можлива перебудова нежитлової будівлі по [ADDRESS] та чи відмовляється відповідач від такої перебудови. Представлені позивачкою фото не є належними і допустимими доказами, оскільки з них не вбачається порушення прав позивача. А своїм правом на проведення судової будівельно-технічної експертизи сторона позивача не скористались. Відтак, суд дійшов висновку, що позивачка не довела, що будівництво, яке належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] має істотні порушення права [PERSON] як суміжного землекористувача, власника земельної ділянки і власника суміжного житлового будинку. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи що позивачем не доведено заявлені вимоги належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Так як суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог по суті, тому не вбачає законом передбачених підстав для застосування строків позовної давності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене, та враховуючи, що в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, понесені нею судові витрати по справі, які складаються з судового збору покладаються судом на позивача.

Outcome: dismissed