Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 09.02.2021 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 12.01.2021 року та до повноліття дитини. З часу призначення аліментів, відповідач їх сплачує нерегулярно. З 30.03.2021 року здійснюється примусове виконання рішення суду через Володимир-Волинський відділ державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. За час примусового виконання рішення суду відповідачем було сплачено 30018,80 грн., заборгованість по аліментам становить 19068,50 грн. З часу виникнення заборгованості, у [PERSON] не було жодних перешкод для своєчасної сплати аліментів та погашення боргу, заборгованість виникла з його вини, так як достовірно знаючи про аліментні зобов`язання, останній не виконує рішення суду, не працює та не намагається працевлаштуватися. Зважаючи на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, то позивач, як отримувач аліментів, має право на стягнення з [PERSON] неустойки (пені) у розмірі 1 % суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням вищевикладеного, [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 19068,50 грн та вирішити питання розподілу судових витрат. Представник позивача надав суду заяву, якою заявлені вимоги підтримав та просив проводити розгляд справи без участі позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, шляхом надсилання судової повістки, ухвали суду та копії позову з додатками та розміщенням оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади в Інтернет, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив не подав. Старший державний виконавець Володимир-Волинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Атаманчук Т.В. надала суду заяву, якою просила проводити розгляд справи без її участі, при ухваленні рішення поклалася на розсуд суду. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Процесуальні дії суду: Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02\~листопада 2022\~рокуу вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини З листа Володимир-Волинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 44341 від 03.10.2022 року, розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВП 64977921, вбачається, що на виконанні відділу перебуває виконавче провадження щодо сплати аліментів боржником [PERSON] АСВР № 64977921 від 30.03.2021 року. Згідно виконавчого листа у справі № 154/124/21 від 26.03.2021 року, виданого Володимир-Волинським міським судом Волинської області про стягнення з в відповідача на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі по 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з 12.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, заборгованість на 01.10.2022 року становить 25000,00 грн. Статтею 180 СК України\~встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тож, сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до частини другої\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. \~ \~ \~ \~ \~Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій\~статті 155 СК України. \~Відповідно до ч. 1 ст. 196\~СК України, у разі\~виникнення заборгованості\~з вини\~особи,\~яка зобов`язана\~сплачувати аліменти\~за рішенням\~суду або\~за домовленістю\~між батьками,\~одержувач аліментів\~має право\~на стягнення\~неустойки (пені)\~у розмірі\~одного відсотка\~суми несплачених\~аліментів за\~кожен день\~прострочення від\~дня прострочення\~сплати аліментів\~до дня\~їх повного\~погашення або\~до дня\~ухвалення судом\~рішення про\~стягнення пені,\~але не\~більше 100\~відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Положеннями вказаної статті СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі №\~333/6020/16-ц визначено, що пеня за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Згідно розрахунку пені, наданого представником позивача, квитанцій про сплату аліментів, у відповідача наявні підстави для відповідальності за прострочення зі сплати аліментів у виді неустойки за період з 12.01.2021 року по дату подачі позову 26.09.2022 року. Так, станом на 26.09.2022 року неустойка, пеня за несвоєчасно сплачені аліменти відповідачем становить 19068,50 грн. Вивчивши матеріали справи, зважаючи на те, що в результаті невиконання [PERSON] рішення суду № 154/124/21 та обов`язку утримувати доньку, тобто з вини боржника, у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів,\~даних провідсутність вини відповідача чи його домовленості з позивачем щодо сплати аліментів сторонами не надано, а судом не встановлено, враховуючи те, що пеня не\~може перевищувати\~100%\~заборгованості по\~аліментам,\~суд дійшов\~висновку,\~що вимога\~позивача про\~стягнення з\~відповідачана свою користь пені за прострочення сплати аліментів в сумі 19068,50 грн, є обґрунтованою, такою, що відповідає інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини, а отак підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 5 ч.1 п.3 Закону України\~«Про судовий\~збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Положеннями ст. 141 ч.6 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зважаючи на те, що [PERSON] є отримувачем аліментів від [PERSON] , а відтак звільняється і від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу суд керується наступним. Відповідно до\~вимог ст.\~133\~ч.3\~п.1\~ЦПК України,\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. З долучених до матеріалів справи копій: договору про надання професійної правничої допомоги від 22.09.2022 року, акту приймання-передачі наданих послуг по договору від 26.09.2022 року, квитанції до прибуткового касового ордера № 2 від 08.01.2023 року вбачається, що позивачем було понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6019,20 грн. Відповідно до ст. 141 ч.2\~п.1 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Підсумовуючи вищевикладене, суд покладає всі судові витрати на відповідача. На підставі ст. 141, 155, 180-183,\~191, 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved