Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в якій посилається на те, що 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 81291 про стягнення із [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Авансар» заборгованість за кредитним договором у період із\~ 21.04.2016 року по 28.05.2021 року у розмірі 15446,23 гривень. Позивач вважає, що виконавчий напис здійснено з порушенням процедури його вчинення, а тому враховуючи викладене, просить суд визнати його таким, що не підлягає виконанню. Позивач та її представник в судове засідання не зявились. Від позивача надійшла письмова заява з проханням справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, відзив до суду не направляв, про причини неявки не повідомив. Проте 10.01.2023 року до суду надійшло клопотання від директора ТОВ "АВАНСАР" С.Сосюрко у якому просить відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу або зменшити розмір заявлених витрат на правову дополмогу та встановити суму, що співмірна із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг, якщо є докази надання правової допомоги адвокатом. Приватний нотаріус Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився, будь-яких пояснень чи клопотань до суду не надійшло від нотаріуса. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст. ст.280-283 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.04.2016 року, на підставі договору-приєднання № 200510837, укладеного між\~ ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» та [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 10000,00 гривень на строк 12 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3,49 % в місяць. Встановлено також графік розрахунків. 02.06.2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, разеєстрований у реєстрі за № 81291 про стягнення із [PERSON] боргу, за кредитним договором № 200510837 від 21.04.2016, укладеного між нею та ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія «Авансар», якій ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» відступила своє право вимоги на підставі договору факторингу № 18/05/2018-3 від 18.05.2018 року, якій, у свою чергу, таке право відступила ТОВ «Фінансова компанія «Тілеяда» на підставі договору факторингу № 3 від 22.05.2016 року, якій\~ таке право було відступлено кредитором ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» на підставі договору про відступлення права вимоги № 2204 від 22.04.2016 року. Виконавчим написом стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором у розмірі 15446,23 гривень за період із 21.04.2016 року по 28.05.2021 рік. Заборгованість за тілом кредиту становить 10302,00 гривень, заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 4293,90 гривень. Окрім того, стягнуто плату за вчинення виконавчого напису. Матеріали справи не містять належного розрахунку заборгованості, з якого може бути встановлено підстави для нарахування заборгованості у визначеному відповідачем розмірі, оригіналів чи засвідчених копій договорів факторингу, ті інших доказів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Оцінюючи доводи позивача, варто вказати про наступне. Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Частиною 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі за текстом - Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесенихпостановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус Остапенко Є.М. посилається на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у бсзспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. Відповідні зміни до Постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (в редакції чинній станом на 20.02.2017 - дату вчинення спірного виконавчого напису) встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів (підпункт 5.2. пункту 5 глави 16 Порядку № 296/5 від 22.02.2012). Отже, станом на 02.06.2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису\~ окремим документом. Окрім того, нотаріус позбавлений можливості вчиняти такі надписи щодо правочину, який не був нотаріально посвідчений. Як вбачається із оспорюваного виконавчого напису, нотаріусом взагалі не зазначено, на підставі яких документів його було вчинено та з яких документів було підтверджено розмір заборгованості та безспірність стягнення. Положення ст.88 ЗУ «Про нотаріат» передбачають можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса виключно за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Невстановленим у виконавчому написі залишається і строк настання виконання зобов`язання, а тому неможливим є констатувати, що він вчинений у належний трирічний строк з дня виникнення права вимоги. Окрім того, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Судом встановлено, що [PERSON] не була повідомлена про вчинення нотаріусом виконавчого напису, а тому не було встановлено її заперечення щодо стягнення заборгованості. Окрім того не встановлено чи повідомлялась [PERSON] про неодноразову заміну сторони кредитора. Враховуючи викладене, судом не може бути констатовано безспірність при стягненні заборгованості, а як наслідок правомірність вчинення виконавчого напису нотаріуса. Окрім того, у відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України. Таким чином, загальний строк для такого звернення становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18 від 2 липня 2019 року). Отже, враховуючи норми ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» можна дійти висновку, що трирічний строк стягнення заборгованості з позивачки за Кредитним договором № № 200510837 від 21.04.2016 минув 21.04.2020 року, а виконавчий напис був вчинений 02.06.2021 року, тобто поза межами цього строку. Таким чином, на підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що визначена у спірному виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною. Окрім того, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису окремим документом та стосовно кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений. Разом із тим, виконавчий напис було вчинено через більш ніж три роки\~ з дня виникнення права вимоги. Вказане дає підстави для задоволення позовних вимог та визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню. Окрім того, згідно договору про надання правової допомоги від 14.12.2022 року\~ та квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н від 14.12.2022 року, сторони договору узгодили розмір адвокатського гонорару, у розмірі 4000,00 гривень. У зв`язку із викладенем, судові витрати підлягають стягненню із\~ відповідача на користь позивача.

Outcome: approved