Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований 23 травня 2019 року у Богородчанському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №34. У шлюбі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .\~ Сімейне життя не склалося і вони припинили спільне проживання. Неповнолітній син проживає з нею та перебувають на її утриманні, відповідач самоусунувся від виконання обов`язку щодо виховання та утримання дитини, добровільно коштів на його утримання не надає. Самостійно вона не має змоги забезпечити дитину всім необхідним, вважає, що [PERSON] може сплачувати аліменти. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилася. Подала суду заяву в якій клопотала проводити розгляд справи у її відсутності. Заявлений позов підтримала та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 травня 2019 року у Богородчанському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №34. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім і проживає з матір`ю. В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітньої дитини позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту ст.180 СК України вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Стаття 182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій суміза вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~ \~ \~ \~Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з [PERSON] на утримання його неповнолітньої дитини суд, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує, що відповідач є особою працездатного віку, нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати сина та може надавати матеріальну допомогу на його утримання, іншого ним не доведено, матеріальне становище позивачки, з яким мешкає дитина. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати неповнолітнього сина, передбачених ст. 188 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. З огляду на викладене, враховуючи досліджені докази в їх сукупності, з урахуванням законодавчо визначеного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, визначеного законом мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання неповнолітнього сина, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати подання позову, що буде відповідати інтересам дитини та не порушуватиме права кожного з сторін. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 992 грн 40 коп. На підставі викладеного та ст.ст. 104 112 СК України,

Outcome: approved