Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] в особі свого представника адвоката Якименко О.І. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] 21 листопада 2015 року міським відділом державної реєстрації цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що 21 листопада 2015 року складено відповідний актовий запис № 693. В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що 21 листопада 2015 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають дитину [INFO] . Тривалий час сторони проживають окремо, відповідач залишився проживати на окупованій території, а позивачка виїхала в м. Маріуполя та з того часу подружні стосунки припинені, спільного господарства сторони не ведуть, шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Рішення позивачки про розірвання шлюбу є остаточним, підстави для збереження шлюбу вважає відсутні. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2022 року та повторно ухвалами суду від 19.09.2022 року, 30.09.2022 року позовну заяву було залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення виявлених недоліків позову. А також ухвалою суду від 30.09.2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання сторони позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 25.10.2022 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання учасники справи не з`явились. Від позивача [PERSON] , на електронну адресу суду, надійшла 10.01.2023 року, зареєстрована в канцелярії, заява, в якій просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с. 79). Від представника позивача адвоката Якименко О.І., на електронну адресу суду, 14.12.2022 року надійшла, зареєстрована в канцелярії, заява про розгляд справи без участі позивача та представника. Позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 73). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився повторно, причин неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань або заяв, відзову на позов, до суду не надав. Про дату, час та місце розгляду справи судом відповідач повідомлений належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 55, 63, 70, 77). Відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частиною 2 статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. При цьому, у відповідності до ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі того, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи зазначене вище, суд вважає можливим провести розгляд даної справи у відсутності учасників справи, ухваливши по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, 21 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Маріупольськім відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 45). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 46). Позивач не бажає зберігати шлюб з відповідачем на наполягає на його розірванні. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України\~та ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене вище та встановлені у справі обставини, відсутність підстав для збереження шлюбу між сторонами, суд приходить до висновку, що позовна вимога про розірвання шлюбу обґрунтована, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При цьому, слід зазначити, що ч. 1 ст. 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого повторно 12 жовтня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), під час реєстрації шлюбу з відповідачем, позивач змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 45). Сторона позивача не просить суд про зміну позивачу прізвища з набутого під час державної реєстрації шлюбу з відповідачем на дошлюбне, у зв`язку з чим, суд вважає за доцільним залишити позивачу прізвище набуте під час державної реєстрації шлюбу з відповідачем « [PERSON] ». Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили, підлягає надісланню до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його ухвалення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного та

Outcome: approved