Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього аліменти на утримання сина [PERSON] , 2010 року народження, у розмірі ј з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони з 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , 2010 року народження. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від надання коштів, посилаючись на відсутність грошей, добровільно сплачувати аліменти не бажає. Вважає, що батько, який є працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні ј частини з усіх видів заробітку (доходу). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 20 грудня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що ніколи не ухилявся від своїх батьківських обов`язків. Вказує, що сторони проживають разом з моменту реєстрації шлюбу і до теперішнього дня, відповідач приймає участь у вихованні дитини та намагається матеріально забезпечити, хоча на даний час офіційно не працює. Зазначив, що в травні 2022 року відповідачем разом з бабою та дідом було придбано ноутбук для можливості дистанційного навчання сина. Також відповідачем сплачується навчання сина у МКЗК ДДМШ №6 ім. Скуратовського, купляються продукти та все інше, чого потребує дитина. Під час спільного проживання в шлюбі грошові кошти зазвичай надавались у готівковій формі, а не перерахуванням на карту позивача. Позивачем не надано доказів щодо матеріального забезпечення дитини самостійно та власними силами, а також не надано доказів щодо повного невиконання відповідачем батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини. Відповідач також звертає увагу, що йому було встановлено діагноз «пухлина лівої лобової частки» та лікування ще триває. 30 грудня 2013 року відповідачу було видане пенсійне посвідчення № [NUMBER] з 2 групою інвалідності. Враховуючи викладене, вважає, що наразі взагалі відсутній предмет позову, жодних доказів щодо недотримання відповідачем своїх батьківських обов`язків немає, сторони мешкають разом та піклуються про спільну дитину, тому відповідач заперечує проти позовної заяви, але у разі якщо суд вирішить задовольнити позов, то просить врахувати його стан здоров`я та матеріальне становище у зв`язку з довготривалим лікуванням, та призначити аліменти у розмірі ⅙ частини усіх видів заробітку (доходу). У відповіді на відзив позивач зазначає, що з навчального 2022 року оплата навчання у МКЗК ДДМШ №6 ім. Скуратовського здійснюється виключно позивачем. Також звертає увагу, що надані документи про тимчасову непрацездатність відповідача охоплюють період з 2013 року по 01 грудня 2016 року, інвалідність 3 групи відповідача була встановлена до 01 грудня 2016 року. До відзиву не надано інших документів про перебування відповідача на 3 групі інвалідності після 01 грудня 2016 року. Крім того, надане пенсійне посвідчення відповідача прострочене, оскільки термін його дії до 01 грудня 2014 року. Відповідач на сьогоднішній день є працездатним, жодних медичних протипоказань не існує для влаштування на роботу. Вважає, що відзив є безпідставним та необґрунтованим. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони з 23 жовтня 2009 року перебувають у шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4-5). Також судом встановлено, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч.1,3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Сімейного кодексу України, суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 цього ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Дитина [PERSON] , [INFO] , самостійного доходу не має; має задовільний стан здоров`я. Відповідач мав діагноз «пухлина лівої лобової частки (дифузна гліома ІІ ступеня злоякісності)», 05 липня 2013 року переніс операцію, що супроводжувалася тривалим лікуванням та обстеженнями (а.с.27, 30-37, 39-52); інших дітей та утриманців, а також стягнень за виконавчими документами, відповідач не має. Надана відповідачем копія пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 30 грудня 2013 року судом до уваги не приймається, оскільки термін дії пенсійного посвідчення зазначений 01 грудня 2014 року (а.с.38). Також з наданої відповідачем копії Індивідуальної програми реабілітації інваліда №1235 від 19 листопада 2015 року вбачається, що відповідачу була встановлена ІІІ група інвалідності до 01 грудня 2016 року (а.с.41). Доказів того, що станом на час розгляду справи відповідач є непрацездатним суду не надано. Крім того, з наданої відповідачем копії виписки по картці/рахунку [NUMBER] за період з 17 серпня 2018 року по 06 грудня 2022 року встановлено, що відповідач отримував заробітну плату, про що свідчать періодичні надходження на картку відповідача платежів «Зарплата», та останнє таке зарахування, відповідно до даної виписки, датоване 30 грудня 2019 року. Вказане свідчить про те, що відповідач є працездатним та має можливість утримувати дитину. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст.\~183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи визначені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів є таким, що відповідає як фактичним обставинам справи, так і вимогам закону, тому суд вирішив стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи,\~що позивач\~звільнений від\~сплати судового\~збору з\~відповідача на\~користь держави\~підлягає стягненню\~судовий збір\~у розмірі\~992,40 грн.

Outcome: approved