Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси в порядку окремого провадження із заявою, в якій просив встановити факт проживання однією сім`єю його та [PERSON] у період з лютого 2016 року по серпень 2021 року за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначив, [INFO] помер його дядько [PERSON] , який за життя не склав заповіт, не був одружений і не мав своїх дітей. З лютого 2016 року і до моменту смерті [PERSON] вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, допомагали один одному та мали спільний бюджет. За життя [PERSON] мав намір укласти з ним договір довічного утримання, однак раптово помер. Організацію поховання дядька та оплату всіх ритуальних послуг він взяв на себе, інших спадкоємців у [PERSON] не має, тому вважає себе спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживав із спадкодавцем більше 5 років. У встановлений законом термін він звернувся до Першої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , за результатом розгляду якої було заведено спадкову справу, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено та надано роз`яснення про необхідність підтвердження факту проживання однією сім`єю. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.09.2022 заяву [PERSON] передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.10.2022 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник - адвокат Заруба С.О. заяву підтримали та просили її задовольнити. Заявник додатково пояснив, що багато років спілкувався з [PERSON] , вважав його своїм братом, допомагав йому, оскільки останній своєї сім`ї не мав та був одинокий. Коли приїжджав до м. Черкаси завжди приходив до померлого, залишав в його будинку продукцію, якщо була необхідність ночував. Про смерть [PERSON] дізнався від сусідів, тому що певний час перебував в с. Чорнявка Черкаського району, де має велике господарство. Займався похованням [PERSON] та отримував від Черкаської окружної прокуратури дозвіл на видачу його тіла. Представник заінтересованої особи Першої черкаської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, 28.11.2022 надав заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника нотаріальної контори. Допитаний в судовому засіданні 30.11.2022 свідок [PERSON] суду повідомив, що близько 35 років проживає в будинку [ADDRESS] . Померлого [PERSON] знав особисто, оскільки проживав з ним по сусідству та часто заходив до його помешкання для вирішення побутових питань. З заявником [PERSON] особисто познайомився лише 2 роки тому, до цього часу бачив як він інколи приходив до померлого та допомагав йому у дворі. Стверджує, що померлий [PERSON] був холостяком та проживав сам, заявник [PERSON] ніколи не мешкав разом з померлим. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що між нею та заявником не має родинних відносин, вони є лише однофамільцями. Проживає за адресою: [ADDRESS] , працює головою ОСББ в цьому ж будинку. З заявником [PERSON] познайомилась в 2018 році, він разом з дружиною та дітьми проживає з нею по сусідству, в цьому ж будинку в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] бачила декілька разів та спілкувалася з ним з приводу комунально-побутових питань. В квартирі померлого жодного разу не була, але їй відомо що він був холостяком та проживав сам. Декілька разів бучила як [PERSON] та [PERSON] спілкувалися у дворі, стверджує, що вони підтримували дружні стосунки, але разом ніколи не проживали. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що по [ADDRESS] займається підприємницькою діяльністю. Померлого [PERSON] особисто не знала, але часто бачила його в подвір`ї будинку самого. Заявника [PERSON] особисто знає півроку, з осені 2022 року, раніше, ще до смерті [PERSON] , один раз бачила як він спілкувався з померлим у дворі будинку. Вислухавши пояснення заявника та його представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи в порядку окремого провадження, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Згідно з частиною 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно частини 2\~статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] у віці 83 роки в м. Черкаси помер [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складений відповідний актовий запис № 2770 від 28.08.2021 та видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі приватизаційного майнового сертифікату. За життя [PERSON] на вказане майно заповіту не залишив, одруженим не був, дітей не мав. 06.09.2021 заявник звернувся до Першої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки вважав себе спадкоємцем четвертої черги, однак йому було роз`яснено про необхідність підтвердження факту спільного проживання із спадкодавцем однією сім`єю. Звертаючись до суду із заявою\~про встановлення факту проживання\~зі спадкодавцем\~однією сім`єю [PERSON] вказував, що з лютого 2016 року по день смерті\~ [PERSON] вони проживали разом, як одна сім`я за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет та допомагали один одному. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦПК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України\~передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі вiдсутностi спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У пункті 6 рішення від 03.06.1999 № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі № 205/4245/17. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 21\~постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини 2 статті 3 СК України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 25.05.2022 по справі № 542/1648/19. Таким чином, необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем [PERSON] є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років до дня смерті спадкодавця. Відповідно до положень частини 3 статті 12, частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Всупереч вказаним вимогам заявником не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю, наявності між ними взаємних прав і обов`язків, ведення спільного господарства, наявності у них спільного бюджету, спільних витрат тощо. Так, у позовній заяві заявник зазначав, що з 2016 року він проживав з [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Однак, вказаний факт не знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки в судовому засіданні заявник повідомив, що з 2015 року фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною та сином. Власне ставлення заявника до нині померлого [PERSON] як до брата, періодичне відвідування його, надання допомоги у побуті, а згодом понесення витрат на поховання, не доводить та не підтверджує факту їх спільного проживання однією сім`єю, пов`язаності спільним побутом, наявністі взаємних прав та обов`язків, а свідчить лише про їх дружні стосунки. Також факт спільного проживання заявника з [PERSON] не підтверджено і показами свідків, а тому, відповідно, суд позбавлений можливості встановити даний факт з їх показів. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed