Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся з позовом до Козятинського міськрайонного суду Вінницької області, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.01.2019 у розмірі 9635,50 грн та судові витрати по справі у розмірі 2481,00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані таким. «Monobank» - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальбним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливості проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Онбординг відбувається шляхом: верифікації клієнта очно на точці видачі; верифікація клієнта очно у відділенні Банку; верифікація клієнта очно співробітником служби доставки Банку у зручному для клієнта місці; верифікація клієнта очно кредитним агентом у точці. Починаючи з травня 2020 року відеоверифікація працівником Банку дистанційно; ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank /Universal Bank опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Так,\~22.01.2019 відповідач звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 22.01.2019. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не повернула своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язалась щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в Мобільному додатку. Однак, не дивлячись на взяті на себе зобов`язання, відповідач не дотримується визначених погоджених умов. Станом на 30.10.2020 у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30.10.2020 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Однак відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит 26.01.2021 став у формі «на вимогу». У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, у [PERSON] станом на 28.12.2021 виникла заборгованість у розмірі 9635,50 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) 9063,16 грн; заборгованості за пенею 0,00 грн.; заборгованості за порушення грошового зобов`язання 572,34 грн. З огляду на зазначене, позивач просив його вимоги задовольнити. Ухвалою судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.08.2022 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Представник позивача АТ «Універсал банк» в судове засідання не з`явився. Разом з поданням позову, представник Банку просив в разі неявки відповідача, розглядати справу за відсутності представника банку не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Ухвалу суду про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням. Копія позовної заяви з додатками повернулись не врученими на адресу суду 21.12.2022 з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою» (кореспонденція направлялась на адресу місця реєстрації відповідача). На підставі положень\~статей 274-279 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.01.2019 [PERSON] звернулась в АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим у цей же день 22.01.2019 підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірники вказаних документів у мобільному додатку, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. Крім того,\~ [PERSON] \~\~в анкеті-заяві зазначила, що просить вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в банку; засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Також відповідач визнала, що її електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису, його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях; підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися нею та/або банком з використанням електронного цифрового підпису (пункт 6). Усе листування щодо цього договору відповідно до його умов (пункт 11) відповідач просила здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали. Відповідно до Умов кредитування Чорна картка monobank, клієнту видається карта віртуальна (без наявності пластикової картки) та фізична (з наявністю пластикової картки); пільговий період за карткою становить 62 дні; пільгова відсоткова ставка 0,00001 % річних; розмір обов`язкового щомісячного платежу користування кредитними коштами 4 % від заборгованості (не менше 100 грн, але не більше залишку заборгованості); базова відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості становить 6,2 % на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої забьоргованості); претензійний штраф разовий штраф, що сплачується клієнтом у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого грошового зобов`язання (обов`язковий щомісячний платіж/відсотків/ комісії за кредитом за карткою із порушеним строком більше ніж на 30 днів становить 500 грн + 5% від суми загальної заборгованості за кредитом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій; ефективна відсоткова ставка за карткою 44, 26% річних. Відповідно до Паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank, а саме - п. 3 "Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача", відповідачу встановлено ліміт кредиту у гривні у розмірі від 0 до 400 000,00 грн. Відповідно до п. 4 Паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank, пільгова процентна ставка становить 0,00001% річних; базова процентна ставка 3,1% в місяць (37,2% річних); загальні витрати за кредитом становлять 36668,07 грн, виходячи з суми кредитного ліміту 100000 грн, погашення якого відбувалось впродовж 12 місяців; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складають 136\~668,07 грн, розраховано виходячи з суми кредитного ліміту 100 000 грн, погашення якого відбувалось впродовж 12 місяців; загальна річна процентна ставка 44,26 % річних, якщо в пільговому періоді, то 0 %. Пунктом 5 вказаного паспорту споживчого кредиту до договору передбачено порядок повернення кредиту, а саме - передбачено кількість та розмір платежів, періодичність внесення: щомісячно до останнього дня місяця, наступного за звітним, у розмірі 4% від заборгованості (не менше 100 грн, але не більше залишку заборгованості). Пунктом 6 даного паспорту визначені пеня та штрафи, які застосовуються як наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, претензійний штраф разовий штраф, що сплачується клієнтом у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого грошового зобов`язання (обов`язковий щомісячнимй платіж/відсотки/комісії за кредитом за карткою із порушеним строком більше ніж на 30 днів): 500 грн +5% від суми загальної заборгованості за кредитом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій, а також процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості (у випадку наявності простроченої заборгованості): 6,2% у місяць. Згідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідачеві було встановлено графік погашення кредиту де сума передплати буде складати 36,66 тис. грн, що у відсотках 36,66 %. Вказана вище анкета-заява від 22.01.2019 містить підпис відповідачки; натомість вказані Паспорт споживчого кредиту та Таблиця, а також Умови та правила не підписані відповідачем та не містять відповідної графи для підпису клієнта. За змістом розрахунку заборгованості за договором б/н від 22.01.2019, що укладений між сторонами, станом на 28.12.2021 у [PERSON] загальний залишок заборгованості за наданим кредитом становить 9063,16 грн, заборгованості за пенею - 0,00 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 572,34 грн, а всього борг 9635,50 грн. Матеріалами справи встановлено, що отримавши кредитні кошти, відповідач [PERSON] користувалась ними, однак допустила порушення у виконанні своїх зобов`язань. Згідно розрахунку вбачається часткове виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, оскільки нею використовувався кредитний ліміт та частково здійснювалося його повернення.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, вказані вище докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом, а саме - стосовно надання банком кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом, а також часткове погашення позичальником заборгованості за кредитним договором. Судом встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ «Універсал Банк» було виконано своєчасно і повністю, шляхом надання кредитних ресурсів. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість за договором від 22.03.2021. Відповідно до\~статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з цією\~статтею ЦК України, ураховуючи підпункт 2.2 пункту 2 Розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи, договір, що укладений між банком та\~\~ [PERSON] є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно, договорів банківського рахунку та про споживчий кредит. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до\~статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.\~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному\~статтею 12 цього Закону\~порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, згідно змісту анкети-заяви від 22.01.2019, для відповідача згенеровано ключова пара з особистим ключем, яка використовувалася для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку (електронний сервіс банку для надання банківських послуг клієнту) з метою засвідчення його дій згідно з договором про надання банківських послуг. Крім того, такий договір - Анкета-заява від 22.01.2019 містить особистий підпис відповідача. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~статтею 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за тілом наданого кредиту. Отже, позивачем доведено факт отримання відповідачем кредиту, а оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками суд зазначає наступне. Витяг з «Умов і правил обслуговування в АТ «Універсалбанк», та Паспорт [PERSON] картки [PERSON] , додані позивачем до позовної заяви, не є належними доказами погоджених сторонами умов кредитного договору, оскільки в них зазначена загальна інформація щодо усіх типів кредитних карт, з наданих документів неможливо встановити які тарифи були погоджені [PERSON] при підписанні анкети-заяви. Такі документи не підписані позичальником. Витягом з Умов та правил обслуговування, наданим позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: строк пільгового періоду, підстави, порядок нарахування і строки погашення відсотків, неустойки, у тому числі у разі виникнення прострочених зобов`язань. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та Умови, зазначені у [PERSON] карти розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом на підтвердження таких обставин бути не може. У переважній кількості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, організація, що здійснює підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку, та є професійним учасником ринку надання кредитно-фінансових послуг. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Сенс договору приєднання полягає у тому, що його умови визначені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних умовах та можуть бути прийняті іншою стороною не інакше ніж шляхом приєднання до запропонованого договору в цілому. Тобто дійсно вільною в цьому випадку є воля виключно однієї сторони - тієї, яка пропонує для укладення договору саме формуляр (тобто банк). Інша сторона виявляє волю до укладення цього договору лише на стадії висловлення власної волі на стадії прийняття умов такого договору в цілому. Проте не повинно виникати сумнівів у тому, чи дійсно та які саме умови, викладені у формулярі або іншій стандартній формі, приймає позичальник. У ситуації, коли є сумніви у тому, чи прийняті та які саме умови прийнято споживачем - позичальником, умови не можуть вважатися такими, що прийняті ним в цілому. Конструкція договору приєднання, викладена у частині першій\~статті 634 ЦК України, полягає не у тому, що споживач зобов`язаний самостійно ознайомитися з умовами і правилами надання послуг, пропонованими однією стороною, а у тому, що споживач може лише до них приєднатися, не маючи можливості обговорювати умови договору приєднання, пропонуючи свої зміни тощо. Проте сама воля споживача на приєднання до певних умов такого договору має бути однозначною та свідчити про певне її спрямування на досягнення згоди саме на певних умовах, запропонованих банком. У законі як загальне правило визначено, що договір приєднання має викладатися на формулярі або іншій стандартній формі, яка має засвідчувати усі прийняті споживачем умови такого договору. Такий правовий висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 136/840/17. Надані позивачем Умови і правила обслуговування та Паспорт [PERSON] карти, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 відповідно до якої, відсутність в анкеті-заяві домовленості про сплату процентів і неустойки не дає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). В анкеті-заяві позичальника від 22.01.2019 процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у визначений сторонами строк у вигляді відсотків та їх розміру. Отже, умови договору, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог про нарахування коштів, що є заборгованістю за порушення грошового зобов`язання, не були погоджені позичальником, а тому не є частиною кредитного договору та відсутні підстави для їх нарахування та стягнення з відповідача. Водночас, за змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування 3% річних від простроченої суми є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проте, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема\~статтею 625 ЦК України,\~позивач не пред`явив. З урахуванням основних засад щодо диспозитивності цивільного судочинства, в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання в розмірі 572,34 грн є необґрунтованими та підлягають залишенню без задоволення. З урахуванням наведеного, позов підлягає задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9063,16 грн. Також пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~слід стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: partial