Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому прохають скасувати усиновлення, яке відбулося на підставі рішення Кіровоградського районного суду від 02.10.22015 та внести зміни до актового запису про народження дитини №2 від 16.02.2005, складеного відділом державної РАЦС реєстраційної служби Кіровоградського районного управління юстиції Кіровоградській області, відомості про [PERSON] та [PERSON] як батька і мати виключити. Свої вимоги мотивують тим, що рішенням суду їх було визнано усиновлювачами неповнолітньої [PERSON] , [INFO] та змінено прізвище і по батькові. Зазначають, що подальше усиновлення не можливе та підлягає скасуванню через те, що між усиновлювачами та дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювачів стосунки які роблять їх спільне проживання неможливими. Ухвалою суду від 19.12.2022 за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі з призначенням справи до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. Будучи належним чином повідомленими про дату час і місце розгляду справи, сторони у судове засідання не з`явились, звернувшись із відповідними клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач надала заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] визнала повністю та не заперечувала проти скасування усиновлення. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, проти винесення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечувала. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши приєднані до справи письмові матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи згідно рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02.10.2015 [PERSON] , [PERSON] усиновлено [PERSON] , присвоєно прізвище « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », ім`я залишено без змін (а.с.17-18). Відповідно до психолого -педагогічної характеристики КЗ «Центр соціально- психологічної реабілітації дітей» [PERSON] , прибула до вказаного центру як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах на підставі заяви батьків [PERSON] і [PERSON] (а.с.23). Відповідно до заяви [PERSON] , яка повідомила, що відмовляється повертатися до сім`ї [PERSON] , [PERSON] (а.с. 24). Як вбачається з довідки КНП «Лікарня інтенсивного лікування І рівня с. Горішні Плавні» [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога не знаходиться, до лікаря психіатра дитячого звертається з 2020 року (а.с.24). Згідно довідки лікаря нарколога, [PERSON] неодноразово звертався до лікаря нарколога для проведення [PERSON] медичного огляду, експрес тести позитивні (а.с.25). Згідно характеристики ЗОШ І-ІІ ступенів №6 на [PERSON] ,навчалася у вказаному закладі, протягом 2015-2016 батьки [PERSON] , [PERSON] активно співпрацювали учителями та класним керівником, [PERSON] ставилася до вчителів позитивно, завжди виконувала доручення. У 2017-2018 навчальному році ситуація із освітнім процесом стала інакшою. Незважаючи на те, що мама приділяла велику увагу підготовці її до уроків (контролювала виконання домашніх завдань, організувала репетиторство),a тато приділяв увагуїї комфорту та безпечності перебування у школі, відношення Жовнер Настасії до більшості предметів змінилося. Вона стала ставитись менш відповідально до своїх обов?язків, на уроках відволікалась. Відповідно, успішність навчальних досягнень погіршилась: збільшилась кількість оцінок середнього рівня та з?явилася оцінка низького рівня. Частіше стали траплятися незначні конфліктні ситуації в класі. У 8 класі інтерес до навчання зник. Настасія відвідувала всі уроки і пропусків без поважних причин не було, але, як зазначають учителі-предметники, під час навчальних занять дозволяла собі не робити класні записи, порушувала дисципліну, проявляла інтерес вивчення тем епізодично та тимчасово. Домашні завдання виконувала нерегулярно, часто з примусу батьків (батьки відвідували школу дуже часто, контролюючи навчальний процес доньки). Протягом 2018-2019 начального року конфліктні ситуації, для розглядання яких була залучена відбувались адміністрація школи. 2019-2020 навчальний рік - це період, який характеризується різкою зміною у поведінці учениці, яка почала прогулювати уроки, палити, порушувати дисципліну на уроках. Протягом всього періоду навчання дівчинки соціальний педагог практичний психолог надавали допомогу під час індивідуальних консультацій. [PERSON] піддається сторонньому впливу, зазвичай негативному (25-26). Згідно матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] неодноразово звертались до ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП з приводу поведінки своєї доньки [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 06.01.2023 року, орган опіки та піклування дійшов висновку щодо доцільності скасування усиновлення неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яке відбулось за рішенням Кіровоградського районного суду від 02.10.2015. За змістом ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ст. 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Статтею 207 Сімейного кодексу України встановлено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з ч.ч.3-5 ст.232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті «майнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, онуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням, всиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення падає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Відповідно до п.п. 1-3 ч. 1, ч. 4 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання, якщо дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; та якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Усиновлення скасовується від дня набрання чинності рішенням суду. Як роз`яснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т.п. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на лікування опікування органів опіки та піклування. Частиною 2 ст. 239 СК України встановлено, що у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Згідно ст. 241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що стосунки, які формувалися між усиновлювачами та дитиною з перших днів після їх усиновлення можна назвати незалежними від волі усиновлювачів, адже ці стосунки не на всі 100% визначалися, будувалися, корегувалися, планувалися, заявлялися, приймалися з волі позивачів, впродовж проживання дитини в родині, батьки робили все можливе, щоб дитина мала все необхідне (фізичний та духовний розвиток), але обставини, які не залежать від їх волі унеможливлюють подальше проживання дитини разом із ними. Враховуючи викладене, суд вважає, що наведеними доказами доведено і об`єктивно підтверджено факт того, що між усиновлювачами і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювачів, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачами своїх батьківських обов`язків, а тому позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved