Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

08.06.2022 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] . Позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . 14.07.2022 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримує Відповідач у судові засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд направляв поштову кореспонденцію за зареєстрованим місцем проживання відповідача. На адресу суду повернулись поштові відправлення з причин їх не вручення адресату, тому в розумінні п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається врученою. Позовні вимоги вмотивовані тим, що [PERSON] на праві приватної власності з 20.01.2022 належить квартира [ADDRESS] . В квартирі залишається зареєстрованою [PERSON] , яка не мешкає там з 2020 року. Реєстрація відповідача створює для позивача, як власника, перешкоди у користуванні її власністю. Відзив на позов не надходив. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.01.2022 зареєстровано право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20.01.2022. Відповідно до договору купівлі-продажу [PERSON] продав, а [PERSON] купила зазначений об`єкт нерухомості. В квартирі [ADDRESS] з 02.09.2016 зареєстрована [PERSON] , [INFO] . В травні 2022 року складено Акт про те, що [PERSON] не проживає в квартирі з 10 серпня 2020 року. Акт складено мешканцями квартир [ADDRESS] та засвідчено підписом уповноваженої особи КП «ЖКС «Порто-Франківський». Висновки суду. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до положень частин першої, другої статті 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із статтею 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень порушень свого права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав. Суду не надано доказів того, що відповідач є членом сім`ї позивача, а тому відсутні підстави застосування вимог статті 405 ЦК України. В контексті обставин даної справи, суд бере до уваги те, що квартира є особистою приватною власністю позивача. Доказів проте, що відповідач є членом сім`ї позивача немає. Спільним побутом позивач та відповідач не пов`язані. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачеві у користуванні квартирою. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved