Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

В лютому 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису №705 від 10 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою Владиславою Юріївною щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФАКТОРІНГС» заборгованості за Кредитним договором №8/2006/840-к/1481А від 20 листопада 2006 року укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» та просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] (а.с.37-40) надав заяву про слухання справи без участі сторони позивача(а.с.48). Відповідач Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Факторінгс» про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи повідомленні\~належним чином,\~що підтверджується\~довідкою про\~недоставляння смс-повідомлення(а.с.64)\~та рекомендованим\~повідомленням про\~отримання судової\~повістки(а.с.70),\~надали клопотання\~про залучення\~у справі\~правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙ ДЖЕТ»(а.с.50-56). Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «СКАЙ ДЖЕТ» про дату, час і місце розгляду справи повідомленні належним чином, що підтверджується трекінгом поштового відправлення(а.с.74), однак представник у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подано. Третя особа приватний виконавець\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Ванжа Олександр\~Володимирович про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку смс-повідомлення(а.с.67) та трекінгом поштового відправлення з офіційного сайту «Укрпошта»(а.с.73), однак до суду не з`явився, причини неявки не повідомив. Третя особа приватний нотаріус\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Виноградова Владислава\~Юріївна про\~час і\~місце слухання\~справи повідомлена\~належним чином,\~що підтверджується\~довідкою про\~доставку смс-повідомлення(а.с.66),\~однак до\~суду не\~з`явилася,\~причини неявки\~не повідомила. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічна норма закріплена і у п.3.1, 3.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. При цьому, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Встановлено, що 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю. було вчинено виконавчий напис №705, згідно якого з [PERSON] було стягнуто заборгованість яка виникла за кредитним договором №8/2006/840-к/1481А від 20 листопада 2006 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «НАДРА»(найменування змінено на ПАТ «КБ «НАДРА») та право вимоги за яким було відступлено за договором про відступлення прав вимоги №GL2N78545 від 08 травня 2020 року до ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС». У відповідності до довідки №1244/2528 від 15 серпня 2014 року наданої Державною міграційною службою України в Дніпропетровській області зазначено, що [PERSON] 15 червня 2006 року дійсно документувався паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області у зв`язку з втратою 09 червня 2006 року паспорта серії [NUMBER] , виданого 20 лютого 2003 року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області(а.с.24). Повідомленням від 30 серпня 2014 року розглянуто заяву [PERSON] за вхідним №Р-19 від 29 серпня 2014 року та повідомлено останнього про початок досудового розслідування за ч.4 ст. 358 КК України щодо факту видачі кредиту 20 листопада 2006 року за паспортом [PERSON] серії [NUMBER] , який був втрачений приблизно в кінці 2005 в початку 2006 року(а.с.24-26). 22 лютого 2022 року ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» уклало договір №22/02 згідно умов якого ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС» відступило ТОВ «СКАЙ ДЖЕТ» право вимоги, зокрема за договором №8/2006/840-к/1481А від 20 листопада 2006 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «НАДРА»(а.с.51-55). На підставі оскаржуваного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 68225920 від 19 січня 2022 року(а.с.19-21). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), постановах Верховного Суду, зокрема від 14 березня 2019 року у справі № 201/13708/16-ц (провадження № 61-25811св18), від 31 січня 2018 року у справі № 285/2975/16 (провадження № 61-31641св 18), які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~другої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~в постанові №569/8884/17 від 14.08.2019 вказав, що для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права в аналогічних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 року у цивільній справі №137/1666/16-ц. Суду не надано доказів того, що Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ФК «ФАКТОРІНГС» подав нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи, які підтверджують безспірність вимог боржника, а нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, врахував та належним чином перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 05 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 09 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та [PERSON] ([PERSON]) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність, визначених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат», підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, а тому враховуючи встановлені судом обставини, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису №705 від 10 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Виноградовою В.Ю., щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ФАКТОРІНГС» таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено спірність наявної заборгованості з підстав та мотивів викладених вище. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 20 000 грн. 00 коп. суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФК «ФАКТОРІНГС» на користь [PERSON] повинно бути стягнуто судові витрати у вигляді сплаченого судового у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved