Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом та заявленою в ньому вимогою визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №76194, вчинений 9 жовтня 2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 25\~518, 50 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наприкінці листопада 2021 р. з мобільного застосунку «Дія» позивач дізнався про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. виконавчого провадження № 65876381 та про існування заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». На переконання позивача, відповідач звернувся\~до нотаріуса\~ за\~вчиненням виконавчого\~напису незаконно\~та безпідставно,\~не маючи\~на те\~необхідних документів.\~ На\~переконання позивача,\~ виконавчий\~напис вчинений\~з порушенням\~чинного законодавства,\~оскільки,\~вчиняючи виконавчий\~напис,\~нотаріус не\~врахував та\~не перевірив\~факту наявності\~чи відсутності\~спору щодо\~заборгованості,\~чим порушив\~вимоги Закону\~України «Про\~нотаріат»про безспірність заборгованості, не перевірив, чи не пройшло більше, ніж три роки з дня виникнення права вимоги у стягувача, крім того виконавчий напис було вчинено у відсутність нотаріального посвідченого договору. В окремо поданій заяві предстанвик позивача просив суд розглядати справу у його відсутності, просив суд задовольнити позов (а.с. 53). В силу ст. 280 ЦПК України справа розглядається у порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Треті особі не скористалися правом брати участь у судових засіданнях. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що 09.10.2020 р. приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинений виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 25\~518, 50 грн. на користь відповідача (а.с. 68 звор.). Відповідно до згаданого виконавчого напису стягнення проводиться за період з 05.08.2020 р. по 05.08.2020 р. Сума заборгованості складає 24\~318,50 грн., у тоум числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7\~250,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 13\~254,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями 3\~813,80 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату в розмірі 1\~200,00 грн. Загальна сума до стягнення за вказаним виконавчим написом становить 25\~518,50 грн. Постановою приватного\~виконавця виконавчого\~округу Дніпропетровської\~області Сидорук\~Л.В.\~від 23.06.2021\~р.\~відкрито виконавче\~провадження (№\~65876381)\~з виконання\~виконавчого напису\~№ 76194\~від 09.10.2020\~р.,вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 25\~518, 50 грн. (а.с.19) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 23.06.2021 р. з [PERSON] стягнуто основну винагороду в сумі 2 551,85 грн. (а.с. 20). На підставі договору від 20.05.2019 р., який укладений між ТОВ «манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] судом встановлено отримання позичальником на без конкретної споживчої мети 7\~050,00 грн. (а.с. 40). Вказанй договір укладений в простій письмовій формі. Сторони погодили, укладаючи договір, графік розрахунків (а.с. 43), відповідно до якого термін платежу становить 19.06.2019 р., сума кредиту 7\~050,00 грн., нарахований процент - 3\~405 грн. 30 коп, до сплати 10\~455 грн. 30 коп. 20.05.2019 р. о 18:59:57 грошов кошти перераховані позичальнику, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 44). На підставі виписки з особового рахунку судом встановлений розмір заборгованості позичальника в сумі 24\~318, 50 грн. (а.с. 45). За договором факторингу від 05.08.2020 р. ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступило фактору ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, визначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 46-51). Відповідачем наданий суду на ухвалу про витребування доказів від 03.10.2022 р. реєстр прав вимоги (додаток до договору від 05.08.2020 р.), який не містить запису про передачу права вимоги до боржника [PERSON] . Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (а.с. 52). Відтак, відсутні пістави для твердження про передачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» вимоги до боржника [PERSON] . Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс». Суду надана форма повідомлення боржника за кредитним договором (додаток №2 до договору факторингу від 05.08.2020 р.), яка не містить жодного запису (а.с. 53). Процесуальні дії у справі наступні. Ухвалою суду від 03.10.2022 р. за клопотанням позивача витребувані докази: - витребувано від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (02094, м. Київ, вул. Хоткевича Гната, буд. 12. офіс 177) документи, які обґрунтовують вчинення виконавчого напису №76194 від 09.10.2020 р.; - витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (1008, м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, 35) документи, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис №76194 від 09.10.2020 р.; -витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни (м. Дніпро, вул. Хмельницького Богдана, буд. 4, офіс 400) документи, на підставі яких відкрито виконавче провадження №65876381 стосовно [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. ухвалу суду про витребування доказів не виконана, нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Горая О.С. припинено з 25.02.2021 року (наказ Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 25.02.2021 року). Правовідносини між учасниками справи виникли із захисту прав боржника за кредитним договором від 20.05.2019 р. №829893016, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Дослідив докази, надані в межах заявлених суду вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства Юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі по тексту Порядок № 296/5). Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій № 296/5 містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно із підпунктом 1.2 пункту 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Підпунктом 3.1 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище Постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.\~12,13 ЦПК України, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Під час розгляду справи, учасниками не надано суду доказів, про надання приватному нотаріусу документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивача перед відповідачем, а тому, на переконання суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15. Сторонами не надано доказів, які б свідчили, що при вчиненні спірного виконавчого напису, нотаріусу, разом з відповідною заявою стягувача, було надано первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Отже, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у Постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19 дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 09.10.2020 р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Проте, як встановлено судом, договір, за невиконання умов якого приватним нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис (а.с. 63) не був був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 та у Постанові Великої палати Верховного суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). За таких обставин, враховуючи те, що суду не надано доказів, що при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусу були надані відповідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, не надано нотаріально посвідченого договору, з приводу якого виникла така заборгованість, відтак, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, тому суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо розподілу судових витрат. При зверненні до суду із вказаним позовом позивачем сплачені судові витрати: судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, сплачена сума судового збору (992 грн. .40 коп.) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правову допомогу. Позивач просить суд стягнути 5\~000,00 грн., понесені за надання професійної правничої допомоги. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків\~\~тощо). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 р. у справі №904/4507/18, підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц), і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 згаданої постанови). Позивачем наданий договір про надання правоої допомоги від 04.08.2022 р. (а.с. 8), акт приймання передачі наданих послуг від 12.08.2022 р., чек до договору про надання правової допомоги від 12.08.2022 р. (5\~000,00 грн.), адвокатські запити від 04.08.2022 р. (а.с. 15-17) тощо. Суд, дослідив вказані письмові докази, дійшов до висновку про їх достатність та доведеність факту надання вказаних послуг, їх вартість є розумною та виправданою, а тому вартість витрат, які пов`язані з наданням послуги зі складання адвокатських заптів, зави пр витребування доказів та позовної заяви, підписання та подачу позовної заяви та заяви про витребування доказів в сумі 5\~000,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved