Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрованим у реєстрі за № 5120, а також стягнути на користь позивача судові витрати. Позов мотивовано тим, що спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 15 січня 2022 року, коли перелік документів за постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 діяв у редакції, відповідно до якої п. 2 Змін був визнаний незаконним та нечинним постановою Київського апеляційного адміністративного від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, а саме стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів та вид заборгованості, що був стягнений з [PERSON] зазначеним переліком документів не передбачений. До Переліку документів № 1172 включені виключно нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. На думку позивача дані обставини повністю виключали для приватного нотаріуса факт безспірності заборгованості [PERSON] перед ТОВ "Вердикт Капітал", а вчинення виконавчого напису на підставі пункту 2 Переліку документів № 1172 - є неправомірним. Позивач зазначив, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на отримання грошових сум від боржника або витребування майна, при цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). 7 жовтня 2022 року ухвалою суду задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса (а.с. 31-32, 42-43). 7 жовтня 2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 44). 30 листопада 2022 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що виконавчий напис від 15 січня 2022 року вчинено нотаріусом з дотриманням чинного законодавства (а.с. 54-59). У клопотанні про зменшення витрат на правничу допомогу представник відповідача просив відмовити позивачеві у стягненні витрат на правничу допомогу в сумі 8000 гривень, посилаючись на те, що заявлена сума витрат є надмірною. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивачем не надано розрахунок витрат та докази їх оплати. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 4 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" і [PERSON] укладено договір № 298179 про надання споживчого кредиту в сумі 28750 гривень; строк кредиту - 730 днів з кінцевим терміном повернення 4.06.2022 року (а.с. 17-20). Згідно до виписки з особового рахунку боржника [PERSON] кредитна заборгованість за період з 26.11.2021 року по 22.12.2021 року складає 29315 гривень 83 копійки (а.с. 21). 15 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, відповідно якому пропонує стягнути на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованість, що виникла за кредитним договором № 298179 від 4.06.2020 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слон Кредит" (правонаступником якого є ТОВ "Вердикт Капітал") і [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.11.2021 року по 22.12.2021 року. Сума заборгованості складає 29815,83 гривні, у тому числі: 20910,46 гривень заборгованості за тілом кредиту; 8405,37 гривень заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами і комісією (а.с. 16). 16 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Бершадським С.М. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса від 15.01.2022 року № 5120 (а.с. 12-15, 22-23). 18 лютого 2022 року приватним виконавцем у виконавчому провадженні № 686770226 ухвалено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с. 24-26). Оцінюючи наведені докази, суд дійшов висновку про те, що вони є належними і допустимими, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування, отримані судом в порядку підготовки справи до судового розгляду та досліджені у судовому засіданні. Достовірність наведених доказів учасники справи не оспорюють. У справі, що розглядається, предметом спору є вимоги позивача [PERSON] до ТОВ "Вердикт Капітал" про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрованим у реєстрі за № 5120 щодо стягнення з позивача кредитної заборгованості за період з 26 листопада по 22 грудня 2021 року в сумі 29815 гривень 83 копійки. Підстави позову зводяться до наступного: нотаріусом порушено умови вчинення виконавчих написів, встановлених статтею 88 Закону України "Про нотаріат", а саме не перевірено, чи підпадає заявлена вимога відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" під вид заборгованості, що передбачений в Переліку № 1172 (постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172), та чи були подані на обгрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Крім того, нотаріус керувався нечинною постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", які постановою Київського апеляційного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнані незаконними. У відзиві на позовну заяву керівник ТОВ "Вердикт Капітал" не погодився з аргументами позивача, зазначивши, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевіряти, чи подано на обгрунтування стягнення документи відповідно до встановленого Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, при цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, що містяться в Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Оцінюючи аргументи учасників справи, суд констатує таке. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Порядок вчинення нотаріальних дій консульськими установами встановлюється цим Законом, Консульським статутом України та іншими актами законодавства України (стаття 39 Закону України "Про нотаріат"). Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 №282/20595) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У відповідності до п. 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Таким чином, аналізуючи положення наведених законодавчих актів, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Щодо чинності Переліку документів, яким керувався нотаріус, а саме постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", суд констатує наступне. До відзиву на позовну заяву представник відповідача не додав копії документів, які надавалися приватному нотаріусу для вчинення спірного напису. У свою чергу, приватним нотаріусом Личуком Т.В. не виконана ухвала суду від 30.11.2022 року про надання належним чином завірені копії документів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 15 січня 2022 року. Позивач [PERSON] до позовної заяви додала копію виконавчого напису нотаріуса від 15.01.2022 року, копію договору № 298179 про надання споживчого кредиту та копію виписки з особового рахунку за кредитним договором № 298179 від 4.06.2020 року (боржник [PERSON] ), копію постанов приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до пункту 2 яких, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Між тим, 22 лютого 2017 року Київський апеляційний адміністративний суд у справі № 826/20084/14 ухвалив постанову, відповідно якій визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме пункт 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Крім того, цим судовим рішенням зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. 1 листопада 2017 року Вищий адміністративний суд України постановив ухвалу, якою постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у даній справі залишив без змін і таким чином погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що у постанові Кабінету Міністрів України, яка оскаржувалася в судового порядку, фактично знівельовано вимогу законодавства щодо необхідності підтвердження наявності та безспірності заборгованості. Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 6 частини 10 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що у разі, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Тобто, законодавець забезпечив право боржника на захист його інтересів шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. У разі, якщо кредитор не направив боржникові повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, нотаріус не може здійснювати захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису. Суд погоджується з твердженнями позивача про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Виконавчий напис нотаріуса не породжує право стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 5.06.2017 року в справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наведених мотивів суд не погоджується з аргументами відповідача, який вважає, що виконавчий напис нотаріуса, який оспорює позивач, вчинено згідно приписів чинного законодавства України, оскільки на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса від 15.01.2022 року позивач [PERSON] не була проінформована про існування заборгованості, її розміру, що позбавило її права подати нотаріусу письмове заперечення. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 15.01.2022 року не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню. Тому, порушене право позивача [PERSON] підлягає судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved