Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що в період з 19.08.2006 по 19.02.2021 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , від якого мають сина\~ [PERSON] . Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 19.02.2021 шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу, 18.04.2013 ними набуто у власність квартиру [ADDRESS] в рівних частках, а саме по 1/2 частці кожному. Згідно з технічним паспортом на квартиру, виготовленим станом на 02.11.2022, спірна квартира є двокімнатною, житлова площа 30,3 кв.м., у тому числі 1-на кімнатна 16,8 кв.м., 2-га кімната 13,5 кв.м., кухня,- 7,2 кв.м., санвузол 3,0 кв.м., коридор 4,0 кв.м., балкон 0,76 кв.м. Загальна площа квартири 45,26 кв.м. Особові рахункки на квартиру з оплати комунальних послуг оформлені на позивача. Оплачувати самостійно комунальні послуги за дану квартиру в позивача немає змоги, відповідач жодним чином не допомагає позивачу в утриманні квартири, а тому позивач просить суд визначити порядок користування квартирою наступним чином: - виділити йому у користування житлову кімнату площею 13,5 кв.м. та балкон площею 0,76 кв.м.; - виділити відповідачці в користування житлову кімнату площею 16,8 кв.м.; - у загальному користуванні залишити: кухню площею 7,2 кв.м., санвузол площею 3,0 кв.м., коридор площею 4,0 кв.м. Ухвалою суду від 30.11.2022 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, де позовні вимоги підтримує повністю і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання призначені на 20.12.2022 та 17.01.2023 не з`явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи Так ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та її додатками направлено відповідачу за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, 13.12.2022 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення"адресат відсутній за вказаною адресою". Судове засідання відкладено на 17.01.2023, повторно направлено повістку та матеріали позову відповідачуза адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, 09.01.2023 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення"адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі\~№ 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Сторони з 19.08.2006 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 19.02.2021 розірвано Корольовським районним судом м.Житомира. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 18.04.2013, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №1017 [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] в рівних частках, а саме по 1/2 частці кожний За даними технічного паспорту від 02.11.2022 спірна квартира є двокімнатною, житлова площа 30,3 кв.м., у тому числі 1-на кімнатна 16,8 кв.м., 2-га кімната 13,5 кв.м., кухня,- 7,2 кв.м., санвузол 3,0 кв.м., коридор 4,0 кв.м., балкон 0,76 кв.м. Загальна площа квартири 45,26 кв.м. 19.09.2022 позивач склав та 23.09.2021 надіслав відповідачу заяву про добровільний розподіл особових рахунків, та просив протягом 15 днів надати таку згоду (а.с.9-10) 19.09.2022 позивач звернувся до ТОВ "КК "КомЕнерго-Житомир" з заявою про роз`єднання особового рахунку та та укладення окремого договору на надання житлово-комунальних послуг за 1/2 частини квартири [ADDRESS] (а.с.11) 30.09.2022 ТОВ "КК "КомЕнерго-Житомир" повідомив, що розподіл особових рахунків можливий лише за згодою співвласників або за рішенням суду , яким буде визнчено порядок користування квартирою грн (а.с.12,14) Позивач стверджує, що станом на день подачі позову - 29.11.2022 відповідач не надала добровільної згоди на розподіл особових рахунків, участі в утриманні квартири не приймає Отже судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу порядку оплати послуг ЖКГ що надаються за адресою:квартира [ADDRESS] та не бажання відповідача здійснити розподіл особових рахунків, щоб кожен, як власник, сплачував свою частку за надані ЖКГ послуги, а тому існує необхідність у встановленні порядку користування сторонами спільною квартирою . Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу України (далі ЖК України) закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] в рівних частках, а саме по 1/2 частці кожний. За даними технічного паспорту від 02.11.2022 спірна квартира є двокімнатною, житлова площа 30,3 кв.м., у тому числі 1-на кімнатна 16,8 кв.м., 2-га кімната 13,5 кв.м., кухня,- 7,2 кв.м., санвузол 3,0 кв.м., коридор 4,0 кв.м., балкон 0,76 кв.м. Загальна площа квартири 45,26 кв.м. [PERSON] , як співвласник квартири [ADDRESS] , не надає обровільної згоди на розподіл особових рахунків для сплати ЖКП, та не приймає участі у їх сплаті, а ТОВ "КК "КомЕнерго-Житомир" відмовляє позивачу у такому розподілі без згоди співласника чи рішення суду. На думку суду така позиція ТОВ "КК "КомЕнерго-Житомир" відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній постанові від 20.01.2020 року у справі № 711/8946/18 де вказано, що відкриття окремих особових рахунків на кожного із співвласників можливе лише після виділення часток кожного із співвласників або встановлення порядку користування спірною квартирою, оскільки для відкриття окремих особових рахунків має бути зазначено, яка площа приміщення виділяється особі в користування і яка площа залишається в спільному користуванні. Таким чином, з метою розподілу особових рахунків квартири, існує необхідність у встановленні порядку користування спірним житлом. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (стаття 319 ЦК України). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України). Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16-ц (провадження № 61-24395св18), від 26 травня 2021 року у справі № 750/11539/18 (провадження № 61-15087св20), від 12 серпня 2021 року у справі № 644/5579/19 (провадження № 61-5255св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 761/44705/19 (провадження № 61-10474св21), від 15 вересня 2021 року у справі № 719/637/20 (провадження № 61-11437св21). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач довів, щосторони є власниками квартири [ADDRESS] в рівних частках, а саме по 1/2 частці кожний, та що він намагався у добровільному порядку погодити з [PERSON] розподіл особових рахунків зі сплати ЖКП, проте вона такої згоди не надає, що створює для нього тягар утримання майна в одноособовому порядку Відтак суд вважає за можливе задовільнити позов та - виділити позивачу у користування житлову кімнату площею 13,5 кв.м. та балкон площею 0,76 кв.м.; - виділити відповідачу в користування житлову кімнату площею 16,8 кв.м.; - у загальному користуванні залишити: кухню площею 7,2 кв.м., санвузол площею 3,0 кв.м., коридор площею 4,0 кв.м. Такий порядок суд вважає єдиним оптимальним способом вирішення спору між співвласниками квартири, які не змогли за взаємною згодою, добровільно вирішити питання користування спірною квартирою. При цьому суд враховує, що виділена позивачу у користування житлова площа 13,5 кв. м, з балконом, площею 0,76 кв. м є меншою ніж та, що виділена відповідачу ( 2,54 кв. м), а приміщення загального користування залишені у спільному користуванні. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив 992,40 грн судового збору , що підтверджено квитанцією від 17.11.2022, а відтак вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача На підставі ст.ст.\~16,\~321,\~356,\~358,\~360,\~369 ЦК України, ст.ст.\~162,\~179 ЖК України,

Outcome: approved