Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Сіщук Володимир Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивував тим, що позивачу було направлено за місцем його роботи постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.11.2021 року у ВП № 67267219. Особисто позивач жодних документів не отримував. З позивача почали стягуватись кошти на підставі виконавчого напису № 33027 від 07.10.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.І. Позивач не оформлював жодних нотаріальних кредитів, позичкових договорів. У 2011 році [PERSON] придбав в магазині Епіцентр товари та оформив оплату в розстрочку, підписавши не посвідчений нотаріальний договір. Кошти за даним договором повернув в повному обсязі. Майнові вимоги до даного часу позивачу не пред`являлися. З того часу минуло 10 років, документи на підтвердження сплати суми заборгованості у позивача не збереглися. Відтак припускаючи, що у останнього може існувати борг, термін повернення суми коштів і вчинення виконавчого напису є три роки. 07.10.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис №33027, яким стягнуто з нього заборгованість в загальному розмірі 11 333,65 грн. 26.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сіщуком В.В. на підставі оспорюваного виконавчого напису №33027 від 07.10.2021 року відкрито виконавче провадження № 67267219. Позивач зазначає, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки зазначений виконавчий напис вчинено щодо вимог, які є спірними. Крім того, позивач вказує, що кредитний договір, заборгованість за яким пропонується стягнути згідно з оскаржуваним виконавчим написом, не був посвідчений нотаріально, що є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Відтак, позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. від 07.10.2021 року, зареєстрований у реєстрі за №33027, про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості в загальному розмірі 11 333,65 грн. та повернути грошові кошти, що були примусово стягнуті з її заробітної плати в межах відкритого виконавчого провадження. 28.12.2021 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В. 29.12.2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху. 29.12.2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні №67267219 від 08.11.2021 року, що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сіщуком Володимиром Васильовичем на підставі виконавчого напису №33027, вчиненого 07.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості у розмірі 11683,65 грн. 04.01.2022 року на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху Дніпровського районного суду міста Києва від 29.12.2021 року, представник позивача [PERSON] направив заяву про усунення недоліків. 12.01.2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва позовну заяву повернуто позивачу, у зв`язку з тим, що представник позивача не в повній мірі усунув недоліки, а саме: не надав підтвердження сплати судового збору. 01.02.2022 року представник позивача [PERSON] подав апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 12.01.2022 року. 19.05.2022 року постановою Київського апеляційного суду скасовано ухвалу Дніпровського районного суду міста Києві від 12.01.2022 року та направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 02.06.2022 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла цивільна справа 755/21771/21 за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Сіщук Володимир Васильович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володиимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 16.06.2022 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В 17.06.2022 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Сіщука В.В. (вул.В.Грушевського, буд.28/2, оф.115, м.Київ, 01021) належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 67267219 щодо вчинення виконавчого напису, на підставі якого запропоновано стягнути з боржника, яким є [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість в розмірі 11 683,65 грн. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» документи на підставі, яких приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. видав виконавчий напис № 33027 від 07.10.2021 року, відносно [PERSON] . Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. (пр-т. Петра Григоренка, буд.15, м.Київ, 02068) належним чином завірену копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №33027 від 07.10.2021 року на підставі, якого запропоновано стягнути з боржника, яким є [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» в розмірі 11683,65 грн. 02 серпня 2022 року до суду, засобами поштового зв`язку, надійшов відзив відповідача, викладений у формі пояснень, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначає про те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з дотриманням вимог чинного законодавства. Позивачем порушено умови взятого на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, доказів щодо повернення боргу позивачем не надано. Отже, саме невиконання боржником своїх зобов`язань призвело до звернення позивача до приватного нотаріуса для захисту своїх прав шляхом вчинення виконавчого напису. Так, нотаріусом було фактично закріплено право відповідача на стягнення з позивача суми грошових коштів, тому посилання позивача на ненадання відповідачем нотаріусу документів, які підтверджують безспірність заборгованості є безпідставними. Крім того, виконавчий напис вчинено в межах строку, визначеного статтею 88 Закону України «Про нотаріат». 15.07.2022 року на виконання вимог ухвали суду від 17.06.2022 року про витребування доказів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. надіслано до суду копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №33027 від 07.10.2021 року, а також приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сіщуком В.В. надіслано копії документів на підставі яких було відкрито виконавче провадження № 67267219. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» не скористалося своїм процесуальним правом та не направило суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець Житомирської області Луженецький Павло Вікторович, правом подати письмові пояснення щодо позову або відзиву щодо предмета спору, з викладенням своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечень проти позову не скористалися. У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст.279 Цивільного процесуального кодексу України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів визначений у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Суд встановив, що 17 листопада 2011 року між ТзОВ «ОТП Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1000479598 згідно з яким останньому надано позику в розмірі 16 097 грн. 13 коп. Підпунктом 1.4.1 визначено, що надання кредиту здійснюється у наступний термін: не пізніше 17 листопада 2012 року. Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 17 листопада 2012 року. 07.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» було вчинено виконавчий напис №33027, яким стягнуто з позивача заборгованість в загальному розмірі 11 333,65 грн., що утворилася за кредитним договором №1000479598, укладеним 17.11.2011 року між позивачем та ПАТ «ОТП Банк», право вимоги за яким в подальшому перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на підставі договору факторингу №08/03/2013 від 06.03.2013 року. 26.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сіщуком В.В. на підставі оспорюваного виконавчого напису №33027 від 07.10.2021 року відкрито виконавче провадження №67267219, а також винесено постанови про стягнення з боржника основної винагороди та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 08.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сіщуком В.В. на підставі оспорюваного виконавчого напису №33027 від 07.10.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 30.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Сіщуком В.В. зупинено вчинення виконавчих дій по ВП № 67267219 на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 29.12.2021 року по справі 755/21771/21. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі-Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти до наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, посилався на те, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки заборгованість не є безспірною, наданий відповідачем кредитний договір не посвідчений нотаріально та виконавчий напис вчинено поза межами позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи на підставі виконавчого напису від 07.10.2021 року № 33027 з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 17.11.2011 року № 1000479598 у розмірі 11 333 грн. 65 коп., яка утворилася за період з 20.09.2018 року по 20.09.2021 року та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 6 708,74 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4 624 грн. 91 коп., а також 350 грн. 00 коп. - плати за вчинення виконавчого напису. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, у матеріалах справи, що розглядається відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально. Таким чином, серед документів наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц). Крім того, обґрунтованими є посилання позивача на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням позовної давності з огляду на наступне. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до пункту 3.4. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Відповідно до підпункту 1.4.1 договору про надання споживчого кредиту визначено, що надання кредиту здійснюється у наступний термін: не пізніше 17 листопада 2012 року. Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 17 листопада 2012 року. При цьому, для вчинення виконавчого напису ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до приватного нотаріуса лише 07.10.2021 року, тобто через вісім років після виникнення права вимоги, що перевищує загальну позовну давність тривалістю у три роки, встановлену нормами чинного законодавства. Посилання представника відповідача на те, що сплив позовної давності не припиняє зобов`язань за кредитним договором не свідчить про те, що кредитор має право звертатися за захистом свого порушеного права поза межами позовної давності. Крім того, боржник (позивач) зазначає, що відповідач звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 17.11.2011 року з пропуском позовної давності. Отже, нотаріус не перевірив додержання строків на звернення стягувача з заявою про вчинення виконавчого напису, не з`ясував, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, не надав цим обставинам відповідної оцінки, не дотримався строків, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, та не встановив, чи підтверджують надані банком документи безспірність боргу. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач наведені позивачем обставини не спростував, доказів наявності законних підстав, передбачених для видачі виконавчого напису не надав. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Проте вимога позивача про повернення грошових коштів, що були примусово стягнуті з її заробітної плати в межах відкритого виконавчого провадження не підлягає задоволенню з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, щодо суми таких стягнень. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст.141 ЦПК України, стягненню з Відповідача підлягають судові витрати, що були понесені позивачем при зверненні до суду та складаються із судового збору в загальному розмірі 454,00грн.

Outcome: partial