Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася 30.11.2022 року до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області 03.06.2021 року, актовий запис № 21. Від шлюбу у них є дитина малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, а тому вона подала до Кіцманського районного суду Чернівецької області позовну заяву про розірвання шлюбу. Оскільки, малолітня дочка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, тоді як відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини їй в добровільному порядку не надає, хоча має можливість, так є працездатним, інших утриманців не має, тому просить суд, з посиланням на відповідні правові норми, стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду, тобто з 30.11.2022 року. Крім цього, вказує на те, що вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки не працює, так як здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому просить стягувати з відповідача на її утримання по 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі. Відзив в частині стягнення аліментів на її утримання вважає необґрунтованим. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав відзив, в якому вказав, що позов визнає частково, а саме в частині стягнення аліментів на дитину, а на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку - в розмірі 1/12 частини. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 03.06.2021 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, актовий запис №21, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 151 від 28.11.2022 року, який виданий Кіцманською міською радою, [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю дочкою [PERSON] . Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст.\~11, ч.1 ст.\~12 Закону України «Про охорону дитинства»\~батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі\~статтею 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.\~180,\~181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 17\~постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»№3 від 15.05.2006 року\~роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст.183,\~184 СК). Статтею 182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із розірванням шлюбу. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними тай чи є в них кошти, достатні для надання утримання, вказані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша\~статті 192 СК України). Так, при визначенні розміру аліментів, в даному конкретному випадку, суд враховує факт проживання дитини з матір`ю; матеріальний стан позивачки, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку дитини, її навчання, здоров`я дитини, а тому доходить висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню повністю, а тому з відповідача слід стягувати аліменти на її користь. При цьому, суд погоджується з визначеним позивачкою розміром аліментів у сумі ј частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, щомісячно до повноліття на утримання дочки, оскільки це відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача, і створить мінімальні умови для забезпечення достойного догляду та розвитку дитини. Суд вважає, що оскільки відповідно до\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, то саме такий розмір аліментів сприятиме матеріальному забезпеченню дітей, та створенню належних умов їх фізичного, духовного, інтелектуального, культурного та соціального розвитку. Крім того, Частиною 2\~статті 84 Сімейного кодексу України\~передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно\~статті 79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до\~статті 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З огляду на відсутність даних про надання відповідачем добровільної матеріальної допомоги на утримання дружини в період її тимчасової непрацездатності, пов`язаної з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, суд вважає за обґрунтоване та необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі по 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно до досягнення дитиною трьох річного віку, тобто до [INFO] . Також, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1984,80 грн., у зв`язку з тим, що позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5\~Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду по цій категорії справ та звернулася з двома вимогами майнового характеру. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст.180,181,184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial