Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 23.12.2021 року [PERSON] у КНП «Криворізька міська лікарня №7 Криворізької міської ради» народила дитину - [PERSON] . У зв`язку зі скрутним матеріальним станом та відсутністю належних умов проживання: будинок, в якому зареєстрована жінка за адресою: [ADDRESS] , перебуває у непридатному для проживання стані, іншого житла жінка не має, винаймати помешкання [PERSON] не має можливості тому, на підставі заяви матері, рішенням виконавчого комітету Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області №02 від 04.01.2022 року, новонародженого [PERSON] було тимчасово, терміном на 6 місяців, влаштовано до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради». За цей період матір малолітнього [PERSON] до служби у справах дітей Божедарівської селищної ради з питанням повернення дитини на спільне проживання із нею не зверталася, підтверджуючих документів про покращення умов проживання не надавала. Згідно довідки про перебування дитини у закладі, від 27.05.2022 року, за весь час перебування дитини в закладі, мати та ніхто з родичів ні письмово, ні усно, долею та станом здоров`я дитини не цікавився, у вихованні та утриманні участі не приймали, матеріальної допомоги не надавали, бажання забрати дитину в сім`ю не виявляли. Усі спроби спеціалістів встановити зв`язок з матір`ю, виявилися невдалими. Жінка постійно змінює місце проживання та номери телефонів, встановити постійне місце проживання громадянки [PERSON] неможливо. Рішенням виконавчого комітету Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області №59 від 28.06.2022, термін перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , було подовжено ще на 6 місяців у зв`язку з тим, що [PERSON] , до органу опіки піклування з питанням про повернення малолітнього сина на спільне проживання не зверталася, бажання спілкуватися з дитиною не виявляла, на засідання комісії з питань захисту прав дітей не з`являлася, зі спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Божедарівської селищної не співпрацювала. Тому, зважаючи на вище викладене позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно свого сина [PERSON] . Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день слухання справи сповіщена належним чином. Перевіривши матеріали справи суд встановив, що [INFO] [PERSON] у КНП «Криворізька міська лікарня №7 Криворізької міської ради» народила дитину - [PERSON] . У зв`язку зі скрутним матеріальним станом та відсутністю належних умов проживання: будинок, в якому зареєстрована жінка за адресою: [ADDRESS] , перебуває у непридатному для проживання стані, іншого житла жінка не має, винаймати помешкання [PERSON] не має можливості тому, на підставі заяви матері, рішенням виконавчого комітету Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області №02 від 04.01.2022 року, новонародженого [PERSON] було тимчасово, терміном на 6 місяців, влаштовано до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» Дніпропетровської обласної ради». За цей період матір малолітнього [PERSON] до служби у справах дітей Божедарівської селищної ради з питанням повернення дитини на спільне проживання із нею не зверталася, підтверджуючих документів про покращення умов проживання не надавала. Згідно довідки про перебування дитини у закладі, від 27.05.2022 року, за весь час перебування дитини в закладі, мати та ніхто з родичів ні письмово, ні усно, долею та станом здоров`я дитини не цікавився, у вихованні та утриманні участі не приймали, матеріальної допомоги не надавали, бажання забрати дитину в сім`ю не виявляли. Усі спроби спеціалістів встановити зв`язок з матір`ю, виявилися невдалими. Жінка постійно змінює місце проживання та номери телефонів, встановити постійне місце проживання громадянки [PERSON] неможливо. Рішенням виконавчого комітету Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області №59 від 28.06.2022 року, термін перебування малолітнього [PERSON] , [INFO] , було подовжено ще на 6 місяців у зв`язку з тим, що [PERSON] , до органу опіки піклування з питанням про повернення малолітнього сина на спільне проживання не зверталася, бажання спілкуватися з дитиною не виявляла, на засідання комісії з питань захисту прав дітей не з`являлася, зі спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Божедарівської селищної не співпрацювала. Таким чином, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.150 СК України, не виявляє бажання щодо виховання та утримання свого сина і не виконує обов`язків по піклуванню за ним. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального усвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми обов`язками. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Суд, перевіривши обставини справи, згідно з нормами матеріального права, враховуючи вище викладене, у відповідності до ст.164 СК України, дійшов висновку про необхідність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо його її малолітніх дітей. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved