Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

У грудні 2021р. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що вона та відповідач - [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 2008 року, який розірвано рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 23.10.2017р. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після припинення фактичних шлюбних відносин та розірвання шлюбу, донька залишилась проживати разом з нею. У січні 2021 року донька вирішила проживати разом з батьком - відповідачем [PERSON] , з цього приводу між сторонами виник судовий спір, за результатами якого, з`ясувавши думку дитини, була укладена мирова угода, затверджена ухвалою суду від 24.05.2021р. за умовами якої сторони дійшли згоди стосовно місця проживання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Сторони також засвідчили, що після підписання мирової угоди вони не мають та, за наявності бажання дитини в подальшому проживати разом з батьком, не будуть мати між собою будь-яких неврегульованих немайнових питань та претензій щодо місця проживання дитини. На час підписання мирової угоди, з урахуванням думки дитини, підтвердили повне врегулювання спору про визначення місця проживання дитини. Водночас, Розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району №129р від 25.03.2021р. позивачці було встановлено порядок побачень з донькою. Проте, відповідач постійно вигадував штучні перепони для того, щоб не надавати їй можливості зустрічей з дитиною у визначені для побачень дні, або він просто ігнорував її телефонні дзвінки щоб домовитись про зустріч з дитиною. 27.10.2021р. відповідач в черговий раз не відповідав на її телефонні дзвінки з приводу дитини, тому вона вимушена була звернутись до поліції із відповідною заявою. Після того, як співробітники поліції поспілкувались з відповідачем, він 27.10.2021р. безперешкодно передав їй дитину. Наступного дня донька повідомила їй, що не хоче повертатись до батька, а бажає жити з нею. Про це вона повідомила відповідача, що він сприйняв спокійно та не заперечував, а наступного дня передав особисті речі дитини. Отже, з 27.10.2021р. дитина стала постійно проживати разом з нею. У листопаді 2021 року вона звернулась до відділу соціальної роботи по Хортицькому району Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді із заявою про фіксування думки її доньки щодо її проживання разом з нею, у зв`язку з чим 18.11.2021р. практичним психологом вказаного відділу проведена бесіда з [PERSON] , [INFO] , та з`ясовано, що на даний час найбільшу прихильність дитина має до матері та вона вирішила залишитись проживати з нею. Серед іншого, у відповіді Запорізького міського центру соціальних служб від 29.11.2021р. за №3610/03-06 також було зазначено, що дитина повідомила, що просила батька частіше бачитись з матір`ю, однак він не дозволяв, пояснюючи це різними справами, які потрібно зробити саме в дні зустрічей. Зазначає, що вона дуже любить доньку, завжди піклується про її розвиток, духовний та емоційний стан, прислуховується до її потреб, допомагає дитині, контролює її в шкільному навчанні, привчає до спорту, дисципліни та відповідальності. Бажання доньки та її проживати разом цілком збігаються. Отже, оскільки суттєво змінились обставини та дитина, за власним бажанням з 27.10.2021р. проживає разом з нею, вона вимушена звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання дитина разом з нею. Також зазначає, що за заявою [PERSON] Хортицьким районним судом м.Запоріжжя 01.10.2021р. у справі №337/3412/21 видано судовий наказ про стягнення з неї на його користь аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.06.2021р. і до повноліття дитини. У зв`язку з тим, що донька з 27.10.2021р. проживає разом з нею, є всі підстави для припинення стягнення з неї аліментів на утримання доньки на користь відповідача. Отже, просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] , а також припинити з 27.10.2021 року стягнення аліментів з неї на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Хортицького районного суду м. Запоріжжя № 337/3412/21 від 01.10.2021 року. Ухвалою суду від 08.12.2021р. відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. Відзив на позов від відповідача [PERSON] не надходив. 07.04.2022р. до суду надійшов висновок органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району щодо вирішення спірного питання. 18.05.2022р. підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до судового розгляду. Позивачка [PERSON] , яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою сервісу EasyCon, та її представник - адвокат Біліченко О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові, а також позивачка [PERSON] додатково пояснила, що через тиждень після початку військової агресії російської федерації проти України та введення в Україні 24.02.2022р. воєнного стану, вона з донькою [PERSON] виїхали з м. Запоріжжя та з України за кордон. 14.03.2022р. вони знайшли прихисток у Ірландії, де вона наразі знаходиться. Вона має місце для проживання, яке орендує, офіційно влаштувалась на роботу, має постійний дохід, дитина в Ірландії відвідувала місцеву школу. Проте, 09.08.2022р. відповідач [PERSON] приїхав до Ірландії та без її дозволу вивіз доньку у Польщу, у зв`язку з чим вона звернулась до поліції. Через деякий час було з`ясовано, що відповідач з дитиною перебувають у місті Вроцлав Республіка Польща, у зв`язку з чим вона поїхала до них та виявила, що вони мешкають у загородньому будинку, в якому проживає багато людей, у будинку дуже брудно, умови для проживання незадовільні. Вона зустрілась з донькою і остання повідомила про те, що вирішила проживати з батьком. Вважає, що донька передумала жити разом з нею під впливом батька, якого вона жаліє. Таке рішення доньки для неї має важливе значення, проте їй лише 12 років, тому вона не усвідомлює, що робить. При цьому вона не чинила перешкод доньці та відповідачу бачитись та спілкуватись. Вважає, що батько недостатньо виконує свої батьківські обов`язки, у нього погані умови для проживання, тому донька повинна проживати разом з нею. Представник позивачки - адвокат Біліченко О.О. додатково пояснив, що малолітня донька сторін тривалий час після припинення шлюбних відносин сторін, а саме у період з 2017 року 2021 рік, проживала разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] . Лише з січня 2021 року по жовтень 2021 року дитина проживала з батьком - відповідачем [PERSON] , але наприкінці жовтня 2021 року вона знову вирішила проживати з матір`ю. Дійсно з серпня 2022 року дитина знову проживає разом з батьком, вони перебувають у Польщі. Проте, з урахуванням замалого віку дитини та змінюваності її думки слід критично поставитись до такого вибору дитини проживати з батьком. Також просить врахувати висновок органу опіки та піклування, в якому визначено про доцільність визначення проживання доньки сторін з матір`ю. Крім того вказав, що допитані в суді свідки підтвердили, що позивачка та донькою мали добрі та довірливі стосунки. Позивачка, хоча на даний час і проживає в Ірландії через військові дії в Україні, проте має офіційний дозвіл на проживання у вказаній країни, має постійний дохід, який перевищує дохід відповідача, орендує житло, дитина в Ірландії була зарахована до школи, вона належним чином піклувалась про неї. Тобто у позивачки більше переваг чим у відповідача, тому в інтересах дитини її місце проживання слід визнати з матір`ю. З цих же підстав просив задовольнити вимоги позивачка про припинення стягнення з неї на користь відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідач [PERSON] , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою сервісу EasyCon, та його представник - адвокат Нікітіна Т.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у їх задоволені відмовити. Відповідач [PERSON] пояснив, що у 2021 році між сторонами було укладено мирову угоду, яка затверджена судом, про те, що їх донька [PERSON] буде проживати разом з ним. Проте, у жовтні 2021 року донька пішла до матері - [PERSON] , декілька днів з нею не було зв`язку, а потім донька [PERSON] повідомила, що хоче жити з матір`ю. Він погодився з таким бажанням доньки, привіз їй особисті речі. Через деякий час йому почали телефонувати вчителя зі школи та повідомляли, що у доньки багато боргів з навчання. Отже, він зробив висновок, що мати не допомагала доньці у навчанні. Також йому телефонували з органу опіки з повідомленням, що до них надійшла заява [PERSON] про те, що донька буде жити разом з нею. Він не заперечував, якщо це було бажання доньки, діяв в її інтересах. Після початку військової агресії російської федерації проти України, він запропонував позивачці вивезти дитину за кордон задля її безпеки. Позивачка відмовилась, повідомила, що це зробить сама та вони виїхали з місця мешкання. Після цього вона заблокувала його номер у своєму телефоні, він не міг їм додзвонитись, звертався до органу опіки, просив допомогти розшукати доньку, тривалий час їх шукав. Згодом донька [PERSON] вийшла на зв`язок через телефон подруги та повідомила, що мати забрала у неї всі засоби зв`язку. Донька повідомила адресу де вони мешкають і він туди приїхав, щоб зустрітись з донькою. Дитина повідомила, що хоче жити разом з ним, у зв`язку з чим він її забрав до себе. Наразі вони мешкають у місті Вроцлав Республіка Польща, куди він виїхав після початку війни. Наразі він з донькою мешкають у орендованому приватному будинку, а також вони орендують 2-кімнатну квартиру, де перебувають на вихідних. Разом з ними проживає його дружина, її дві неповнолітні доньки та його сестра з дитиною. У [PERSON] є окрема кімната, всі необхідні речі для дівчини. Доньку він оформив у місцеву школу, в якій у неї були гарні успіхи. Він діє в інтересах дитини, піклується про її стан здоров`я, розвиток, належне навчання. Він продовжує працювати, його дохід в середньому становить 3000 доларів США на місяць. Донька постійно спілкується з матір`ю через різні меседжі, ніяких перешкод цьому він не чинить. На даний час дитина хоче жити разом з ним, проте він не буде заперечувати, якщо [PERSON] в подальшому змінить свою думку та захоче жити разом з матір`ю. Представник відповідача - адвокат Нікітіна Т.Г. в судовому засіданні додатково пояснила, що думка дитини, якій виповнилось 12 років, має першочергове значення при вирішенні питання з ким з батьків вона повинна проживати. Під час проживання дитини разом з матір`ю, зокрема у Ірландії , остання фактично заборонила їй спілкуватись з батьком, що проявилось у відібранні у дитини засобів зв`язку. Дитина виявила бажання жити з батьком, свідомо йому зателефонувала з цього приводу, тому він її забрав до себе. Насильницьке повернення дитини матері завдасть їй психічної шкоди. Тому, з урахуванням думки дитини, її слід залишити з батьком, відмовивши позивачці у позові. В судовому засіданні у присутності психолога - [PERSON] , була заслухана думка малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка в режимі відеоконференції за допомогою сервісу EasyCon категорично заявила, що бажає жити разом з батьком, з яким їй живеться добре. Також повідомила, що після того, як вона з матір`ю переїхали до Ірландії , мати забрала у неї всі засоби зв`язку, вони сварились між собою, коли вона намагалась спілкувалась з батьком. У неї з мамою напружені відносини, хоча вона її любить, але більше вона прихильна до батька. Через подругу вона зв`язалась з батьком та попросила його її забрати до себе. Він приїхав до неї і вони поїхали до Польщі. У Польщі вони мешкають у великому будинку, в якому вона має окрему кімнату та все необхідне для життя, розвитку, навчання. До сварки, яку влаштувала мама коли приїхала до Польщі, вона відвідувала місцеву школу, спілкувалась з однолітками. Потім перестала ходити до школи, їй соромно. Просить врахувати її думку, а саме її бажання жити з батьком, та залишити її разом з ним. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району Куркова К.В. в судовому засіданні просила ухвалити рішення в інтересах дитини та з урахуванням наданого висновку органу опіки та піклування. Після оголошення перерви в судовому засіданні представник третьої особи в судове засідання не прибула, надала заяву, в якій просила провести судове засідання у її відсутність, рішення прийняти в інтересах малолітньої дитини з урахуванням висновку органу опіки від 11.03.2022р. Представник третьої особи - Хортицького ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не прибув, про час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином. Заперечень на позов не надходило. Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність представників третіх осіб. Свідок [PERSON] , яка є подругою позивачки [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що після припинення шлюбних відносин сторін, їх донька [PERSON] залишилась проживати з позивачкою, яка виховувала її, в усьому допомагала, не перешкоджала спілкуватись дитині з батьком. На початку 2021 року [PERSON] переїхала до батька - відповідача [PERSON] , через що позивачка була дуже засмучена. Проте, наприкінці жовтня 2021 року [PERSON] знову повернулась до матері, між ними відновились дуже добрі відносини. При цьому їй відомо, що відповідач після цього надавав позивачці гроші лише на репетиторів для дитини та для сплати внесків у школу, інших грошей на утримання доньки не надавав. В подальшому взагалі нічим не допомагав, а позивачка має сплачувати на його користь аліменти. Після початку військових дій на території України, вона [PERSON] не бачила, з нею не спілкувалась. Свідок [PERSON] , яка є подругою позивачки [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що позивачка [PERSON] дуже добра мати. Після припинення шлюбних відносин сторін ніколи не перешкоджала спілкуватись її доньці [PERSON] з батьком. На початку 2021 року [PERSON] перейшла жити до батька, але в жовтні 2021 року повернулась до матері через який-то конфлікт з батьком. Відносини між матір`ю та донькою були добрі. [PERSON] казала, що бажає жити з матір`ю, оскільки у батька інша жінка та інші діти. При цьому, коли дитина мешкала з матір`ю, батько не дуже приймав участь у вихованні доньки, у тому числі матеріально. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, пояснила, що після розлучення у 2017 році її донька пішла з дитиною жити у орендовану квартиру. [PERSON] жодним чином їм не допомагав, позивачка самостійно виховувала та утримувала дитину. На початку 2021 року відповідач почав маніпулювати дитиною та переманив її до себе, але у жовтні 2021 року дитина знову повернулась до матері. Для маніпуляції він казав дитині, що в нього погане з серцем. Наприкінці жовтня 2021 року онука повідомила, що вона батьку не потрібна, оскільки у нього є інша жінка та інші діти. У онуки дуже добрі відносини з матір`ю. Відповідач, після того як онука повернулась до матері, участі у вихованні доньки не приймав. Після початку військової агресії російської федерації проти України, він поїхав з міста, про доньку не потурбувався. Перед судовим засіданням (відбувалось 27.06.2022р.) вона по телефону спілкувалась з дитиною, яка перебуває з матір`ю в Ірландії, і вона повідомила, що бажає жити з матір`ю. При цьому позивачка працює, має достатній дохід, а онука відвідує школу. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, які містяться в матеріалах справи, та встановлені наступні обставини: Сторони: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2008 року, який розірвано у 2017 році (арк.8 зворот). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (арк.10), яка після припинення шлюбних відносин сторін залишись проживати разом з матір`ю. У січні 2021 року донька сторін - [PERSON] за власним бажанням вирішила проживати разом з батьком - відповідачем [PERSON] . При цьому, вказані обставини визнаються сторонами, сумнівів в достовірності цих обставин та добровільності визнання їх сторонами у суду немає, у зв`язку з чим в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, такі обставини не підлягають доказуванню іншими належними та допустимими доказами. Розпорядженням голови районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району №129р від 25.03.2021р. [PERSON] було встановлено порядок побачень з малолітньою [PERSON] , [INFO] , а саме щотижня з 14.00 годин середи до 08.00 годин четверга; перший, другий та третій тиждень місяця з 14.00 годин п`ятниці до 12.00 годин неділі; четвертий тиждень місяця з 08.00 годин четверга до 08.00 годин п`ятниці; інші дні та часи за домовленістю між батьками (арк.15). Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 24.05.2021р. у справі ЄУН 337/5500/20 затверджено мирову угоду, укладену 12.05.2021р. між [PERSON] та [PERSON] про визначення місця проживання дитини, відповідно до умов якої, сторони дійшли згоди стосовно місця проживання спільної дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Сторони домовились, що місцем проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , є місце проживання батька - [PERSON] та засвідчили, що після підписання мирової угоди вони не мають та, за наявності бажання дитини в подальшому проживати разом із батьком, не будуть мати між собою будь-яких неврегульованих немайнових питань та претензій щодо місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , яке є предметом даної угоди (арк.12-14, 64-65). 01.10.2021р. Хортицьким районним судом міста Запоріжжя у справі ЄУН 337/3412/21 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.06.2021 року і до повноліття дитини (арк.66). 27.10.2022р. [PERSON] звернулась через оператора «102» до ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області з заявою про те, що її колишній чоловік [PERSON] порушує рішення Хортицької районної адміністрації ЗМР щодо порядку зустрічей із неповнолітньою донькою [PERSON] , 2010 р.н. Донька не виходить на зв`язок (арк.16-17). Також, судом встановлено та визнається сторонами, що з 27.10.2021р. малолітня донька сторін [PERSON] за власним бажанням почала проживати разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] . Згідно з актом обстеження умов проживання від 11.02.2022р., дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання у квартирі задовільні, у квартирі чисто, є меблі та побутова техніка, комунікації підключені. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови, є окрема кімната, необхідні меблі, одяг, взуття, засоби гігієни. Стосунки у сім`ї добрі (арк.56). При цьому, 16.08.2021р. за позивачкою [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , підстава - ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя 337/1854/21 від 13.05.2021р. (арк.11). 18.11.2021р. практичним психологом відділу соціальної роботи по Хортицькому району Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ЗМР проведена бесіда з [PERSON] , [INFO] щодо з`ясування прихильності до батьків та бажання проживати з одним з них, в ході якої з`ясовано, що на той час найбільшу прихильність дитина має до матері. Водночас, серед іншого з`ясовано, що дитина батька любить, має прихильність до нього, однак близькі стосунки з мамою для неї також мають велике значення. Вказана інформація міститься у повідомленні директора Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ЗМР від 29.11.2021р. за №3610/03-06 (арк.19). 28.01.2022р. практичним психологом відділу соціальної роботи по Хортицькому району Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ЗМР проведена бесіда з [PERSON] , [INFO] щодо з`ясування прихильності до батьків та бажання проживати з одним з них, в ході якої з`ясовано, що найбільшу прихильність дитина має до матері. Водночас, серед іншого з`ясовано, що дитина має велику образу на батька за те, що він з нею рідко спілкується, не приділяє їй уваги, приховав той факт, що збирається одружитись. Вказана інформація міститься у повідомленні директора Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ЗМР від 07.02.2022р. за №368/03-06 (арк.57). Відповідно до висновку органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №21.01/03-23/252 від 11.03.2022р., місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , доцільно визначити з матір`ю [PERSON] (арк.54-55). Згідно з даними, яка містяться у документах під назвою Дозвіл залишатись в державі згідно з розділом 60 Міжнародного захисту Акт 2015 (переклад на українську) [PERSON] та малолітній [PERSON] надано Дозвіл проживати в державі Ірландія терміном 1 рік з 15.03.2022р. (арк. 129-130). 25.04.2022р. [PERSON] , [PERSON] (орендодавці) та [PERSON] , [PERSON] (орендарі) уклали договір оренди житлового приміщення, відповідно до умов якого орендарі отримали у користування житлове приміщення у [ADDRESS] місяців зі сплатою орендної плати 1600 на місяць (арк.163-165, 170-172). Позивачка [PERSON] з 24.05.2022р. та станом на 24.08.2022р. працювала в салоні краси «Форевер» м.Дублін (Ірландія) та її основна заробітна плата становила 12 євро на годину на основі 45 годин на тиждень, брутова заробітна плата - 540 євро на тиждень (арк.168-169). З 26.04.2022р. по 30.06.2022р. [PERSON] , [INFO] , навчалась та відвідувала Джорджівську національну школу м.Дублін (Ірландія) (арк.166-167). Згідно з інформацією Запорізького багатопрофільного ліцею №99 ЗМР від 25.10.2022р. за №354, [PERSON] є ученицею 6-Г класу, має пропуски занять: уроків - 109, днів - 22. Пропуски вважаються з поважних причин на підставі того, що [PERSON] мекає з батьком у Польщі і навчається там у польській школі (арк.206). 15.11.2022р. адвокат Домінік Войчеховський, який діяв в інтересах [PERSON] , звернувся до Окружного суду Вроцлава-Кшикув ІІІ Відділ у справах сім`ї та неповнолітніх з листом про те, що станом на 18.10.2022р. [PERSON] , [INFO] , не відвідує школу, у зв`язку з чим просив терміново вжити заходів стосовно предмету провадження (арк.204-205). Крім того, стороною позивача надано копію листа з окружного управління поліції Ірландії, адресоване пану Симонавічус та пані Коміссаровій щодо розслідування ймовірного викрадення дитини [PERSON] (арк.131). На підтвердження легального перебування у Республіці Польща, стороною відповідача надано копії довідок про присвоєння 01.08.2022р. [PERSON] , а 22.08.2022р. [PERSON] номеру PESEL з юридичною підставою: ст.16 абз.3 Закону від 24.09.2010р. «Про облік чисельності населення. З виписки по надходженням по картці/рахунку [PERSON] та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 26.08.2022р. вбачається, що позивач у період з 3 кварталу 2021 року по 3 квартал 2022 року мав дохід у розмірі 108140 грн. та регулярні зарахування грошових коштів на його картковий рахунок (арк. 150-157). З 01.09.2022р. [PERSON] , [INFO] , яка проживає у [ADDRESS] , зарахована до 6-б класу початкової школи №80 ім. Тисячоліття Вроцлава у м.Вроцлав (копія довідки від 05.09.2022р.) (арк.143). Відповідно до довідки Запорізького багатопрофільного ліцею №99 ЗМР від 21.11.2022р. за №387, [PERSON] , [INFO] , з 07.11.2022р. приступила до навчання у 6-Г класі, заняття проводяться у дистанційному режимі. [PERSON] активно включилась у процес навчання. Проявляє зацікавленість до предметів гуманітарного циклу, інтерес до мистецтва, а також до математики. Відвідує уроки в онлайн форматі, пропусків уроків станом на 20.11.2022р. не мала. Домашні завдання виконує. Середній бал успішності за два навчальні тижня -7,6 балів. Батько здійснює постійну допомогу у надолуженні донькою навчального матеріалу, який був пропущений у вересні-жовтні, як допомогу технічну ( [PERSON] має достатньо приладів для дистанційного навчання), так і психологічну; батько підтримує постійний зв`язок з класним керівником і окремими вчителями-предметниками, контролює результати навчальних досягнень доньки, допомагає їй встановити зручний для неї режим дня (арк. 200). На підтвердження належних умов проживання малолітньої [PERSON] з серпня 2022 року разом з батьком у м.Вроцлав Республіка Польща, стороною відповідача надані фотокартки, зокрема, фото на яких зображена дитина сторін поруч з будинком, у кімнатах, з ноутбуком, Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. У статті 3 Конвенції про права дитини (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч.1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно дл ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно із ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини (ст.141 СК України). У ч.4 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ч.2). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України). Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розмірі платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду від 14.09.2022р. у справі № 466/1017/20 (провадження № 61-3587св22) зроблено висновок, що «рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. В постанові Верховного Суду від 14.02.2019р. в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України дає підстави для висновку, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». В постанові Верховного Суду від 28.04.2022р. у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21) зроблено висновок, що «при визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесів вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Колегія суддів зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів». Відповідно до ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. В постанові Верховного Суду від 28.04.2022р. у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21) зроблено висновок, що «відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і гарантує, що інтереси дітей захищені. Належна увага повинна приділятися поглядам та думці дитини згідно з її віком і зрілістю. Закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом із тим згода дитини на проживання з одним із батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією». З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю та припинення стягнення аліментів на утримання дитини через наступне. Так, ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Звертаючись у грудні 2021 року до суду із зазначеним позовом [PERSON] обґрунтовувала свої вимоги тим, що змінилися обставини, які існували при затвердженні сторонами мирової угоди стосовно місця проживання дитини, а саме на час звернення до суду з позовом малолітня донька сторін не бажає жити з батьком, проживає разом з нею та висловлює бажання проживати з нею в подальшому. Так, позивачка зазначає, що після припинення шлюбних відносин сторін у 2017 році, їх донька залишилась проживати разом з нею. У січні 2021 року дитина вирішила жити разом з батьком [PERSON] , проте 27.10.2021 року донька знову змінила свою думку та почала проживати разом з нею. Водночас, під час судового розгляду встановлено, що після початку військової агресії російської федерації проти України та введення в Україні 24.02.2022р. воєнного стану, задля безпеки позивачка [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] виїхали за кордон. Відповідач [PERSON] також виїхав за межі України. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, після виїзду за кордон малолітня [PERSON] до 09.08.2022р. проживала разом з матір`ю - [PERSON] у м. Дублін Ірландія, а з 09.08.2022р. по теперішній час за власним бажанням проживає разом з батьком [PERSON] у м. Вроцлав Республіка Польща. На даний час дитина навчається дистанційно у Запорізькому багатопрофільному ліцеї №99. При вирішенні вказаного спору щодо місця проживання малолітньої дитини суд враховує ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, а саме, що обома батьками створюються однакові належні умови для проживання дитини, батьки належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому, судом встановлено, що між сторонами у справі існують особисті неприязні відносини. З метою встановлення особистої прихильності дитини до батьків, судом була вислуханадумка дитини [PERSON] , який виповнилось 12 років, та яка виявила бажання проживати саме з батьком. Пояснила суду, що бажає проживати разом з батьком, не відмовляється від спілкування з матір`ю, але висловила образу на матір за те, що вона не дозволяла їй спілкуватись з батьком, забравши у неї засоби зв`язку. За словами дитини батько приділяє їй достатньо часу та уваги, вона задоволена умовами проживання та ставленням до неї. Наголосила, що прихильність має саме до батька та просила залишити її проживати з ним. На час ухвалення рішення у даній справі судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде мати більш позитивний вплив на дитину, ніж залишення її проживати разом з батьком. [PERSON] не надала суду переконливих доказів на підтвердження того, що проживання дитини з батьком суперечить найкращому забезпеченню інтересів дитини. Водночас, суд враховує, що в подальшому, з урахуванням обставин, які можуть виникнути, місце проживання дитини може бути змінено за згодою батьків та самої дитини, а після досягнення [PERSON] у 2024 році чотирнадцяти років, вона вправі самостійно визначати з ким із батьків буде проживати. Отже, встановивши, що і батьком, і матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дитини, суд, виходячи із найкращих інтересів малолітньої [PERSON] , з урахуванням її бажання, врахувавши у тому числі вік дитини, право на гармонійний розвиток і належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами та обов`язками батьків, дійшов висновку про доцільність залишення місця проживання дитини з батьком. Матір дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право брати участь у її житті та вихованні незалежно від того, з ким дитина буде проживати. Суд зауважує, що проживання малолітньої [PERSON] разом з її батьком [PERSON] не позбавляє матір дитини піклуватися про неї, бачитись з нею, спілкуватись, брати участь в її житті, проявляти материнську любов. На переконання суду, визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом із матір`ю на даний час не відповідатиме найкращому забезпеченню її інтересів, оскільки у цьому випадку дитині доведеться всупереч її бажання змінити своє соціальне середовище, переїхати до іншої країни, що може негативно вплинути на її психологічний стан. Втрата контакту з батьком негативно вплине на психоемоційний стан малолітньої [PERSON] , що в подальшому може стати психологічною травмою для дитини та відбитися на її міжособистісних стосунках, створить загрозу заподіяння дитині психічної шкоди, що не відповідає концепції «найкращих інтересів дитини». Суд не погоджується з письмовим висновком органу опіки та піклування з позицією щодо розв`язання даного спору, а саме доцільності визначення місця проживання дитини з позивачкою, оскільки вказане питання органом опіки та піклування розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулось 16.02.2022р. та рішення прийнято з урахуванням житлово-побутових умов позивачки, фактичного проживання дитини з матір`ю, думки дитини тощо. Водночас, на час вирішення справи вказані обставини змінились так, що повернення дитини, яка за власним бажанням наразі проживає з батьком, до позивачки суперечить інтересам дитини. Усталена практика Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - і якщо це не порушуватиме права та інтереси дитини - підлягають врахуванню інтереси батьків. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Суд відхиляє доводи сторони позивача відносно того, що суд має критично віднестись до думки дитини через її замалий вік (12 років) та змінюваність її думки з огляду на те, щодитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Донька сторін висловила свою думку у спорі батьків щодо її місця проживання. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, лише якщо цього вимагають її інтереси. Проте судом не встановлено обставин, які б свідчили, що проживання дитини разом з батьком суперечить її інтересам, зокрема, що він неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, жорстоко поводиться з дитиною або не піклується про неї, належним чином не забезпечує дитині умови для гармонійного життя та духовного розвитку. Доводи представника позивачки про те, що позивачка [PERSON] може краще ніж відповідач [PERSON] забезпечити дитині належні умови для виховання та розвитку, відповідач не надав доказів щодо наявності на даний час у нього житла у Республіці Польща, його доходи є меншими доходів позивачки є неспроможними, оскільки суд при визначенні місця проживання дитини бере до уваги також інші критерії, зокрема ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до батька, вік дитини, та виходить із якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відносно заперечень представника позивачки щодо фотографій, які надані стороною відповідача як доказу належних умов проживання малолітньої дитини, то суд зазначає, що ці фотографії не є єдиною підставою для встановлення такого факту, проте оцінюється судом в сукупності з іншими доказами та враховується на підтвердження факту належних умов проживання дитини з батьком, що стороною позивача не спростовано. З урахуванням встановлених обставин суд, врахувавши думку дитини та її інтереси, дійшов до висновку про відсутність правових підстав для визначення місця проживання [PERSON] разом із матір`ю, оскільки це не сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення з позивачки аліментів на утримання дитини, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. Як встановлено судом та заперечується сторонами, дитина на час вирішення спору проживає разом з батьком - [PERSON] , який є одержувачем аліментів. Отже, оскільки спільна дитина сторін проживає з батьком, який є одержувачем аліментів, то підстав для припинення стягнення аліментів з матері немає. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. На підставі викладеного в задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору, а також витрати на правову допомогу, не компенсується.

Outcome: dismissed