Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Ірпінської міської ради про визначення місця проживання дитини, зазначивши, що з 09.10.2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, відповідно до рішення Ірпінського міського суду від 22 січня 2019 року шлюб розірвано. Мають спільного сина - [PERSON] [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає з нею в орендованій квартирі за адресою [ADDRESS] . Син зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , де наразі залишився проживати відповідач. Оскільки, відповідач погрожує забрати сина, вона вимушена була звернутись до суду з даним позовом. Вона не проти спілкування та побачень відповідача з сином, однак заперечує проти того, щоб останній постійно мешкав разом зі своїм батьком. Вона працює в Акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» в Бучанському відділенні № 2, спеціалістом по обслуговуванню клієнтів з 16 травня 2017 року та отримую достойну платню. Вважає, що її заробітна платня, постійне місце роботи, та постійне мешкання є достатніми умовами для того, щоб син - [PERSON] [INFO] мешкав разом з нею. З 2016 року [PERSON] 2013 року народження, відвідує ЗДО № 1 «Лісова пісня» по теперішній час. Просить суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] разом з нею своєю матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та судові витрати по справі покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повній мірі. Представник третьої особи - служба у справах дітей Ірпінської міської ради в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, просила прийняти рішення враховуючи інтереси дитини відповідно до рішення виконкому. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] Зарічнюк [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки № 1994 від 03.04.2019 року про реєстрацію місця проживання [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 10.04.2013 року по теперішній час. Згідно довідки про заробітну плату і про доходи від 22.03.2019 року №м 20.1.0.0.0/7-201903/1371 [PERSON] працює в Бучанському відділенні № 2 АТ КБ «ПриватБанк» спеціалістом з обслуговування клієнтів за період з 01.09.2018 по 28.02.2019 її доходи становлять 81247,72грн. Згідно висновку органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 155/17 від 24.09.2019 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що після припинення спільного проживання сторін, дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] в орендованій квартирі. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Служба у справах дітей Ірпінської міської ради підтримала позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини за місцем проживання матері. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved