Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою, в якій просив стягнути з останнього на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 100276,41 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13 березня 2018 року позивач був прийнятий на роботу у ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» електрослюсарем підземним. Наказом №25к від 25 січня 2021 року позивача звільнено з підприємства за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України. В день звільнення позивач перебував на підприємстві, отримав трудову книжку, однак відповідач не провів з ним остаточного розрахунку по заробітній платі. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 10 серпня 2022 року на адресу суду надійшла заява, у якій представник відповідача [PERSON] просив суд винести рішення по суті справи, у відповідності до норм чинного законодавства. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Позивач з 13 березня 2018 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, займаючи посаду електрослюсар підземний, та 25 січня 2021 року позивача було звільнено згідно ч.1 ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.19-22). Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» від 09 серпня 2022 року №128, позивач [PERSON] був звільнений 25 січня 2021 року наказом від 25 січня 2021 року №25/к, та з ним проведено повний розрахунок включно по жовтень 2019 року. Сума заборгованості з листопада 2019 року по січень 2021 року на дату складання довідки 100276,41 грн. Сума заборгованості зазначена після утримань всіх обов`язкових податків та зборів (а.с.36). Відповідно до ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, яка згідно ст.115 вказаного Кодексу виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення\~видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом враховуються роз`яснення викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за яким задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, судом встановлено, що заборгованість відповідача по заробітній платі перед позивачем за період з листопада 2019 року по січень 2021 року складає 100276,41 грн. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням предмету та підстави позову, суд дійшов висновку, що ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права позивача, характеру його порушення, наслідкам, спричиненим цим порушенням, буде стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 100276,41 грн. Зазначену суму заробітної плати позивачу станом на час розгляду справи судом не виплачено, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Разом з цим, судом враховується, що такий розмір заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, визначений вже з урахуванням утримання податку й інших обов`язкових платежів. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Розподіляючи судові витрати судом враховується наступне. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1002,76 грн (1 відсоток ціни позову).

Outcome: approved