Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за постановою державного виконавця виконавчої служби Ірпінського МУЮ від 4 липня 2012 року було накладено арешт на належне йому (позивачу) майно, а саме, частину комплексу виробничої бази за адресою: [ADDRESS] , у виконавчому провадженні № 31957711 щодо стягнення боргу солідарно з нього ( [PERSON] ). та [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк». В подальшому, постановою державного виконавця від 7 липня 2014 року виконавчий лист № 2-1169, виданий 12 січня 2012 року Ірпінським міським судом, було повернуто стягувачу без подальшого виконання на підставі заяви ПАТ «ВТБ банк» від 2 липня 2014 року про те, що між стягувачем та боржником досягнуто домовленість про реструктуризацію боргу, у зв`язку з цим стягувач просив не вчиняти дії щодо звернення стягнення на майно боржника, цією ж постановою припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення. 11 березня 2020 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому (позивачу) стало відомо про те, що арешт з належного йому вищезазначеного майна фактично не знятий. Оскільки у позасудовому порядку вирішити питання зняття обтяжень з належного йому (позивачу) майна неможливо, так як відповідно до повідомлення виконавчої служби Ірпінського МУЮ матеріали зазначеного виконавчого провадження знищені, то просив зняти арешт та заборону на відчуження з належного йому майна, накладений на підставі вищевказаної постанови державного виконавця виконавчої служби Ірпінського МУЮ від 4 липня 2012 року. Ухвалою суду від 24 жовтня 2022 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; сторонам роз`яснено їх право на подання відповідних заяв по суті справи. До цього часу відповідач відзив на позов суду не надав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області (на даний час Ірпінський відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)) перебувало виконавче провадження № 31957711, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1169, виданого 12 січня 2012 року Ірпінським районним судом Київської області про стягнення солідарно з позивача [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» боргу в сумі 1846703,80 грн. (а.с.13). Як вбачається з відомостей з інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11 березня 2020 року, на підставі постанови старшого державного виконавця Ірпінського міського управління юстиції Мізерного П.П. від 4 липня 2012 року, винесеної при виконанні вказаного рішення суду у виконавчому провадженні № 31957711, реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр Міністерства юстиції України 18 серпня 2012 року за № 12890272 було зареєстровано арешт нерухомого майна, а саме, частини комплексу виробничої бази, приміщення 1 поверху адміністративної будівлі літ. «А»- Ѕ частини приміщення 1-1, пл. 6,95 кв.м, 1-2, пл. 35,8 кв.м, 1-3, пл. 9,4 кв.м, 1-4, пл. 21,3 кв.м, 1-5, пл. 15 кв.м, 1-6, пл. 10,2 кв.м, 1-7, пл. 17,1 кв.м, 1-8, пл. 21,8 кв.м, 1-9, пл. 14,8 кв.м, 1-10, пл. 9,2 кв.м, 1-21, пл. 30,6 кв.м, 1-22, пл. 9,3 кв.м, 1-23, пл. 9,2 кв.м, загальною площею 210,65 кв.м, та склад літ. «Б» площею 452,8 кв.м, вбиральня літ.»М», колодязь № 1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності позивачу [PERSON] (а.с.10-12). За постановою головного державного виконавця відділу ДВС Ірпінського міського управління юстиції від 7 липня 2014 року, затвердженою начальником відділу 7 липня 2014 року, у зв`язку з тим, що 3 липня 2014 року надійшла заява ПАТ «ВТБ Банк» від 2 липня 2014 року про те, що між стягувачем та боржником досягнуто домовленість про реструктуризацію боргу, через що стягувач просить не вчиняти дії щодо звернення стягнення на майно боржника, виконавчий документ, а саме, зазначений виконавчий лист, було повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.9,13). До цього часу арешт з майна позивача не знятий, згідно з повідомленням Ірпінського відділу ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) від 17 вересня 2021 року, виконавче провадження, при виконанні якого було накладено арешт на майно позивача, знищене /а.с.13/. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. Відповідно ч.2\~ст.\~59\~Закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи викладене, оскільки постановою державного виконавця від 7 липня 2014 року було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, однак, фактично даний арешт з внесенням відповідних відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не було скасовано, то суд вважає, що такий арешт порушує права позивача як власника обтяженого майна, а тому, задовольняючи позовні вимоги, вбачає необхідним звільнити з-під арешту, накладеного за постановою старшого державного виконавця Ірпінського міського управління юстиції від 4 липня 2012 року, вказане майно.

Outcome: approved