Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі також відповідач), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є єдиним власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі також зареєстрована онука позивача [PERSON] , але з 2003 року там не проживає. Позивач вважає, що оскільки відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, тому остання втратила право користування житлом. Відповідач без поважних причин більше року не проживає у зазначеній квартирі, участі щодо утримання майна не приймає, позивач вимушена самостійно сплачувати кошти за комунальні послуги з розрахунку кількості зареєстрованих в квартирі осіб, що негативно впливає на матеріальний стан позивача. У зв`язку з викладеним [PERSON] просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою:\~ [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`являлась, хоча належним чином повідомлялась про місце, день та час розгляду справи в суді, шляхом направлення за адресою реєстрації судових повісток, а також за допомого оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області веб-порталу Судової влади України. Причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлялась про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, правом подання відзиву на позов не скористалась, позивач не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини справи дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є єдиним власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що до матеріалів справи було долучено свідоцтво про право власності на житло від 20.12.1993 року. Відповідно до копії довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради №16.01-08/4013 від 30.07.2019 року, копії домової книги та інформаційної довідки відділу реєстрації Добропільської міської ради №15-23/145 від 11.02.2022 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , тобто в квартирі, яка належить позивачу, з 07.09.2007 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з акту від 01.02.2022 року, що виданий головою ОСББ «Зодіак», [PERSON] , 1984 року народження, дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не мешкає там з 20003 року по теперішній час. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст.317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім`ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Позивачем доведено, що відповідач не мешкає в квартирі, за адресою: [ADDRESS] , понад один рік, а тому, повинна бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності там понад встановлені законодавством строки. Таким чином, суд вважає, що згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням внаслідок тривалої відсутності, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved