Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

ТОВ «Вердикт Капітал» 30 листопада 2022 року поштою направив до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 13 грудня 2022 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2023 року вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилався на те, що 25 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 103674013, згідно з умовами якого кредитодавець надав позичальникові кредиту розмірі 5 000 грн. строком на 30 днів до 24 вересня 2021 року зі сплатою 0,01 % річних за користування кредитними коштами, що становить 00 грн. 50 коп. за кожен день користування. 17 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 17/12-2021-62, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив право вимоги за кредитним договором № 103674013 від 25 серпня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав у повному обсязі, чим порушив умови договору, внаслідок чого станом на 16 листопада 2022 року сума заборгованості становить 37\~015 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5\~000 грн., заборгованості за процентами на дату відступлення у розмірі 15\~015 грн., заборгованість за процентами відповідно до п. 4.2 кредитного договору у розмірі 17\~000 грн. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 37\~015 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~481 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 950 грн. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримала, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 25 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 103674013 (а.с. 9-17). Відповідно до умов кредитного договору кредитор надав позичальникові кредит у розмірі 5 000 грн. на 30 днів строком до 24 вересня 2021 року зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 0,01 % річних за користування кредитними коштами, що становить 00 грн. 50 коп. за кожен день користування. 17 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладали договір факторингу № 17/12-2021-62 (а.с. 24-32), яким право вимоги за кредитним договором № 103674013 від 25 серпня 2021 року набуло ТОВ «Вердикт Капітал». Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з наданих позивачем розрахунків розмір процентів за період з 25 серпня 2021 року по 17 листопада 2021 року, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з суми поточної заборгованості у розмірі 5\~000 грн., становить 15\~015 грн., відсотки за період з 18 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року становлять 17\~000 грн. (а.с. 39). Проте, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Договір між сторонами було укладено на строк з 25 серпня 2021 року по 24 вересня 2021 року. Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, то після 24 вересня 2021 року позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором № 103674013 від 25 серпня 2021 року. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18). Відповідно до ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому з відповідача підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 15 грн. (00 грн. 50 коп. х 30 днів = 15 грн.) У зв`язку з тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі, відповідач свої зобов`язання не виконує, то позов підлягає задоволенню в частині сплати кредитних коштів у розмірі 5\~015 грн., з яких 5\~000 грн. тіло кредиту, та 15 грн. відсотки за користування кредитними коштами. Відповідно до ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так позивачем в обґрунтування вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~950 грн. було надано копію договору про надання професійної правничої допомоги № 07-10/2022 від 07 жовтня 2022 року (а.с. 56-59), копію додаткової угоди № 1 до договору від 07 жовтня 2022 року (а.с. 60), копію акту приймання-передачі від 07 листопада 2022 року (а.с. 61), а також копію платіжного доручення про оплату послуг (а.с. 62). Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, надавши суду заяви про розгляд справи у його відсутність (а.с. 8), тому заявлена сума у 10\~950 грн. є завищеною. Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2\~000 грн. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 336 грн. 14 коп. (5\~015 грн. х 2\~481 грн. : 37 015 грн. = 336 грн. 14 коп.). Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал», складає 7\~351 грн. 14 коп. (5\~015 грн. + 2\~000 грн. + 336 грн. 14 коп. = 7\~351 грн. 14 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial