Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

Короткий зміст\~позову. Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 21 грудня 2018 року між нею і відповідачем було зареєстровано шлюб, в Чернівецьким міським відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №2428. Зазначає, що в шлюбі за період спільного проживання однією сім`єю, дітей немає. Вказує, що з квітня 2022 року вона з відповідачем не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства та не мають спільного сімейного бюджету. Вважає, що у неї втрачені почуття любові до відповідача, з останнім відсутнє в взаєморозуміння, у кожного з подружжя створено особисте життя та подальше збереження шлюбу, є не можливим. Просить заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі. Рух справи\~та позиція\~сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов в суд не поступило. Сторони (позивач, відповідач) в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи, відомостей про поважність причини неявки суду не надали. Позивачем скеровано до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутність. В заяві, позивач надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідно до\~ст.280 ЦПК\~України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, якщо відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Дослідженні матеріали справи та застосовані норми права. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 21 грудня 2018 року між нею і відповідачем було зареєстровано шлюб, в Чернівецьким міським відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ),, актовий запис №2428, про що було видано свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.9) Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача, так і відповідача, суд ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року). Вимогу про стягнення судових витрат з відповідача, позивачем не заявлено. Враховуючи викладене, на підставі та

Outcome: approved