Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 16 189,00 грн, що становить 50% витрат, понесених позивачем. Позовні вимоги мотивовані тим, що дитина хворіє на цукровий діабет першого типу, навчається за дистанційною формою навчання, внаслідок чого позивач несе додаткові майнові витрати на його утримання, а саме змушена була для забезпечення дитини комп`ютерною технікою придбати ноутбук вартістю 16 874,00 грн, ліцензійне програмне забезпечення - 5 000,00 грн, окуляри - 2 030,00 грн, футляр для окулярів - 180,00 грн, одяг, взуття - 8 384,00 грн., половину суми яких просить стягнути з відповідача як батька дитини. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, що викладені в мотивувальній частині позовної заяви. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого у свідоцтві про народження записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, підгрупа А. Згідно з витягом з медичної карти № 3498 та консультативним висновком від 6 січня 2020 року № 1 [PERSON] встановлений діагноз - цукровий діабет, тип І, важка форма, вперше виявлений, глікемічний контроль з високим ризиком для життя. Кетоз. Набутий гіпотиреоз легкого ступеню. Як вказано у висновку ЛКК від 2 січня 2020 року, дитина підлягає оформленню висновку про інвалідність, а також рекомендована індивідуальна форма навчання на 2021-2022 роки. Також відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 19 липня 2021 [PERSON] встановлений діагноз гіперметропія сл. ст., діабетична ангіопатія сітківки на обох очах, лагофтальм на лівому оці та рекомендовано, зокрема, підбір окулярів, спостереження і лікування в ендокринолога, невролога, огляд в окуліста, видано рецепт на окуляри. Як зазначає позивач, розмір понесених нею додаткових витрат становить 32 378,00 грн. та підтверджується чеками від 12 серпня 2018 року № 48 у розмірі 889,00 грн, від 30 серпня 2018 року № 51 - 607,00 грн, від 12 липня 2014 року № 48 - 560,00 грн, від 20 серпня 2018 року № 15 -1 300,00 грн, від 08 вересня 2021 року № 34 на суму 2 003,00 грн, від 27 серпня 2021 року № 74 - 2 053,00 грн, від 04 вересня 2021 року - 972,00 грн, від 20 листопада 2021 року - 2 030,00 грн, від 01 грудня 2021 року - 180,00 грн, від 05 лютого 2021 року - 5 000,00 грн, від 05 лютого 2021 року - 16 784,00 грн. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, слід враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Перш за все, вирішуючи спір, суд враховує, що з дотриманням рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 7 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Як зазначає позивач, і підтверджується матеріалами справи, дитина хворіє на цукровий діабет І типу, важка форма, а також на гіперметропію сл. ст., діабетичну ангіопатію сітківки на обох очах, лагофтальм на лівому оці, у зв`язку з чим дитині рекомендовано індивідуальна форма навчання на 2021-2022 роки та підбір окулярів. Суд вважає, що понесені позивачем витрати, пов`язані з придбанням комп`ютера, ліцензійного програмного забезпечення для нього та окулярів відносяться до додаткових витрат, оскільки пов`язані з хворобою дитини, що є тими особливими обставинами, наявність яких пов`язана з можливістю стягнення додаткових витрат, та зумовлені медичними показаннями і є необхідними для дитини з урахуванням рекомендацій та показань лікарів. При визначенні розміру таких витрат, суд виходить з того, що належними, допустимими та достовірними доказами підтверджується їх понесення позивачем загальну суму 23 814,00 грн. (2030+500+16784). Вказані витрати позивача відносяться саме до додаткових витрат, викликаних хворобою дитини, і відповідачем не доведений факт того, що такі витрати компенсуються за рахунок сплачених ним аліментів. Встановивши, що [PERSON] у зв`язку із хворобою дитини понесла документально підтверджені додаткові витрати у розмірі 23814,00 грн. суд дійшов висновку про необхідність стягнення половини цієї суми з відповідача, а саме 11 907,00 грн., з огляду на обов`язок обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину. Понесені позивачем витрати на одяг, взуття, рюкзак та футляр для окулярів на загальну суму 8 564,00 грн суд вважає такими, що не відносяться до додаткових витрат, викликаних особливими потребами, а є витратами, пов`язаними із звичайним способом життя і позивачем не надано відповідних медичних призначень, якими б підтверджувалася необхідність витрат на придбання саме таких товарів. Тому в частині цих позовних вимог необхідно відмовити. Згідно з положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем всупереч обов`язку доказування не наведено наявності істотних обставин, які б виключали його обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину або впливали на зменшення його частки участі у таких витратах. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача додаткових витрат у сумі 11 907,00 грн., що становить половину від загальної суми понесених позивачем витрат. Вирішуючи питання про судові витрати, суд на підставі ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 667,83 грн.

Outcome: partial