Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Квітнева сільська рада Житомирського району, Житомирської області (далі - Позивач) звернулась до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] (далі - Відповідач) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в якому вказує, що Відповідач є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , батьком дитини вказано - [PERSON] , відомості про якого записані відповідно до частини першої статті 135 СК України. Сім`ю Відповідача поставлено на облік як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах, основними ознаками та чинниками яких є безробіття Відповідача та її схильність до вживання алкогольних напоїв. З метою мінімізування складних життєвих обставин, Відповідача було взято під соціальний супровід терміном на три місяці у зв`язку з неналежним виконанням нею своїх батьківських обов`язків, проте вона не виконала план та умови договору в якому було визначено проблеми, які необхідно вирішити, а саме: офіційне працевлаштування, формування навичок відповідального батьківства, припинення вживання напоїв з вмістом алкоголю та звернення за допомогою до спеціалістів для подолання залежності від вживання алкогольних напоїв. Позивач зазначає, що з сім`єю Відповідача було проведено вичерпні заходи для подолання складних життєвих обставин та належного виконання батьківських прав, проте Відповідач самоусунулась від виконання нею батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до її малолітньої дочки та стягнення з неї аліментів. На підставі вищевикладеного, Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] та стягнути з Відповідача аліменти на користь малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Представники Позивача в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вислухавши представників Позивача, Відповідача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Рішенням виконавчого комітету Квітневої сільської ради № 56 від 28 жовтня 2022 року, затверджено висновок органу опіки та піклування Квітневої сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої дочки [PERSON] . /а.с.9/ Висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженим рішенням виконавчого комітету сільської ради від 28 жовтня 2022 року № 56, з метою захисту прав та інтересів дитини, запобігання бездоглядності, орган опіки та піклування Квітневої сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дочки [PERSON] . /а.с.10-12/ Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] вказано [PERSON] та [PERSON] . /а.с.15/ Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 08 листопада 2022 року, відомості про батька дитини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , записані відповідно до частини першої статті 135 СК України. /а.с.16/ Квітневою сільською радою 02 лютого 2022 року за № 48 видано довідку - характеристику про те, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом з дочкою - [PERSON] , [INFO] . З чоловіком розлучена, по характеру скрита, сварлива, неврівноважена, безвідповідальна, веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, не працює, вихованням дочки зовсім не займається. /а.с.17/ Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Квітневою сільською радою 02 лютого 2022 року за № 47, за адресою: [ADDRESS] , до складу сімї зареєстрованих входять: - [PERSON] , [INFO] , заявник: - [PERSON] , [INFO] , дочка; - [PERSON] , [INFO] , брат. /а.с.18, 70/ Квітневим закладом дошкільної освіти «Лелечки» за вих № 7 від 29 липня 2022 року видано довідку про те, що [PERSON] , [INFO] , дійсно відвідувала вказаний заклад з 01 вересня 2014 року по 31 травня 2015 року. Вихованням дитини займалася бабуся - [PERSON] (нині покійна). Вона приводила і забирала дитину, регулярно сплачувала кошти за харчування, у них з дитиною були теплі відносини, мати участі у вихованні дитини не брала. /а.с.19/ Квітневим ліцеєм Квітневої сільської ради за № 68 від 01 серпня 2022 року повідомлено, що [PERSON] закінчила 7 класів ліцею, з 5 по 6 клас вихованням та доглядом за дитиною займалася бабуся. Після її смерті у 2021 році, дитина проживала в [PERSON] , яка постійно цікавилася шкільним життям та успіхами у навчанні дитини. За весь час мама [PERSON] батьківської уваги не проявляла, на зв`язок з класним керівником не виходила, на зв`язок з класним керівником не виходила, на прохання прийти до школи уваги не звертала. /а.с.20/ Відповідно до Акту № 38 оцінки потреб сім`ї/особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , мати не доглядає за дитиною - [PERSON] , за дитиною доглядають її родичі, забезпечують одягом та взуттям, продуктами харчування, відводять до школи. /а.с.21-26/ Згідно Висновку оцінки потреб сім`ї [PERSON] встановлено, що наявні складні життєві обставини, основними ознаками та чинниками, що їх спричиняють є безробіття та вживання спиртних напоїв. /а.с.27-29/ Рішеннями виконавчого комітету Квітневої сільської ради № 13 від 14 квітня 2022 року, № 30 від 27 червня 2022 року, № 48 від 30 вересня 2022 року вирішено, продовжувати здійснення соціального супроводу сім`ї [PERSON] , як такої, що опинилась в складних життєвих обставинах протягом трьох наступних місяців до 30 червня 2022 року, до 30 вересня 2022 року, до 31 грудня 2022 року. /а.с.30-34/ Як вбачається з рішення виконавчого комітету Квітневої сільської ради № 106 від 28 грудня 2021 року, вирішено взяти під соціальний супровід сім`ю [PERSON] , [INFO] на вихованні та утриманні якої знаходиться донька [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з неналежним виконанням своїх батьківських обов`язків. /а.с.35/ З метою мінімізування складних життєвих обставин, між відділом соціального захисту Квітневої сільської ради та [PERSON] було укладено Договір про здійснення соціального супроводу № 6 від 21 грудня 2021 року. /а.с.36/ Комісією Квітневої сільської ради за період з 13 січня 2022 року по 27 жовтня 2022 року було складено Акти обстеження умов проживання [PERSON] , згідно яких вона проживає окремо від дочки за адресами проживання своїх співмешканців, офіційно не працевлаштована, не допомагає доньці з навчанням, не забезпечує матеріально, вживає алкогольні напої та веде аморальний спосіб життя. /а.с.37-61/ Відповідно до Наказу служби у справах дітей Квітневої сільської ради № 14 від 02 вересня 2022 року, влаштовано малолітню [PERSON] , [INFO] на тимчасове перебування в сім`ю [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . /а.с.62/ Згідно Акту обстеження умов проживання, за адресою: [ADDRESS] , створено належні умови для проживання [PERSON] , вона хоче проживати з ними, так як мати - [PERSON] часто вживає спиртні напої та проживає у сторонніх людей. /а.с.63, 67-69/ [PERSON] , [INFO] звернулась 02 вересня 2022 року з заявою до в.о. начальника служби у справах дітей Квітневої сільської ради в якій дала згоду проживати у сім`ї [PERSON] , тому що у них склалися хороші і дружні відносини та вони є родичами, які за нею доглядають. /а.с.64/ Як вбачається з заяв [PERSON] та [PERSON] від 02 вересня 2022 року, вони прийняли [PERSON] , [INFO] на проживання до себе в сім`ю до прийняття рішення органом опіки та піклування Квітневої сільської ради. /а.с.65, 66/ Відповідно до довідки - характеристики від 29 вересня 2022 року № 763/0219 виданої Квітневою сільською радою, [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає. Має неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка після смерті бабусі, проживає у тітки в [ADDRESS] . [PERSON] вже багато років не працює, проживає з співмешканцем у його будинку [ADDRESS] . Часто її можна побачити у компанії, де всі напідпитку, і сама вона часто вживає алкогольні напої та веде аморальний спосіб життя. Неодноразово представники сільської ради та правоохоронних органів відвідували помешкання за вказаною адресою. По характеру [PERSON] скрита, сварлива, неврівноважена. Не займається вихованням своєї доньки, матеріально не забезпечує, не піклується про стан здоров`я, не цікавить успішністю, не виконує свої батьківські обов`язки належним чином. /а.с.71/ Квітневою сільською радою 29 вересня 2022 року за вих.№ 762/02-19 видано довідку про те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає. /а.с.72/ Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] є племінницею його дружини. Раніше дитина проживала зі своєю бабусею, а після її смерті проживає у їх сім`ї. Вони забезпечують її всім необхідним, мати дитини не цікавиться її життям, здоров`ям та розвитком, веде аморальний спосіб життя. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернувся до суду в інтересах дитини з позовом про позбавлення Відповідача батьківських прав та стягнення аліментів з тих підстав, що мати не приймає участі у її вихованні та утриманні. Статтею 5 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство; забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно приписів частини другої статті 150, частини другої статті 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і допускається лише при наявності вини в діях батьків і належить до обов`язкових умов позбавлення батьківських прав. Пунктом 16 вищевказаної Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Крім того, статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків, в даному випадку позбавлення батьківських прав є самим крайнім заходом впливу стосовно Відповідача, проте вона свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків: не приймає участі у її вихованні, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її життям та здоров`ям, не виявляє ніякого інтересу до дочки, а тому наявні підстави для позбавлення Відповідача батьківських прав відносно її дочки. Крім того, Відповідач в судовому засіданні погодилась на позбавлення її батьківських прав по відношенню до її дитини. Щодо заявлених Позивачем позовних вимог про стягнення з Відповідача аліментів на утримання дочки, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно статті 180, частини першої статті 183 СК України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У відповідності до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частинами першою, другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована поставною Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного Кодексу України, вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (статті 141, 180 СК України). Пунктами 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що Відповідач є матір`ю дитини - [PERSON] та не надає матеріальну допомогу на її утримання, а тому з неї належить стягувати аліменти на користь її дочки до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За наведених обставин, визначаючись з розміром та способом стягнення аліментів та враховуючи що Відповідач є здоровою, працездатного віку особою, може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги до суду надано не було), позов вона визнала, а доказів щодо наявності у неї інших утриманців суду не надала, зважаючи на обов`язок батьків утримувати дитину та прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що розумним та справедливим є стягнення з Відповідача аліментів на утримання дочки у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2481.00 гривень /а.с.73/, який підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. При зверненні до суду Позивач звільнений від сплати судового збору за заявлену позовну вимогу про стягнення аліментів, в зв`язку з чим, підлягає також стягненню з Відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992.40 гривень.

Outcome: approved