Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №5854, вчинений 25.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» заборгованості. Просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи та які складаються з судового збору у розмірі 1488,60 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 25.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис №5854 про стягнення з позивача на користь АТ «Мегабанк» заборгованості. На підставі даного виконавчого напису 06.12.2021 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження №67768080. Згідно чинного законодавства виконавчий напис можливо вчинити лише на підставі оригіналу нотаріального посвідченого договору. При цьому виконавчий напис було вчинено на підставі заяви-анкети на відкриття та видачу платіжної картки з встановленням кредитної лінії від 26.04.2018 року та договору №53-002-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії від 26.04.2018 року. Крім того, зазначила, що постановою Київського\~апеляційного адміністративного\~суду від\~22\~лютого 2017\~року у\~справі N\~826/20084/14\~постанову №662\~визнано незаконною\~та нечинною\~в частині,\~зокрема,\~доповнення Переліку\~документів розділом\~«Стягнення заборгованості\~з підстав,\~що випливають\~з кредитних\~відносин». Ухвалами\~Вищого адміністративного\~суду України\~від 06\~березня та\~04\~квітня 2017\~року виконання\~постанови Київського\~апеляційного адміністративного\~суду від\~22\~лютого 2017\~року зупинено\~до закінчення\~касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17, оскільки у\~судовому порядку\~постанову №662\~визнано незаконною\~та нечинною\~у вказаній\~вище частині,\~кредитний договір,\~який не\~є нотаріально\~посвідченим,\~не входить\~до переліку\~документів,\~за якими\~може бути\~здійснено стягнення\~заборгованості у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчого напису\~нотаріуса. Оскільки нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушеннями, вважала виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 23.08.2022 року по даній справі відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник відповідача отримав копію ухвали суду про відкриття провадження разом із копією позовної заяви та додатками до неї. У встановлений в ухвалі суду строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву. Сторони по справі не подавали до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 25.08.2021 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5854 (а.с. 17). Відповідно до вказаного виконавчого напису звернено стягнення з [PERSON] на користь АТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором №53-002-170-К від 26.04.2018 року у розмірі 81913,24 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 07.05.2019 року по 27.05.2021 року. Сума заборгованості складається з залишку кредиту у розмірі 49978,14 грн., залишку нарахованих та несплачених відсотків у розмірі 11943,84 грн. та штрафу у розмірі 19991,26 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату 300 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 82213,24 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області від 06.12.2021 року на підставі виконавчого напису №5854 від 25.08.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67768080 про стягнення з [PERSON] на користь ВТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором №53-002-170-К від 26.04.2018 року у розмірі 82213,24 грн. (а.с. 15-16). Між [PERSON] та АТ «Мегабанк» було укладено та підписано заяву-анкету на відкриття та видачу платіжної картки з встановленням ліміту кредитної лінії від 26.04.2018 року та договір №53-002-170-К про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії від 26.04.2018 року, який не посвідчено нотаріально. Відповідно до ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, «Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зіст.87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України\~від 29\~червня 1999року\~№1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про\~нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вимоги ст.50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачають, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №61-154св18. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи №137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Таким чином, основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. В оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 07.05.2019 року по 27.05.2021 року. Сума заборгованості складається з залишку кредиту у розмірі 49978,14 грн., залишку нарахованих та несплачених відсотків у розмірі 11943,84 грн. та штрафу у розмірі 19991,26 грн. Представник відповідача отримав копію ухвали про відкриття провадження 18.11.2022 року і не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позов разом із документами та доказами в його підтвердження. Приватний нотаріус Сазонова О.М. та приватний виконавець Скрипник В.Л. також не надали суду будь-яких пояснень і доказів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Представник відповідача не надав суду докази, які б свідчили про те, що на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, що заборгованість існувала взагалі, що була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, що не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості, її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Беручи до уваги, що стягнення заборгованості нотаріусом проводилося за період з 07.05.2019 року по 27.05.2021 року, що згідно вказаного вище виконавчого напису нотаріуса залишок нарахованих та несплачених відсотків за цей період складала 11943,84 грн., а розмір штрафу за цей період склав 19991,26 грн., що представник відповідача не надав суду докази безспірності заборгованості, суд дійшов висновку про те, що на момент вчинення нотаріусом вказаного вище виконавчого напису боржник не мав безспірну заборгованість перед стягувачем, що не була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. В своїй позовній заяві представник позивача посилається на те, що згідно чинного законодавства виконавчий напис можливо вчинити лише на підставі оригіналу нотаріального посвідченого договору, а він такий договір не укладав. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року по справі №910/10374/17 зазначено, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено\~після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. \~Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14. Беручи до уваги, що позивач по справі заперечує укладання ним нотаріально посвідченого кредитного договору, який би став підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса, а відповідач по справі не надав суду такий нотаріально посвідчений кредитний договір, суд дійшов висновку про те, що нотаріус Сазонова О.М. під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису недотрималася вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, що є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №5854, вчиненого 25.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заслуговують на увагу і посилання представника позивача на те, ще позивачу не надходила вимога від відповідача про усунення порушень основного зобов`язання. В постанові\~Верховного Суду\~ від\~30.09.2019\~року по\~справі № \~357/12818/17зазначено,\~що аналіз підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику.\~Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Відповідач по справі не надав суду докази того, що він як кредитор надсилав позивачеві по даній справі як боржникові повідомлення - письмову вимогу про усунення порушень, що також свідчить про порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того, представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження даних витрат представником позивача надано суду копію договору про надання правової допомоги адвокатом Циганковою І.І. №22-07-02/22 від 22.07.2022 року (а.с.24-25), додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 22.07.2022 року (а.с. 26), відповідно до якої сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару у розмірі 7000 грн. Суду в обґрунтування витрат на правову допомогу надано: - копію акту виконаних робіт від 05.08.2022 року; - квитанцію №6 від 05.08.2022 року про отримання адвокатом від [PERSON] 7000 грн. за надання юридичних послуг згідно договору про надання правової допомоги №22-07-02/22 від 22.07.2022 року. Дослідивши надані сторонами докази, суд доходить висновку, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню. Вказана сума витрат є обґрунтованою, доведеною та співмірною по відношенню до складності справи, наданих послуг, пропорційною до обсягу наданих послуг. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує сплачений позивачем судовий збір по справі в розмірі 1488,60 грн. ( 992,40 - судовий збір за подання позову; 496,20 - судовий збір за вимогою про забезпечення позову). На підставі викладеного та

Outcome: approved