Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

28 грудня 2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Прокуратури Харківської області, Прокуратури Луганської області, Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним засудженням, в порядку, встановленому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». В своїй позовній заяві позивачі просили суд: 1. Скасувати Накази Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.2014 року № 1642 о/с та Наказ № 256 о/с начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 24.09.2014 року, якими звільнено майора міліції [PERSON] та старшого лейтенанта [PERSON] з органів МВС у запас збройних сил (з постановленням на військовий облік) за п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. 2. Визнати недійсним запис про звільнення майора міліції [PERSON] , ІПН [NUMBER] від 24.09.2014 року на підставі Наказу № 256 о/с від 24.09.2014 року та зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, код ЄДРПОУ 08592129 видати новий дублікат трудової книжки з записом про звільнення від 31 липня 2019 року за п.п. «г» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, через скорочення штатів (згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» № 730 від 16 вересня 2015 року). 3. Визнати недійсним запис про звільнення старшого лейтенанта міліції [PERSON] , ІПН [NUMBER] , від 24.09.2014 року на підставі Наказу № 256 о/с від 24.09.2014 року та зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області, код ЄДРПОУ 08592129, видати новий дублікат трудової книжки з записом про звільнення від 31 липня 2019 року за п.п. «г» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, через скорочення штатів (згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» № 730 від 16 вересня 2015 року). 4. Зарахувати майору міліції [PERSON] , ІПН [NUMBER] , період з 17 червня 2014 до 31 липня 2019 року до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу, який враховується при наданні пільг та переваг, в тому числі при призначенні пенсій і допомоги по державному соціальному страхуванню, в тому числі при призначенні пенсії на пільгових умовах і за вислугу років, при встановленні розмірів місячних ставок (посадових окладів) залежно від тривалості роботи за спеціальністю, а також при виплаті разової винагороди або відсоткових: надбавок за вислугу років. 5. Зарахувати старшому лейтенанту міліції [PERSON] , ІПН [NUMBER] , період з 17 червня 2014 до 31 липня 2019 року до загального трудового стажу, до стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу, який враховується при наданні пільг та переваг, в тому числі при призначенні пенсій і допомоги по державному соціальному страхуванню, в тому числі при призначенні пенсії на пільгових умовах і за вислугу років, при встановленні розмірів місячних ставок (посадових окладів) залежно від тривалості роботи за спеціальністю, а також при виплаті разової винагороди або відсоткових надбавок за вислугу років. 6. Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України, код ЄДРПОУ 37567646, з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядкуна користь \~ \~ \~ \~ [PERSON] , ІПН [NUMBER] , матеріальну шкоду у розмірі 210 700 (двісті десять тисяч сімсот) грн. 80 коп. 7. Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України, код ЄДРПОУ 37567646, з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] , матеріальну шкоду у розмірі 167 530 (сто шістдесят сім тисяч п`ятсот тридцять) грн. 50 коп. 8. Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України, код ЄДРПОУ 37567646, з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] , моральну шкоду у розмірі 1 146 601 (один мільйон сто сорок шість тисяч шістсот одна) грн. 30 коп. 9. Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України, код ЄДРПОУ 37567646, з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] , моральну шкоду у розмірі 1 323 953 (один мільйон триста двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 80 коп. Позовна заява мотивована тим, що 17 червня 2014 року у проміжок часу з 10 до 11 години ранку [PERSON] та [PERSON] прямували на автомобілі Шевроле Лачетті, д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності матері [PERSON] - [PERSON] , з м. Рубіжного до сел. Краснореченськ, Кремінського району, Луганської області, за місцем проживання батьків [PERSON] , на день народження сина [PERSON] , [INFO] \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Владимиров [PERSON] та [PERSON] були зупинені при проходженні контролю на блок-посту у с. Стара Краснянка Кремінського району Луганської області представниками батальйону « [INFO] » ГУ МВС України в Чернігівській області. Позивачів попросили надати документи, що посвідчують особу. Після перевірки документів та дізнавшись, що [PERSON] та [PERSON] є працівниками міліції, а саме Рубіжанського МВ, їм наказали вийти з автомобіля та надати його для огляду. Після чого їм наказали лягти на землю та не дивитися, почали наносити удари ногами, руками, сторонніми предметами, застосовували спецзасоби. Усі ці дії проводили без будь-яких пояснень з боку учасників батальйону. Позивачів відвели до лісу та посадили у яму, де продовжили бити, залякувати, погрожувати вбивством та вимагали грошові кошти за їх зільнення. Надвечір [PERSON] та [PERSON] доставили до Сватівського РВ, де вночі їх допитували та провели обшук у автомобілі, на якому вони пересувались, але лише 18 червня 2014 о 14 год. складено протоколи про їх затримання у порядку ст. 208 КПК України. Виявилось, що у автомобілі Шевроле Лачетті д.н.з. [NUMBER] , на якому слідували [PERSON] та [PERSON] , у багажнику, у картонній коробці, нібито знайшли тротилові шашки у кількості 28 штук та план-схему. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Протокол огляду автомобіля, на якому рухались [PERSON] та [PERSON] та у якому нібито виявили тротил, огляд якого проведений 18 червня 2014 року вночі, був визнаний судом недопустимим доказом, отриманим з порушенням чинного законодавства. 17 червня 2014 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за фактом вчинення співробітниками Рубіжанського МВ ГУ МВС України в Луганській області [PERSON] та [PERSON] кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, № кримінального провадження 42014130000000314. 19 червня 2014 року до державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, № кримінального провадження 42014130000000315. \~ \~ \~ \~ 20 червня 2014 року постановою старшого прокурора прокуратури Луганської області було об`єднано матеріали досудових розслідувань №42014130000000314 та №42014130000000315. 20 червня 2014 року ухвалами Сватівського районного суду Луганської області застосовано щодо [PERSON] та [PERSON] запобіжний захід у вигляді тримання під вартою протягом 60 днів, до 15 серпня 2014 року з правом внесення застави. \~ \~ \~ \~ За вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 грудня 2017 року позивачів [PERSON] та [PERSON] виправдано за недоведеністю їх винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та скасовано міри запобіжного заходу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 21 лютого 2019 року Харківським апеляційним судом було переглянуто вирок Жовтневого онного суду м. Харкова від 04 грудня 2017 року та залишеного його без змін. \~ \~ \~ \~ 04 липня 2019 року Касаційний кримінальний суд Верховного Суду повернув касаційну скаргу прокурора Жорняка М.С. на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 грудня 2017 року та на ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року. \~ \~ \~ \~ Таким чином підозра, а згодом і обвинувачення органу досудового слідства у вчиненні позивачами кримінальних правопорушень, не знайшло свого підтвердження, позивачів виправдано за вироком суду, який набрав законної сили. Зазначені обставини є підставою для відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди. \~ \~ \~ \~ Також позивачі вважають, що мають право на визнання запису про звільнення від 24 вересня 2014 року на підставі п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за зчинення вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу) недійсним та внесення нового запису від 31 липня 2019 року, тобто в день отримання дублікату трудової книжки, зі зміною формулювання причин звільнення - за п.п. г п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Крім того, мають право на виплату їм середнього заробітку з 25 вересня 2014 року до 31 липня 2019 року, у зв?язку з затримкою виплати повного розрахунку на день звільнення та затримки видачі їм трудових книжок. Вказані обставини і вимусили позивачів звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до Прокуратури Харківської області, Прокуратури Луганської області, Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області, Державної казначейської служби України в частині вимог про скасування Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.2014 року № 1642 о/с та Наказу № 256 о/с начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 24.09.2014 року про звільнення позивачів з роботи, визнання недійсним записів про звільнення позивачів та зарахуванням позивачам періоду з 17 червня 2014 року по 31 липня 2019 року до загального трудового стажу відмовлено. Роз`яснено позивачам, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції окружного адміністративного суду. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до Прокуратури Харківської області, Прокуратури Луганської області, Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним засудженням, в порядку, встановленому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Призначено підготовче судове засідання. 17 січня 2020 року від представника позивачів-адвоката Надолі Є.В. надійшла апеляційна скарга на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року. Постановою Харківського апеляційного суду м. Харкова від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року залишено без змін. 27 січня 2020 року від представника відповідача Міністерства внутрішніх справ України Какоркіна З.М. надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач зазначає, що судом винесено виправдувальний вирок стосовно позивачів у справі, не у зв?язку із їх невинуватістю, а у зв?язку із порушенням процедури збору доказів слідчими органами. Дані обставини також підтверджують наявність підстав у МВС України та правомірність видання спірних наказів. Затримання позивачів, арешт та проведення досудового слідства - не здійснювалось Міністерством внутрішніх справ України. Посилання позивачів на спричинення ним моральної шкоди Міністерством, не обгрунтоване позивачами, оскільки у МВС були законні підстави для видання спірних наказів. Крім того, позивачі зазначають, що моральна шкода їм завдана органами досудового розслідування. МВС України до розслідування кримінальних проваджень № 42014130000000314 та № 4201413000000315 відносно позивачів відношення не має, відповідно - моральної шкоди позивачам не завдало. У позовній заяві дані про вину безпосередньо посадових осіб МВС України у спричиненні позивачам моральної шкоди не обгрунтовані. Просив в позові відмовити у повному обсязі. 27 січня 2020 року від відповідача Луганської обласної прокуратури заступника прокурора області Мельничук В. надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач зазначає що доводи позивачів є необгрунтованими та безпідставними. Вимоги позивачів щодо стягнення сум, у зв?язку із звільненням їх із органів внутрішніх справ, відносяться до публічно-правового спору, оскільки даний спір пов?язаний із звільненням з публічної служби. Позивачі не надали суду жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння їм моральної шкоди працівниками Луганської обласної прокуратури. Проте, позивачі в порушення вказаних норм в позовній заяві не зазначили конкретні вимоги до кожного відповідача, зокрема, до Луганської обласної прокуратури. Просив провадження у справі в частині стягнення середнього заробітку закрити. У задоволенні позовної заяви в частині стягнення моральної шкоди відмовити у повному обсязі. 27 січня 2020 року від представника відповідача Міністерства внутрішніх справ України Какоркіна З.М. надійшло клопотання про залучення співвідповідача УМВС України в Чернігівської області, в особі ліквідаційної комісії. 31 січня 2020 року від відповідача Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Луганській області голови ліквідаційної комісії В. Костенко надійшов відзив, згідно якого зазначає що даним відповідачем не здійснювалося стосовно позивачів будь-яких заходів кримінально-правового впливу; не вбачається на які підстави для відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду посилаються позивачі. Щодо стягнення матеріальної шкоди це є публічно-правовим спором та не може розглядатися за правилами цивільного судочинства. Стосовно стягнення моральної шкоди в позовній заяві повинно бути зазначено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач та якими доказами це підтверджується. Вважає, що факт завдання моральної шкоди [PERSON] та [PERSON] є недоведеним та необгрунтовано визначено розмір моральної шкоди. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. 18 березня 2020 року від представника Державної казначейської служби України Нестеренко І.С. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої просила відмовити [PERSON] та [PERSON] у задоволенні позовних вимог. 18 березня 2020 року від представника Прокуратури Харківської області Крупської К. надійшов відзив на позовну заяву. Вважає, що позивачами не надано відповідних даних щодо наявності спричиненої їм моральної шкоди, її обгрунтування та доводів на підтвердження спричиненої моральної шкоди. Також безпідставною є вимоги про стягнення матеріальної шкоди у вигляді середнього заробітку з 25 вересня 2014 року до 31 липня 2019 року у зв?язку зі звільненням їх з роботи у органах внутрішніх справ, оскільки позивачами накази ГУМВС України в Луганській області не оскаржені відповідно до чинного законодавства. 27 травня 2020 року цивільну справу №639/9183/19 направлено до Верховного суду для розгляду касаційної скарги адвоката Надолі Є.В., який діє в інтересах [PERSON] та [PERSON] , на ухвалу суду від 03 січня 2020 року та на постанову ХАС від 18 лютого 2020 року. Постановою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без задоволення. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року в частині відмови у відкритті провадження та постанову ХАС від 18 лютого 2020 року залишено без змін. 20 січня 2021 року справа повернута з Верховного Суду до Жовтневого районного суду м. Харкова. 02 лютого 2021 року від представника позивачів адвоката Надолі Є.В. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, а саме: стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України, код ЄДРПОУ 37567646, з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] , моральну шкоду у розмірі 4\~950 000 (чотири мільйони дев?ятсот п?ятдесят тисяч) грн. 00 коп.; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України, код ЄДРПОУ 37567646, з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на корист [PERSON] , ІПН [NUMBER] , моральну шкоду у розмірі 1 648 600 (один мільйон шістсот сорок вісім тисяч шістсот) грн. 00 коп. 03 березня 2021 року у судовому засіданні ухвалою суду на місці, задоволено клопотання представника позивачів про долучення заяви про збільшення позовних вимог. 17 березня 2021 року від Луганської обласної прокуратури надійшов відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог,згідно якого відповідач зазначає що доводи позивачів є необгрунтованими та безпідставними. Зазначили, що у позовній заяві повинно бути вказано в чому полягає шкода, якими діями або бездіяльністю її заподіяно позивачам,з яких міркувань позивачі виходили, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Також, позивачами не надано доказів, які б підтверджували завдання їм моральної шкоди. Доводи щодо звільнення з органів внутрішніх справ, внаслідок кримінального провадження є необгрунтованими. Оскільки кримінальне провадження стосовно позивачів не було підставою для звільнення позивачів. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 20 липня 2021 року від представника позивачів адвоката Надолі Є.В. надійшла заява про уточнення позову, а саме: стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України, код ЄДРПОУ 37567646, з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на користьКлименкаСергіяАндрійовича, ІПН 2927717992, матеріальну шкоду у розмірі 210 700 (двісті десять тисяч сімсот) грн. 80 коп.; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України, код ЄДРПОУ 37567646, з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] , матеріальну шкоду у розмірі 167 530 (сто шістдесят сім тисяч п?ятсот тридцять) грн. 50 коп.; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України, код ЄДРПОУ 37567646, з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядк уна користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] , моральну шкоду у розмірі 1 648 600 (один мільйон шістсот сорок вісім тисяч шістсот) грн. 00 коп.; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України, код ЄДРПОУ 37567646, з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] , моральну шкоду у розмірі 4\~950 000 (чотири мільйони дев?ятсот п?ятдесят тисяч) грн. 00 коп.; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України, код ЄДРПОУ 37567646, з Єдиного казначейського рахунку в установленому законом порядку на користь [PERSON] , ІПН [NUMBER] та [PERSON] , ІПН [NUMBER] суму витрат на правову допомогу у розмірі 243 428 (двісті сорок три тисячі чотириста двадцять вісім ) грн. 00 коп.; 05 серпня 2021 року від Луганської обласної прокуратури надійшов відзив на заяву про уточнення позовних вимог,згідно якого відповідач зазначає що доводи позивачів є необгрунтованими та безпідставними. Зазначили, що рішення Конституційного Суду України № 7-р/2019 від 25 червня 2019 року на спірні правовідносини щодо стягнення на користь позивачів моральної шкоди, внаслідок прийняття неконституційного акту,не може вплинути,оскільки такі виникли до прийняття вказаного рішення КСУ, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникали до набрання ним чинності. Просили у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. 09 серпня 2021 року від представника МВС України Какоркіна З.М. надійшов відзив на заяву про уточнення позову, згідно якого МВС України не визнає позовні вимоги у повному обсязі. Щодо витрат на правничу допомогу зазначив, що адвокати щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у даній цивільній справі просять стягнути можливі понесені витрати при надані послуг позивачам при здійсненні захисту у кримінальному процесі. Обгрунтування заявленої суми витрат на правничу допомогу не здійснено, не доведено та не підтверджено належними доказами. 16 серпня 2021 року від представника ліквідаційної комісії ГУМВС у Луганській області надійшов відзив на заяву про уточнення позовних вимог, згідно якого зазначив, що рішення Конституційного Суду України № 7-р/2019 від 25 червня 2019 року на спірні правовідносини щодо стягнення на користь позивачів моральної шкоди, внаслідок прийняття неконституційного, не може вплинути, оскільки такі виникли до прийняття вказаного рішення Конституційного Суду України, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 вересня 2021 року закрито підготовче провадження за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до Прокуратури Харківської області, Прокуратури Луганської області, Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконним засудженням, в порядку, встановленому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Позивачі [PERSON] та [PERSON] та їх представники адвокати Надоля Є.В. та Тихоненков Д.А. в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити, з підстав які викладені у рішенні вище. В подальшому позивачі та їх представники в судове засідання не з?явились, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник Харківської обласної прокуратури Буч Р.В. в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти його задоволення в частині відшкодування моральної шкоди в межах встановлених законом. Предстваник відповідача Луганської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду відзиви, згідно яких просили у позові відмовити у повному обсязі. Предстваник відповідача Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду відзиви, згідно якого просив у позові відмовити у повному обсязі. Предстваник Головного управління МВС України у Луганській області в особі ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області Матусевич Р.М., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов не визнав, з підстав які зазначені у відзиві. В подальшому представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся, про причину неявки суд не повідомив. Предстваник Державної Казначейської служби України у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду відзив, згідно якого просив у позові відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивачів та їх представників, представників відповідачів, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] працював на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Рубіжанського МВ ГУМВС Ураїни у Луганській області (т. 1 а.с.66). [PERSON] працював на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Рубіжанського Рубіжанського МВ ГУМВС Ураїни у Луганській області (т. 2 а.с. 54). 17 червня 2014 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за фактом вчинення співробітниками Рубіжанського МВ ГУ МВС України в Луганській області [PERSON] та [PERSON] кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, № кримінального провадження 42014130000000314 (т. 3 а.с. 170). 19 червня 2014 року до державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, № кримінального провадження 42014130000000315 (т. 3 а.с. 171). 20 червня 2014 року постановою старшого прокурора прокуратури Луганської області було об`єднано матеріали досудових розслідувань №42014130000000314 та №42014130000000315 (т. 3 а.с. 168-169). 20 червня 2014 року ухвалами Сватівського районного суду Луганської області застосовано щодо [PERSON] та [PERSON] запобіжний захід у вигляді тримання під вартою протягом 60 днів, до 15 серпня 2014 року з правом внесення застави (т. 3 а.с. 183-185, 186-188). \~ \~ \~ \~26 червня 2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова відносно [PERSON] та [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства, до 21 серпня 2014 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 15 та ч. 2 ст. 258 КК України (т. 3 ст. 201-204, 205-207). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 04 липня 2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова змінено [PERSON] та [PERSON] запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначений відповідно до ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 20 червня 2014 року, з правом на внесення застави, на тримання під вартою без визначення застави (т. 3 а.с. 208-212, 213-215). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~22 вересня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Харківської області задоволено апеляційну скаргу захисника на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2014 року та змінено [PERSON] запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт в межах строку досудового розслідування до 19 жовтня 2014 року, який згодом було неодноразово продовжено (ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова від 09 червня 2015 року) (т. 1 а.с. 46-47). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 30 вересня 2015 року після зміни прокурором обвинувачення в суді (з якого виключено ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України, залишено ч. 1 ст. 263 КК України) ухвалою Жовтневого тного суду м. Харкова [PERSON] змінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання строком на 60 днів, до 28 листопада 2015року (т. 1 а.с.48-49). \~ \~ \~ \~За вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 грудня 2017 року позивачів [PERSON] та [PERSON] виправдано за недоведеністю їх винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та скасовано міри запобіжного заходу (т. 1 а.с. 25-38). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 21 лютого 2019 року Харківським апеляційним судом було переглянуто вирок Жовтневого онного суду м. Харкова від 04 грудня 2017 року та залишеного його без змін (т. 1 а.с. 39-44). \~ \~ \~ \~04 липня 2019 року Касаційний кримінальний суд Верховного Суду повернув касаційну скаргу прокурора Жорняка М.С. на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 грудня 2017 року та на ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року (т. 1 а.с.45). Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Статтею 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Вимогами п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується в разі, якщо вона завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Частиною 7 ст. 1176 ЦК України визначено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи без діяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України від 01 грудня 1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (далі Закон) шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оператитюрозшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства, - відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду чи іншому рішенні суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; 3) відмови в порушенні кримінальної справи; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному .фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. У випадках, зазначених у ч. 1 цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Згідно із ч. ч. 5, 6 ст.\~4 Закону\~відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно з положенням п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Отже, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 13 Закону, розмір моральної шкоди не може бути меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 2 ст. 2 ЦК України встановлено, що учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Держава реалізує правосуб`єктність через систему своїх органів. Від імені держави у відносинах, що регулюються цивільним законодавством, беруть участь органи управління державним майном, фінансові та інші спеціально уповноважені державою органи. Казначейська служба є юридичною особою, яка діє від імені держави. \~ \~ \~ \~ Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями (органів дізнання)органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність,(попереднього слідства) органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в тому числі і моральної шкоди), провадиться за рахунок коштів державного бюджету (ч. 1 ст. 4 Закону). Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду, а тому Державна казначейська служба України є тим органом, який здійснює списання коштів у разі стягнення цих коштів з держави. Отже зазначені законодавчі норми спростовують доводи відповідача, викладені у відзиві. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ В ході\~судового розгляду\~встановлено,\~що позивачі[PERSON] \~та [PERSON] \~ незаконно\~перебували під\~слідством та\~судом у\~період з\~17.06.2014\~ день\~внесення \~до Єдиного\~державного реєстру\~досудових розслідувань\~відомостей за\~фактом вчинення\~кримінального правопорушення,\~передбачених ч.1\~ст.\~263\~КК України\~та по\~21.02.2019\~-\~день винесення\~ухвали Харківським\~апеляційним судом,\~якою виправдувальний\~вирок Жовтневого\~районного суду\~м.Харкова\~від 04\~грудня 2017\~року стосовно[PERSON] та [PERSON] залишено без змін та ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2019 року повернуто касаційну скаргу прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 грудня 2017 року та на ухвалу Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року, отже, зазначений вирок набрав законної сили. Оскільки позивачі були виправдані, а у зв`язку з перебуванням їх під слідством і судом їм завдана моральна шкода, факт спричинення якої органами слідства, прокуратури та суду доведено в судовому засіданні позивачамі та представниками позивачів, відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Загальний строк перебування позивачів під слідством і судом становить 56 повних місяців і 5 днів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Відповідно до\~\~статті 8\~Закону України\~«Про державний\~бюджет на\~2022\~рік» встановлено у 2022 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6500 гривень, з 1 жовтня - 6700 гривень. Отже суд визначає мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 376396,43 грн. відповідно до Закону на день винесення рішення суду, розрахувавши вказану суму наступним чином: 56 повних місяців х 6700 грн = 375 200,00 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ за 5 днів лютого 6700 грн.: 28 днів х 5 днів = 1 196, 43 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 375 200,43 грн.+ 1 196,43 грн.= 376 396,43 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Разом з тим, слід врахувати, що законодавець визначив лише мінімальний розмір моральної шкоди. В даному випадку необхідний і достатній розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, слід визначити [PERSON] в сумі 700 000 грн., [PERSON] - 500 000 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ При цьому суд враховує ті чинники, з яких складалась в даному випадку моральна шкода, а саме: характер і обсяг душевних і психічних страждань [PERSON] , про які він зазначив у позові та поясненнях, тривале перебування під вартою, а саме понад 1 рік, втратою батька та неможливістю бути присутнім під час його поховання, звільненням з роботи, втрата поваги оточуючих, зіпсована репутація, яка мала особливе значення для [PERSON] , оскільки він працював в органах внутрішніх справ, втрати часу, фізичних і моральних зусиль, у зв`язку з участю в судових засіданнях, які проходили у місті Харкові, втрати та незручності, пов`язані з обраним йому запобіжним заходом. Також, його сім?я залишилась без годувальнка більше ніж на півтора року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Характер і обсяг душевних і психічних страждань [PERSON] , про які він зазначив у позові та поясненнях, захворювання крові, яке потребує постійного лікування, перебування в стані постійного стресу, що призвело до погіршення стану здоров?я, звільненням з роботи, втратою поваги оточуючих, зіпсована репутація, яка мала особливе значення для [PERSON] , оскільки він також працював в органах внутрішніх справ, втрати часу, фізичних і моральних зусиль, у зв`язку з участю в судових засіданнях, які проходили у місті Харкові та в подальшому переїзд до Харкова з сімєю, найм житла у Харкові. Вищевказане також підтвердив представник позивачів в судовому засіданні, а саме зазначив, що моральна шкода полягає у тривалому триманні під вартою [PERSON] (15 місяців 13 днів), а [PERSON] , який хворів на онкологічне захворювання, у зв?язку з чим йому змінили запобіжний захід. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Одночасно визначений позивачами розмір відшкодування моральної шкоди, [PERSON] в сумі 4\~950 000 грн., [PERSON] в сумі 1 648 600 грн. суд вважає не підтвердженим достатніми доказами, і зазначає, що відшкодування має на меті не збагачення, а відновлення немайнових прав позивача. Визначення розміру моральної шкоди узгоджується із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Крім того, позивачі просять стягнути на їх користь матеріальну шкоду, а саме на користь [PERSON] у розмірі 210\~700 грн. 80 коп., на користь [PERSON] у розмірі 167\~530 грн. 50 коп., яка складається з відшкодування втраченого середнього заробітку та витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» у наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), у тому числі заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. Позивачі зазначають, що мають право на виплату їм середнього заробітку з 25 вересня 2014 року до 31 липня 2019 року, у зв?язку з затримкою виплати повного розрахунку на день звільнення та затримки видачі їм трудових книжок. [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні також пояснили, що матеріальна шкода полягає в тому числі із втраченого середньомісячного заробітку. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 січня 2020 року у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до Прокуратури Харківської області, Прокуратури Луганської області, Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Луганській області, Державної казначейської служби України в частині вимог про скасування Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.2014 року № 1642 о/с та Наказу № 256 о/с начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 24.09.2014 року про звільнення позивачів з роботи, визнання недійсним записів про звільнення позивачів та зарахуванням позивачам періоду з 17 червня 2014 року по 31 липня 2019 року до загального трудового стажу відмовлено. Роз`яснено позивачам, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції окружного адміністративного суду. (т. 1 а.с. 103-107). Отже, позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди в частині виплати втраченого середнього заробітку є похідною позовною вимогою про скасування Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.2014 року № 1642 о/с та Наказу № 256 о/с начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Луганській області від 24.09.2014 року про звільнення позивачів з роботи, визнання недійсним записів про звільнення позивачів та зарахуванням позивачам періоду з 17 червня 2014 року по 31 липня 2019 року до загального трудового стажу, яка в даному позовному провадженні не розглядалася. Тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в даній частині. Вирішуючи питання про відшкодування позивачам матеріальної шкоди в частині витрат на правову допомогу у розмірі 243\~428 грн., суд виходить з наступного. Представник позивачів адвокат Надоля Є.В. пояснив, що правову допомогу на стадії досудового слідства, судового розгляду, апеляційнного та касаційного оскарження надавали адвокати Надоля Є.В. та Тихоненков Д.А. Правова допомога в рамках кримінального провадження надавалась позивачам з 06 серпня 2014 року.Але у зв`язку з крутним матеріальним становищем [PERSON] та [PERSON] , оплата за договором про надання правової допомоги не здійснена. Адвокати домовились з клієнтами про проведення оплати за правову допомогу у криміальному провадженні в межах присуджених судом компенсацій. \~ \~ \~ \~ Щодо розміру оплати за правовоу допомогу, то адвокат Надоля Є.В. посилаєтьсяся на рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та вважає за можливе призначити оплату послуг за 1 годину роботи адвоката у розмірі 100 євро, зважаючи на складність справи. \~ \~ \~ \~ Відповідно до п.4 ст.3 ЗУ\~\~«Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»\~ у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються):\~\~суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно ч.1 ст.4 вказаного Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться\~за рахунок коштів державного бюджету. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Однак, заявлені представником позивачів суми витрат, понесені внаслідок надання їм правової допомоги у кримінальних провадженнях відносно [PERSON] та [PERSON] у розмірі 243\~428 грн. не підтверджуються належними доказами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Як вбачається з матеріалів справи, педставником позивачів надано на підтвердження понесених витрат на правову допомогу: копії журналів судових засідань з матеріалів кримінального провадження; перелік складених процесуальних документів; листи Харківського СІЗО щодо відвідування адвокатами підзахисних в умовах слідчого ізолятора; договора про надання правової допомоги (а.с. 251- 290). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Разом з тим, суд зазначає, що стороною позивачів не подано а ні детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатами, та здійснених ними витрат, а ні акту виконаних робіт. Відсутність достатніх та належних доказів обсягу наданих послуг адвокатами, фактично виконаних робіт та їх вартості, що сплачена позивачами або повинна бути сплачена в майбутньому, позбавляє суду можливості визначити розмір завданої матеріальної шкоди. Отже, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування (постанова Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 509/550/17-ц, провадження № 61-11518св19). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Враховуючи, що позивачами в супереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України не надані належні, допустимі та достатні докази щодо понесених витрат на правову допомогу, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ З огляду\~на викладене,\~ суд\~приходить до\~висновку,\~що позов[PERSON] ,\~ [PERSON] до\~Харківської обласної\~прокуратури,\~Луганської обласної\~прокуратури,\~Міністерства внутрішніх\~справ України,\~Ліквідаційної комісії\~ГУ МВС\~України в\~Луганській області,\~Державної казначейської\~служби України\~про відшкодування\~матеріальної та\~моральної шкоди,\~завданої незаконним\~засудженням,\~в порядку,\~встановленому Законом\~України «Про\~порядок відшкодування\~шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» підлягає частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, частково задовольняючи позов, суд вважає за необхідне судові витрати у вигляді судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, враховуючи, що позивачі та відповідачі звільнені від сплати судового збору на підставі закону. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного та

Outcome: partial