Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути пеню за несвоєчасне виготовлення і встановлення меблів у розмірі 1110 євро і зобов`язати відповідача надати позивачу на підписання акт приймання-передачі продукції у відповідності до вимог п.6.2 договору. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 24.11.2019 позивачка уклала з відповідачем договір про виготовлення меблів, за умовами якого термін виготовлення меблів та доставка на об`єкт монтажу складає 4-55 робочих днів, який сплив 12.02.2020. Меблі було виготовлено і доставлено на об`єкт лише 18.03.2020. Монтаж меблів за договором мав бути здійснений протягом 2-10 робочих днів, однак розпочався лише після її письмового звернення - 22.06.2020. Період затримки виготовлення, поставки та монтажу меблів склав 130 днів (13 лютого - 21 червня). На письмову вимогу позивача щодо сплати пені - відповіді не отримано, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з цим позовом. У відзиві представник відповідача вважає заявлені вимоги безпідставними, посилаючись на те, що виготовлення та поставка меблів були здійснені у відповідності до умов договору, зміна строку викликана діями самої позивачки, яка 12.02.2020 року прийняла рішення про зміну раніше обраної побутової техніки, а також не могла визначитись з мийкою. З 12.03.2020 на території України був введений карантин і за погодженням з позивачкою доставка меблів здійснена 18.03.2020. З погодженням з позивачем, у зв`язку з карантином, відстрочено монтаж меблів. До 14.06.2020 вимог щодо цього від позивача не надходило, а лише в цю дату подано письмову вимогу, яка була негайно розглянута відповідачем і 22.06.2020 здійснено монтаж меблів. Вважає, що вимога про надання акту приймання-передачі меблів не є належним способом захисту права, сам акт двічі надавався на підписання позивачу. Просить у задоволенні позову відмовити. Подав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності. У відповіді на відзив позивач заперечує проти доводів, викладених у відзиві, вказує на дотримання строку позовної давності. У запереченнях представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 541 грн. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 24.11.2019 між [PERSON] (позивач) укладено з ФОП [PERSON] (відповідач) договір про виготовлення меблів. Згідно з п.8.1 Договору, виконавець виготовляє продукцію у строк 45-55 робочих днів, який починає обчислюватись з наступного дня після дати технологічних обмірів приміщення та письмового погодження замовником ескізу, при умові, що стеля, підлога, стіни, електромережі, розетки та сантехнічні підводи знаходяться в остаточному вигляді та при наявності детальної письмової інформації щодо побутової техніки. Технологічні креслення, ескізи підписані замовником 26.11.2019, строк доставки меблів заплановано на 18.02.2020 12.02.2020 позивач прийняла рішення про зміну раніше обраної побутової техніки. Відповідно до п.12 Пам`ятки замовника, яка підписана сторонами і є складовою частиною договору, зміни до конструкції та комплектації/зовнішнього виду меблів за ініціативою Замовника можливі протягом 5 робочих днів після технологічних обмірів приміщення, що перебуває у остаточному вигляді, без зміни строків виготовлення продукції. В іншому випадку, по закінченню даного строку, строк виготовлення продукції переноситься на дату, встановлену компанією «AYAX». Отже, прийнявши рішення про зміну раніше обраної побутової техніки, позивач фактично змінила строк виготовлення продукції, повноваження по визначенню якого згідно пам`ятки належали виконавцю, що і призвело до відтермінування встановлення кухні до 18.03.2020. Відповідно до ч.1, 3, 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Судом встановлено, що у правовідносинах між позивачем та відповідачем останнім не виконано своєчасно, тобто у строк, визначений договором, роботи з монтажу виготовленої продукції (кухні). Доказів щодо поважності причин пропуску цього строку відповідачем не надано, посилання на те, що у усній бесіді позивач зобов`язалась повідомити про те, коли саме здійснювати монтаж меблів жодним доказом не підтверджена. У період з 18.03.2020 по 22.06.2020 відповідач не звертався до позивача щодо надання можливості виконати роботи, обумовлені договором, у строк. Посилання на те, що з березня 2020 в Україні встановлено карантин, не є підставою для звільнення від виконання зобов`язань за договором з дотриманням відповідних протиепідемічних заходів. Відповідно до п.7.1.2 Договору, у випадку затримки виготовлення та встановлення продукції з вини виконавця, більш ніж на 15 робочих днів, виконавець сплачує замовнику пеню у розмірі 3% вартості роботи, визначеної у специфікації за кожен день з моменту отримання виконавцем письмової заяви від замовника про порушення умов договору та при умові дотримання замовником умов, викладених у розділі 8 цього Договору, але не більше 5% ціни продукції, зазначеної у п.4.1 Договору. Пунктом 4.1 Договору встановлено договірну ціну за договором у розмірі 3 360 евро (90 316 грн.). А тому, суд вважає, що пеня за порушення строків монтажу меблів складає 168 евро, що на момент ухвалення рішення складає 6 525,12 грн. Разом з тим, судом встановлено, що 22.06.2020 відповідачем було здійснено монтаж меблів позивачу. Позовну заяву подано до суду 06.10.2021. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Положеннями ст.ст.257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а щодо вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) один рік. Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що позовну заяву про стягнення пені за прострочення виконання робіт за період з 18.03.2020 по 22.06.2020 подано до суду лише 06.10.2021, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для пред`явлення вимог про стягнення пені, з урахування заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності, поданої відповідачем, суд вважає правильним у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. Щодо вимоги про зобов`язання відповідача надати вірний акт приймання-передачі продукції, суд вважає правильним зазначити наступне. Пунктом 6.2 Договору передбачено приймання-передача продукції шляхом підписання акту приймання-передачі продукції. Акт здачі-приймання робіт від 18.03.2020 до Договору від 24.11.2019 був направлений засобами поштового зв`язку позивачу відповідачем 06.01.2021, у зв`язку з відмовою позивача від його підписання при доставці меблів. Враховуючи те, що протягом 3 календарних днів позивачем не було направлено письмові зауваження, претензії щодо продукції, то вважається, що замовник прийняв роботи (п.6.5 Договору). Саме по собі найменування акта: «приймання-передачі продукції» чи «здачі-приймання робіт від 18.03.2020 до Договору від 24.11.2019» не має значення для правовідносин сторін, оскільки Акт здачі-приймання робіт від 18.03.2020 до Договору від 24.11.2019 є підтвердженням виконання відповідачем своїх робіт саме за цим договором. Тому у цій частині, суд визнає заявлені вимоги безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. 5, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed