Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

У грудні 2022р. представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, що пов`язані із наданням професійної правової допомоги у розмірі 14 400,00 грн. В обгрунтування заяви посилався на те, що 30.11.2022р. у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] було відмовлено. Відповідачем у відзиві на позов було зазначено, що останнім планується понести судові витрати, пов`язані із наданням професійної правової допомоги у розмірі 14 400, 00 грн. При ухваленні рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідач поніс додаткові витрати у розмірі 14 400,00 грн., які пов`язані з наданням правничої допомоги. Між [PERSON] та АО «Пі.Ес.Лоєрс» було укладено договір надання правової допомоги від 09.11.2022р. відповідно до якого у п.3.2 договору порядок розрахунків, їх форма та строк визначається сторонами відповідним додатком до цього договору. Зі змісту відзиву на позов вбачається достатньо велике правове обгрунтування, посилання на практику Верхового Суду, аналіз матеріалів справи та фактичних обставин задля формування правової позиції відповідача, що потребувало значного часу витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Витрати, понесені відповідачем за розгляд цієї справи є фактичними неминучими, а їх розмір обгрунтованим, що підтверджується матеріалами справи. Представник [PERSON] - [PERSON] подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги посилаючись на те, що відповідач втратив право на подання заяви щодо стягнення витрат на правничу допомогу після ухвалення судового рішення, оскільки не зробив і не подав відповідну заяву згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України до ухвалення судового рішення. Вказує, що представник відповідача у судових засіданнях (безпосередньо або в режимі відеоконференції) не приймав. Оскільки додатком № 1 до договору про надання правової допомоги від 09.11.2022р. передбачена сплата коштів лише безпосередню за участь в судовому засіданні або в режимі відеоконференції, відповідно підстави сплати послуг щодо участі в судових засіданнях відсутні, оскільки фактично такі не надавалися. Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 30.11.2022 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення сервітуту. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до п. 2, 2.1, 2.2 додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 09.11.2022р. сторони погодили наступні тарифи за надання юридичних послуг: 2 100.00 грн. за одну годину підготовки та подання відзиву на позов до суду: написання, підготовка, та оформлення відзиву на позов з додатками до нього для інших учасників справи, ознайомлення з матеріалами справи; 3 000,00 грн. за участь у судовому засіданні (безпосередньо або у режимі відеоконференції). Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 14.11.2022р. загальна вартість наданих послуг складає 8 400,00 грн./а.с.72/. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг від 30.11.2022р. загальна вартість наданих послуг складає 6000,00 грн. (участь у судових засіданнях 22.11.2022р. та 30.11.2022р.). Відповідно до платіжного доручення від 18.11.2022р. [PERSON] було сплачено 8 400,00 грн. за правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 09.11.2022р. /а.с.74/. Відповідно до платіжних доручень від 30.11.2022р. [PERSON] було сплачено 3 000,00 грн. та 3 000,00 грн. за правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 09.11.2022р. /а.с.75,76/. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначеного, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». В той же час як вбачається із матеріалів справи 22.11.2022р. представником відповідача було подано заяву про відкладення судового засідання, тобто [PERSON] у судове засідання не з`явився та судове засідання не відбулося. Крім того, 30.11.2022р. представником відповідача було подано заяву про розгляд справи без його участі. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача [PERSON] та стягнення витрат за надані послуги у розмірі 8 400,00 грн., що відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial