Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

26 жовтня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась позивач [PERSON] , в особі свого представника - адвоката Чернікової С.О., з позовною заявою до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, в якій просила суду: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 450 800,00 (чотириста п`ятдесят тисяч вісімсот) гривень відшкодування завданої моральної шкоди; - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» на користь [PERSON] , відшкодування завданої моральної шкоди в сумі - 19 200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок, відшкодування витрат на поховання - 10 186 (десять тисяч сто вісімдесят шість) гривень 37 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилалася на те, що 21 листопада 2017 приблизно о 06.00 біля буд.120 по пр. Новобаварському в м. Харкові стався наїзд автомобілем ЗАЗ-ТБ69, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] на пішохода [PERSON] , в результаті чого останній отримав тяжкі ушкодження та помер на місці. Інформація за фактом дорожньо-транспортної пригоди була внесена до ЄРДР за №12017220000001496 та було розпочате досудове розслідування. Згідно висновку судово-медичної експертизи №3100-ДМ/17 від 04 грудня 2017 року, причиною смерті [PERSON] стала тупа сукупна травма тіла, яка ускладнилась гострим порушенням мозкового кровообігу внаслідок внутрішньо-черепних крововиливів із забоєм речовини головного мозку. Тупа сукупна травма тіла утворилась від дії тупих предметів незадовго до настання смерті за механізмом удару-струсу та тертя, вірогідно у строк та при обставинах, зазначених у наданій постанові про призначення судово-медичної експертизи, що не суперечить об`єктивним судово-медичним даним, тобто в результаті наїзду автомобілем ЗАЗ-ТЕ69, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Досудове розслідування у справі триває майже три роки. Позивач зазначає, що втрата батька [PERSON] , що спричинило їй моральну шкоду Призвело до глибокої психологічної травми. Раптова загибель батька в ДТП стала шоком для неї. Позивач майже три роки перебуває у нервовій напрузі та не може повернутися до звичного життя. Більш того, через неефективне досудове розслідування, вона змушена брати активну участь у досудовому розслідуванні в якості потерпілої, спонукати у способи, передбачені КПК України, слідчих виконувати свою роботу та обов`язки, передбачені КПК України. Саме неефективне досудове розслідування змусило позивача звернутися до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп». Таким чином, стягненню з страхової компанії на користь [PERSON] підлягає сума страхового відшкодування в розмірі: 3200*12/2=19 200,00 грн. Позивач зазначає, що витратила 10 186,37 гривень на поховання, відповідно до Договору-замовлення №1329/с5 на організацію та проведення поховання від 22 листопада 2017 року. [PERSON] перерахував на користь позивача суму у розмірі 30 000,00 грн. Виходячи з наведеного вище, позивач вважає, що відшкодуванню за рахунок [PERSON] підлягає сума у розмірі: 500 000,00 - 30 000,00 - 19 200,00 = 450 800,00 гривень, відшкодуванню за рахунок страхової компанії підлягає сума у розмірі: 19 200 + 10 186,37 = 29 386,37 гривень. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. Призначено підготовче судове засідання. 23 листопада 2020 року до суду звернулась [PERSON] , в особі свого представника - адвоката Головкова О.М., з позовною заявою до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, в якій просила суду: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , - 580 800 (п`ятсот вісімдесят тисяч вісімсот) гривень 00 копійок відшкодування завданої моральної шкоди; - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» на користь на користь [PERSON] , відшкодування завданої моральної шкоди в сумі - 19 200 (дев`ятнадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок, відшкодування утриманцю померлого 155 200 (сто п`ятдесят п`ять тисяч двісті) гривень 00 копійок. В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] посилається на те, що 21 листопада 2017 приблизно о 06.00 біля буд.120 по пр. Новобаварському в м. Харкові стався наїзд автомобілем ЗАЗ-ТБ69, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] на пішохода [PERSON] , в результаті чого останній отримав тяжкі ушкодження та помер на місці. Позивачу - дружині загиблого [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка виникла через смерть чоловіка. Позивач одружилася з [PERSON] [INFO] у віці 19 років. 28 квітня 2017 року подружжя відзначило 38 річницю весілля. Разом вони виховали доньку. Після того, як їх донька залишила батьківську домівку, [PERSON] проживала з [PERSON] удвох. З чоловіком вони мали теплі, приязні стосунки. Позивач сподівалася провести спокійну тиху старість з [PERSON] , виховувати разом онуків. Після трагічної загибелі чоловіка позивач перебуває у стані горя. Позивач дуже тяжко переживала смерть чоловіка. У зв`язку з наведеним, розмір моральної шкоди, спричиненої [PERSON] становить 600 000,00 гривень. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп». Таким чином, стягненню з страхової компанії на користь [PERSON] підлягає сума страхового відшкодування в розмірі: 3200*12/2=19 200,00 грн. Також [PERSON] просить стягнути моральну шкоду, у зв?язку із втратою годувальника, посилаючись на те, що [PERSON] перебував на пенсійному обліку з 07 січня 2016 року та одержував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виходячи зі змісту довідки, наданої Індустріальним ОУГІФУ м. Харків середньомісячний розмір пенсії [PERSON] , виходячи із розрахунку за рік, що передував загибелі, становить 1 354,17 грн. Враховуючи маленький розмір пенсії, недостатній для забезпечення мінімальних побутових потреб, [PERSON] був змушений неофіційно підробляти. У зв`язку з цим, просила зазначити його середньомісячний дохід із розрахунку мінімальної заробітної плати за 2017 рік - 3 200 грн. [PERSON] планував працювати щонайменше до досягнення 70 років. 70 років [PERSON] виповнилося би 06 січня 2026. Тобто [PERSON] зміг би працювати ще щонайменше 97 місяців. Таким чином, розмір шкоди, якій підлягає відшкодуванню складає: 97*3200/2=155 200,00 грн. Розмір страхової виплати не може бути меншим, ніж: 36*3200=115 200,00 грн. Виходячи з наведеного вище, відшкодуванню за рахунок [PERSON] підлягає сума у розмірі: 600 000,00 - 19 200,00 = 580 800,00 гривень, відшкодуванню за рахунок ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» підлягає сума у розмірі: 19 200,00 + 155 200,00 = 174 400 гривень. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 грудня 2020 року клопотання представника позивача про об`єднання справ в одне провадження задоволено. Цивільні справи № 639/7553/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, та № 639/6793/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп" про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, об`єднати в одне провадження під № 639/6793/20. Передано об`єднану цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, на розгляд судді Жовтневого районного суду м. Харкова Труханович В.В., якою раніше відкрито провадження у справі № 639/6793/20. 10 грудня 2020 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» надійшов відзив на позов, згідно якого зазначає, що відсутня можливість виплати страхового відшкодування, оскільки відповідно до ст. 6 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов?язковою умовою для виплати страхового відшкодування є наявність вини страхувальника, тобто [PERSON] , у вчиненні ДТП. Однак, [PERSON] наразі не був притягнутий до відповідальності за вчинення ДТП. Та отже, вважає що відсутні правові підстави для здійснення виплати суми страхового відшкодування, у зв?язку з тим, що вина [PERSON] не доведена у встановленому законом порядку. Щодо стягнення витрат на поховання, зазначили що фахівцями страхової компанії проведений розрахунок страхового відшкодування, які складають 7 200 грн. 35 коп. 04 січня 2021 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» надійшов відзив на позов, згідно якого у страховика відсутні правові підстави для здійснення страхового відшкодування, оскільки вина [PERSON] не доведена. Страхова компанія не має кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди пов?язаною із смертю потерпілого. 06 липня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого повідомив, що кримінальне провадження відносно нього закрито, у зв?язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Зазначив, що обов?язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 21 жовтня 2021 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Федорова О.В. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якої просив в позові відмовити. 29 листопада 2021 року від представника позивачів - адвоката Головкова О.М. надійшли додаткові пояснення, згідно яких пояснив, що відповідно до висновку експерта №2555-19 за результатами проведення комісійної судової авто технічної експертизи по матеріалам кримінального провадження встановлення вини [PERSON] неможливе, у зв?язку з технічною неспроможністю показань свідків [PERSON] , [PERSON] . Посилався на Постанову Верховного суду України від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17, відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього, не звільняє страховика від обов?язку відшкодовувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 червня 2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі №639/6793/20 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи. Призначити справу до судового розгляду. 14 липня 2022 року від представника позивачів - адвоката Чернікової С.О. надійшли додаткові пояснення, згідно яких пояснила що відсутність вини водія транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього, не звільняє останнього від обов?язку відшкодовувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки. Позивачі в судовому засіданні та їх представник адвокат Чернікова С.О, яка діє на підставі ордеру, заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у рішенні вище. В подальшому позивачі та їх представник адвокат Чернікова С.О. в судові засідання не з`явилися. Разом з тим, в судовому засіданні приймала участь представник позивачів - адвокат Іванова Н.О., яка підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представники в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність не надали. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив в задоволені позову відмовити з підстав, які зазначені у відзиві. Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України , суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності відповідачів по справі, враховуючи їх позицію, яка викладена у відзивах на позовну заяву, та на підставі наданих доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачів та їх представників, дослідивши матеріалів справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що 21 листопада 2017 приблизно о 06.00 біля будинку 120 по пр. Новобаварському в м. Харкові стався наїзд автомобілем ЗАЗ-ТБ69, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] на пішохода [PERSON] , в результаті чого останній отримав тяжкі ушкодження. 21 листопада 2017 року за фактом настання даної дорожньо-транспортної пригоди було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017220000001496 з кваліфікацією по частині 2 статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування (т. 1 а.с. 11). Згідно висновку судово-медичної експертизи №3100-ДМ/17 від 04 грудня 2017 року, причиною смерті [PERSON] стала тупа сукупна травма тіла, яка ускладнилась гострим порушенням мозкового кровообігу внаслідок внутрішньо-черепних крововиливів із забоєм речовини головного мозку. Тупа сукупна травма тіла утворилась від дії тупих предметів незадовго до настання смерті за механізмом удару-струсу та тертя, вірогідно у строк та при обставинах, зазначених у наданій постанові про призначення судово-медичної експертизи, що не суперечить об`єктивним судово-медичним даним (т. 1 а.с. 12-19). У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] зазначив, що кримінальне провадження відносно нього закрито, у зв?язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Проте, будь-яких доказів на підтвердження даного факту [PERSON] надано не було (т. 1 а.с. 173-177). Позивачі зазначають про те, що досудове слідство по даному кримінальному провадженню досить триває, винна особа не встановлена, підозру чи обвинувачення відповідачу [PERSON] не пред`явлено. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини» (пункт 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Оскільки, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували той факт, що позивачам спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого, а також приймаючи до уваги те, що кримінальне провадження розслідується за статтею 286 КК України, як дорожньо-транспортна пригода, і жодних підстав для перекваліфікації немає, суд вважає, що у позивачів виникло право та вони мають всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену шкоду. Так, позивачі вважають, що розмір шкоди спричиненої [PERSON] позивачу [PERSON] складає 600 000 грн., з яких відшкодуванню за рахунок [PERSON] підлягає сума у розмірі: 600 000 - 19 200 (страхове відшкодування) = 580 800 гривень, відшкодуванню за рахунок ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» підлягає сума у розмірі: 19 200,00 (страхове відшкодування) + 155 200,00 (відшкодування як утриманцю) = 174 400 гривень. Позивачу [PERSON] - розмір шкоди підлягає відшкодуванню за рахунок [PERSON] у сумі: 500 000 - 30 000 (добровільно сплачено [PERSON] ) - 19 200,00 (страхове відшкодування) = 450 800 гривень, відшкодуванню за рахунок страхової компанії підлягає сума у розмірі: 19 200 (страхове відшкодування)+ 10 186,37 (витрати на поховання) = 29 386,37 гривень. Судом встановлено, що станом на дату настання ДТП, відповідальність водія [PERSON] за спричинену шкоду, була застрахована у відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» згідно полісу № АК5649172, який діяв на момент настання ДТП станом на 21 листопада 2017 року ( т. 1 а.с. 29). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 10 січня 2019 року (справа № 500/2095/15-ц), потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Враховуючи те, що шкода була спричинена особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, то у такої особи виникла цивільно-правова відповідальність відшкодувати завдану шкоду. Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, зокрема і моральної шкоди, відшкодовується незалежно від наявності вини. Оскільки, цивільно-правова відповідальність завдавача шкоди застрахована, то саме страховик зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану страхувальником. Пунктом 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. З матеріалів справи вбачається, що особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є його дочка [PERSON] , та дружина [PERSON] . На день настання страхового випадку відповідно до ЗУ « Про державний бюджет України на 2017 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 3 200,00 грн. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 38 400,00 грн. (12 х 3 200,00 =38 400,00). Враховуючи вищевикладене, розмір страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди, що належить позивачам становить 19 200,00 грн., який визначається шляхом поділу загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди на двох осіб (38 400,00 грн. / 2 = 19 200,00 грн.). Також, позивачі просили відшкодувати моральну шкоду за рахунок [PERSON] , зокрема на користь [PERSON] - 450 800,00 гривень, на користь [PERSON] - 580 800,00 гривень. За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13 травня 2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Як вбачається з пояснення [PERSON] , відповідач [PERSON] перерахував останній в добровільному порядку 30 000 грн. Позивач зазначила, що втрата батька [PERSON] спричинило їй моральну шкоду, що призвело до глибокої психологічної травми. Раптова загибель батька в ДТП стала шоком для неї. Позивач майже три роки перебуває у нервовій напрузі та не може повернутися до звичного життя. [PERSON] , яка була дружиною [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що їй спричинено моральну шкоду, яка виникла через смерть чоловіка. 28 квітня 2017 року подружжя відзначило 38 річницю весілля. Разом вони виховали доньку. З чоловіком мали теплі, приязні стосунки. Після трагічної загибелі чоловіка позивач перебуває у стані горя. Слід зазначити, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах: від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18); від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18); від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18); від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18). Як вбачається з матеріалів справи, наїзд на пішохода [PERSON] стався автмобілем ЗАЗ-ТБ69, р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] .За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 286 КПК України. Досудове слідство по даному кримінальному провадженню досить триває, винна особа не встановлена (т. 3 с.3). Отже, суд звертає увагу на те що, позивачі зазнали значних фізичних і душевних страждань, у зв`язку зі смертю батька та чоловіка [PERSON] . Враховуючи норми цивільного законодавства, а також проаналізувавши ситуацію, що склалася, суд дійшов до висновку, що заявлений кожним позивачем розмір моральної шкоди є завеликим. При цьому суд враховує ті чинники, з яких складалась в даному випадку моральна шкода, а саме: характер і обсяг душевних і психічних страждань. В даному випадку необхідний і достатній розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, становить на користь [PERSON] 200 000 грн., на користь [PERSON] 300 000 грн. Вирішуючи питання про відшкодування позивачу [PERSON] суми витрат на поховання у розмірі 10 186,37 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Представником Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» у відзиві на позовну заяву зазначено, що фахівцями страхової компанії проведений розрахунок страхового відшкодування за витрати на поховання [PERSON] , які складають 7 200 грн. 35 коп. згідно замовлення від 22 листопада 2017 року № 000810 та згідно акту на ритуальні послуги (т. 1 а.с. 61-65). Проте, з матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] було понесено витрати на поховання загиблого батька у розмірі 10 186,37 грн., що підтверджується договором-замовленням, замовником якого є [PERSON] , від 22 листопада 2017 року № 1329/с5 (т. 1 а.с. 30-31). Таким чином, страхова компанія зобов`язана здійснити виплату страхового відшкодування понесених витрат на поховання [PERSON] , на користь [PERSON] у розмірі 10 186,37 грн., що не перевищує страхового ліміту. Отже вимоги [PERSON] в даній частині підлягають задоволенню. Крім того, позивач [PERSON] у своїй позовній заяві просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» на свою користь відшкодування як утриманцю померлого у розмірі 155 200 гривень. Однак, заявлена [PERSON] позовна вимога щодо стягнення відшкодування як утриманцю не підтверджуються належними доказами. Так, пунктом 27.2. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: зокрема чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Частинами 2, 3 ст. 36 Закону передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються серед іншого чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону; До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. За змістом ст. 75 СК України, непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи і доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. З системного аналізу вищенаведених норм цивільного законодавства, повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 76 ЦПК України зазначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В даній справі підлягає доказуванню особою, яка вимагає страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого, належність до однієї з цих груп, а якщо особа належить до такої групи, то необхідно доказати розмір доходу потерпілого (померлого) та факт знаходження на утриманні. Тобто, надати документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого (померлого), його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсії, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, у зв`язку із смертю годувальника (п.п. «е», п. 35.2 ст. 35 Закону). Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №640/5041/17, а також у постанові від 18 квітня 2018 у справі № 165/325/17. Позивачка [PERSON] досягла пенсійного віку [INFO] , оскільки їй виповнилось 58 років. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» пенсійний вік для жінок, які народились з 1 квітня 1959 рокупо [INFO] , складає 58 років. З копії паспорту [PERSON] вбачається, що вона народилась [INFO] (т.2 а.с. 6-8). Непрацездатні члени сім`ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного із них, була основним і постійним джерелом їх існування. Розмір відшкодування, у зв`язку з втратою годувальника у цих випадках визначається з його заробітку без врахування заробітку або пенсії, що одержували зазначені особи (п.п. «г» п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Всупереч вищенаведеним нормам чинного законодавства позивачкою [PERSON] та її представником не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт її перебування на утриманні свого загиблого чоловіка на день смерті останнього, а також того, що дохід померлого [PERSON] , був для неї основним і постійним джерелом існування. При цьому суд звертає увагу, що сам факт наявності пенсійного віку не надає безумовного права пенсіонеру (непрацездатній особі) на отримання страхового відшкодування від страховика, так як в даному випадку наявність факту, що [PERSON] знаходилась на утриманні свого чоловіка, отримувала від нього постійну та суттєву матеріальну допомогу, від якої залежить її існування нічим не підтверджено. На підставі вищенаведеного, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 155 200 грн. 00 коп. на підставі п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1200 ЦК України, оскільки позивачкою [PERSON] не доведено, що дохід померлого [PERSON] для неї був основним і постійним джерелом існування та факту перебування позивачки на утриманні померлого [PERSON] Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи. Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи підлягають частковому задоволенню. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються . Оскільки предметом позовних вимог у даній цивільній справі є відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, позивачі від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються. Частиною 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. У відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При зверненні до суду із позовом [PERSON] підлягав сплаті судовий збір в розмірі 4801,86 грн., [PERSON] - 7552, 00 грн., але загальний розмір за подання такої позовної заяви повинен складати не більше 10, 510 грн. З огляду на вищевикладене, суму 48 586,37 грн. стягнутої матеріальної та моральної шкоди з відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн., що становить не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З відповідача [PERSON] - на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 5 000 грн., що становить один відсоток ціни позову. На підставі викладеного, та

Outcome: partial