Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13 травня 2021 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 431_0185. Відповідно даного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 100000 грн. строком на 60 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 12 травня 2026 року, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 40 % річних шляхом, а позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1666 грн. 67 коп. та сплати процентів, нарахованих банком на залишок суми боргу за кредитом щомісячно до 26 числа місяця, наступного за звітнім, починаючи з червня 2021 року. Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі. Станом на 19 липня 2021 року заборгованість відповідачки у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором за кредитом, складає 112262 грн. 86 коп., в тому числі: 91663 грн. 30 коп. - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу), 15214 грн. 26 коп. - загальна сума прострочених нарахованих процентів, 23 грн. 53 коп. - загальна сума 3 % річних від прострочених сум заборгованість по основному боргу, 43 грн. 87 коп. - загальна сума 3 % річних від прострочених сум заборгованість по процентам, 3542 грн. 73 коп. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу, 1775 грн. грн. 17 коп. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по процентам. Згідно кредитного договору дострокове повернення кредиту за ініціативою банку відбувається у разі прострочення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/ або процентами та /або комісіями) на строк по над 58 днів. Також сторони погодили зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин, зокрема у разі прострочення виконання зобов`язань позичальником за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/ або процентами та /або комісіями) на строк по над 88 днів. Тому позивач просить суд стягнути з відповідачки на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 431_0185 від 13 травня 2021 року в сумі 112262 грн. 86 коп. та судові витрати у розмірі 2481 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2022 року, головуючим суддею у справі визначено Головчака М.М. 14 жовтня 2022 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва прийнято до провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідачка, відповідно до ст. 178 ЦПК України, подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідно до п. 2.2 договору про споживчий кредит, яку було надано позивачем, кредит надається в загальному розмірі 100000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 12 травня 2026 р., якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. Пунктом 3.9.1. договору про споживчий кредит, встановлено, що банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим договором та/або договорами забезпечення (за наявності) та/або іншими договорами, укладеними позичальником з банком, вимагати повернення суми кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим договором), строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі, у тому числі, але не виключно, у разі якщо відбулася будь-яка з наступних подій: 3.9.1.1. затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом на один календарний місяць: 3.9.1.4. неподання позичальником на вимогу банку документів, що стосуються його фінансового стану, та інших. Разом з цим, як слідує з копії договору про споживчий кредит, пунктом 3.9.2. врегульовано, що виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення кредиту, належних до сплати процентів, комісійних винагород та інших платежів, строк сплати яких не настав, відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку сторони підтверджують, що термін повернення всієї суми кредиту, нарахованих процентів за його користування та інших платежів, строк сплати яких не настав, що містяться у вимозі банку, направленої позичальнику, відповідно до цього пункту договору є зміною терміну остаточного повернення кредиту в бік його зменшення. Сторони домовились, що вказана в цьому пункті зміна терміну, на який надано кредит, не є зміною банком в односторонньому порядку умов цього договору. Сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у абзаці першому цього пункту договору строк починає відраховуватись з дати вручення позичальнику відправлення, яка зазначена в повідомленні про вручення поштового відправлення, або з дати зазначеної на такому листі позичальником при отримані позичальником зазначеного листа особисто. Якщо пошта (поштова служба) не може вручити письмову вимогу про усунення порушення зобов`язання позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, через його відмову прийняти поштове відправлення, незнаходження фактичного місця проживання позичальника або з інших причин, письмова вимога про усунення порушення зобов`язання, вважається врученою позичальнику у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Пунктом 1.1.2. договору визначено, що вимога - це письмовий документ (в тому числі письмове повідомлення з вимогою виконати зобов`язання/будь-яку його частину, вимога про дострокове повернення кредиту з ініціативи банку), який може направлятися банком позичальнику та містить вимогу про виконання позичальником порушеного зобов`язання, його зміст, розмір та валюту на дату складання вимоги. Тобто, договором встановлено, що для виникнення у позивача права на примусове стягнення грошових коштів з позичальника, мають існувати в сукупності певні юридичні факти: 1) затримка позичальником сплати частини основної суми боргу та/або процентів за користування кредитом; 2) направлення банком письмового документу (вимоги) на адресу позичальника; 3) не виконання позичальником вимоги банку протягом тридцяти календарних днів з дати одержання такого письмового документу (вимоги). При цьому, відповідно до пункту 3.3.1. договору про споживчий кредит, підставою для визначення суми і підстав повернення кредиту або будь - якої неповерненої позичальником банку частини кредиту (включаючи суми нарахованих процентів та інших платежів) є виписки з рахунків, відкритих у банку для обліку заборгованості позичальника за цим договором по основній сумі боргу за кредитом, нарахованим процентам та інших платежах. Проте, позивачем не додано до позовної заяви, ані виписки з рахунку, відкритому у банку для обліку заборгованості за договором про споживчий кредит (як доказ того, що відповідачкою затримувалась сплата частини основної суми боргу та/або процентів за користування кредитом), ані копії вимоги, яка направлялась на адресу, ані жодного іншого документу, який би підтверджував певні юридичні факти, з настанням яких умовами договору про споживчий кредит передбачено зміну терміну остаточного повернення кредиту в бік його зменшення. У зв`язку з вищенаведеним, вважає вимоги позивача щодо стягнення всієї суми основного боргу за договором про споживчий кредит необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Крім того, позивачем, в позовній заяві не зазначено дату пред`явлення (направлення) вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, так само не вказано в позовній заяві і дату з якої позивач вважає, що строк виконання зобов`язання щодо дострокового повернення всієї суми кредиту настав, хоча це має вирішальне значення для розрахунку заборгованості. Так, пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. При цьому, у разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором процентів за користування кредитом припиняється, а кредитор втрачає право нараховувати проценти після настання терміну повернення кредиту, який зазначений ним у відповідному повідомленні/вимозі на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінює умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, змінює порядок і строк його виконання, припиняє подальше кредитування, змінює термін повернення кредиту. За таких обставин, встановити дійсну суму заборгованості не є можливим. Крім того, вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, 3 % річних та інфляційних втрат вважає безпідставними відповідно до вимог п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами. нараховані з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання. виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 13 травня 2021 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 431_0185, на умовах якого банк надав, а відповідачка отримала суму кредиту у визначеному кредитним договором розмірі. Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальнику на умовах цього договору, а позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і звернути в передбачені кредитним договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених кредитним договором.? Згідно із пунктом 2.2. кредитного договору, кредит надається в загальному розмірі 100000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12 травня 2026 року, якщо інші строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього договору. У відповідності до п. 2.4.1. кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 40% річних. Процентна ставка є фіксованою. Згідно із п. 3.2.1. кредитного договору, банк здійснює надання кредиту одноразово шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. За змістом пункту 3.1.1. кредитного договору банк надає кредит з моменту виконання позичальником всіх та кожної з наведених нижче умов надання кредиту: 3.1.1.1. сплати позичальником комісійної винагороди за надання кредиту в розмірі 5000 грн. протягом 1 (одного) банківського дня з моменту підписання цього договору. 3.1.1.2. банк здійснює договірне списання комісійної винагороди з поточного рахунку позичальника одночасно з зарахуванням на поточний рахунок суми кредиту, для чого позичальник зобов`язаний забезпечити наявність на поточному рахунку суми коштів, достатньої для списання комісійної винагороди. Позичальник усвідомлює та погоджується з тим, що комісійна винагорода буде списана з поточного рахунку в тому числі за рахунок коштів, що надійшли у вигляді кредиту, у зв`язку з чим сума коштів (в тому числі отриманих у вигляді кредиту), що буде доступна йому для використання поточному рахунку після списання комісійної винагороди зменшиться на розмір комісійної винагороди банку. Згідно з пунктом 3.3.3. кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1666 грн. 67 коп. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно, до 26 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з червня 2021 р. За умовами пункту 4.3. кредитного договору позичальник, зобов`язаний: належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов`язані у строки, обумовлені цим договором повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання за цим договором, а у випадку порушення умов цього договору, достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом, комісійні винагороди, а також сплатити неустойку (штрафні санкції), як це передбачено в договорі також відшкодувати банку в повному обсязі збитки. Отже, за кредитним договором та виникли зобов`язання: у банку - надати відповідачці кредит у розмірі встановленому кредитним договором; у відповідачки - повернути отримані кредитні кошти у встановлений строк, сплатити проценти, а також штрафні санкції (у випадку їх наявності). Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти в строк та в розмірі встановленому кредитним договором. В той же час, відповідачка систематично порушує умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту та процентів, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість станом на 19 липня 2021 року в сумі 112262 грн. 86 коп., з яких: 91663 грн. 30 коп. - загальна сума простроченого кредиту (основного боргу), 15214 грн. 26 коп. - загальна сума прострочених нарахованих процентів, 23 грн. 53 коп. - загальна сума 3 % річних від прострочених сум заборгованість по основному боргу, 43 грн. 87 коп. - загальна сума 3 % річних від прострочених сум заборгованість по процентам, 3542 грн. 73 коп. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу, 1775 грн. грн. 17 коп. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по процентам У відповідності до умов кредитного договору сторони погодились, що у разі невиконання позичальником будь - якого зобов`язання, визначеного кредитним договором, банк має право вимагати погашення кредиту, сплати процентів за фактичний час користування кредитом, комісій, штрафних санкцій. Щодо доводів відповідачки стосовно надання позивачем неналежних доказів на підтвердження заборгованості за кредитним договором суд зазначає наступне. Документами, які встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. На підтвердження укладання кредитного договору, а також існування договірних відносин між сторонами, позивачем додано виписки по рахункам відповідачки, за якими обліковується кредитна заборгованість, які є належними та допустимим доказами з підстав їх відповідності діючому законодавству, що встановлює порядок ведення операційної діяльності банками в України, а саме: Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про Національний банк України», Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ від 30.12.1998 № 566 (далі - Положення № 566), Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ від 18.06.2003 № 254 (далі - Положення № 254). Згідно із Узагальнюючою податковою консультацією щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої наказом Державної податкової служби України від 05.07.2012 № 58, банківські виписки є первинними документами. Також надані банком виписки по рахункам позичальника затверджені у плані рахунки бухгалтерського обліку банків України, який в свою чергу, затверджений Постановою Правлінні Національного Банку України від 17.06.2004 № 280 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України». Відповідно до п. 5.5. Положення № 254 форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку, дату здійснення останньої (попередньої операції, дату здійснення поточної операції, код банку, у якому відкрито рахунок, код валюти, сум вхідного залишку за рахунком, код банку-кореспондента, номер рахунку кореспондента, номер документа, суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), суму оборотів за дебетом та кредиток рахунку, суму вихідного залишку. Таким чином, зазначені первинні документи бухгалтерського обліку банку, які роздруковані з електронного носія, відповідають вимогам нормативно - правових актів, які діяли на момент їх формування, та не повинні містити будь - яких інших даних, крім тих, які встановлені як обов`язкові в силу закону. Аналогічна правова позиція щодо належності як доказів документів первинного бухгалтерського обліку та інформації з регістрів бухгалтерського обліку висловлена в постанові Верховного Суду від 24.01.2018 по справі № 913/758/16, постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 185/9180/ 15-ц. Отже, відповідні виписки по рахунках відповідачки, за якими обліковується заборгованість за кредитним договором є належними доказами, які підтверджують факт укладання кредитного договору, отримання кредиту позичальником та тривале виконання зобов`язань за кредитним договором. Крім того, відповідно до історії рахунку та виписок по картковому рахунку з травня 2021 року відповідачка використовувала кредитний ліміт, про що свідчить рух коштів за відкритим рахунком. Отже виписки по картковим рахункам (по кредитному договору) є належним доказом існування заборгованості за кредитним договором. У даній справі існування заборгованості за кредитним договором та його розмір підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по кредитному договору, отже є належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 77, 78 ЩІК України. Що стосується заперечень відповідачки стосовно стягнення грошових коштів строк повернення яких не настав, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3.9.3.2. кредитного договору, дострокове повернення кредиту за ініціативою банку відбувається у разі прострочення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 88 (вісімдесят вісім) календарних днів. Також, сторони погодили зміну терміну остаточного повернення кредиту у зв`язку з настанням відкладальних обставин, зокрема у разі прострочення виконання зобов`язань позичальником за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 88 (вісімдесят вісім) календарних днів (п. 3.10.2.2 кредитного договору). З наданих позивачем доказів вбачається, що банком на адресу [PERSON] 22 серпня 2022 року направлявся лист № 100.19-07/25789/11/2022-26/вих, щодо порушення умов, передбачених договором. Крім того, суд не бере до уваги доводи відповідачки щодо незаконності нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вказані платежі нараховано станом на 19 липня 2021 року, в той час як Законом України «Про правовий режим воєнного стану», на який як на підставу для відмови посилається відповідачка, передбачено списання з 24 лютого 2022 року. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зважаючи на приписи п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Приписами ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На момент розгляду справи відповідачка не сплатила зазначену суму заборгованості. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам кредитного договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачкою жодним чином не спростований. За таких обставин, враховуючи, що відповідачка не виконує належним чином взятих на себе зобов`язань, суд вважає за можливе задовольнити позов та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 112262 грн. 86 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову даної категорії позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2481 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 6723 від 26 вересня 2022 року. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн. підлягають стягненню з відповідачки на корить позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved