Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивач в липні 2022 року через адвоката Гусакову О.Б. звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 13.04.2020 року відносно [PERSON] приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження ВП № 61798466, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. № 5730 від 03.04.2020 року про стягнення з нього на користь ТОВ «ІЗІ Кредит» заборгованості в розмірі 25760 грн. За вказаним виконавчим провадженням станом на сьогодні з [PERSON] стягнуто 25760 грн. - борг за виконавчим документом, які були перераховані на рахунок ТОВ «ІЗІ Кредит». У травні 2020 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м.Києва із позовною заявою до ТОВ «ІЗІ Кредит», треті особи: приватний нотаріус БРНО Колейчик В.В., приватний виконавець ВО м.Києва Дорошкевич В.Л. про визнання виконавчого напису № 5730 від 03.04.2020 року таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 11.02.2022 року, яке набрало законної сили по справі № 756/6199/20 позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Постановою приватного виконавця від 22.12.2021 року виконавче провадження №61798466 було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням боржником виконавчого документа - виконавчого напису № 5730 від 03.04.2020 року. Враховуючи те, що підставою отримання відповідачем грошових коштів у сумі 25760 грн. було стягнення з позивача у примусовому порядку заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса , який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, вищевказану суму вважають безпідставно набутою та відповідно до ст.1212 ЦК України вважають, що вона має бути повернута позивачу. 16.06.2022 року позивач звернувся до відповідача шляхом направлення поштовим листом досудової вимоги-претензії про повернення коштів набутих без достатньої правової підстави, однак відповіді на вимогу позивач від відповідача не отримав. Витрати, які поніс позивач при зверненні до суду складаються з судового збору в розмірі 992 грн. та витрат на професійну правову допомогу 8000 грн. Позивач просить суд розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 25 760 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 15.07.2022 року по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін. 11.08.2022 року позивач отримав позовну заяву з додатками та 01.09.2022 року подав до суду відзив з клопотанням про поновлення строку на подання відзиву з посиланням на умови воєнного стану в державі та специфіку діяльності відповідача, де працівники переведені на 2-годинний робочий день у формі дистанційної роботи. Враховуючи те, що в Україні впроваджено військовий стан, суд вважає, що строк на подання відзиву відповідачем пропущено з поважних причин та вважає за можливе поновити його. В своєму відзиві відповідач заперечує проти задоволення позову з посиланням на те, що позивач неодноразово звертався до ТОВ «Ізі Кредит» для отримання фінансового кредиту, всього з позивачем було укладено три кредитних договори: 10.03.2017 року укладено кредитний договір № 173238 щодо отримання кредиту в розмірі 7500 грн. Даний кредит позичальником повністю сплачено, внаслідок чого дію кредитного договору припинено; 20.06.2017 року укладено кредитний договір №179229 щодо отримання кредиту в розмірі 9500 грн., позичальником повністю сплачено кредит, внаслідок чого дію кредитного договору припинено; 30.12.2017 року укладено кредитний договір № 191795 щодо отримання кредиту в розмірі 11 000 грн. Всі платежі за даним кредитом здійснені, тому кредит вважається закінченим, а дія кредитного договору припинена. Кредитний договір № 191795 було укладено на підставі заяви позивача про видачу кредиту та на підставі його заяви видано кредит 11 000 грн. Позивач самостійно здійснив 2 платежі на загальну суму 1320 грн., після цього жодних платежів від нього не надходило. Зазначають, що позивач свідомо не виконував умови кредитного договору чим спричиняв відповідачу матеріальні збитки, а тому відповідач не погоджується з твердженням позивача, що оспорювані кошти були набуті відповідачем без достатньої правової підстави. Також відповідач не погоджується із заявленим розміром витрат позивача на правничу допомогу в частині складання і направлення досудової вимоги-претензії. Вона не є обов`язковою, а тому просять суд не враховувати час на складання вимоги претензії при розподілі судових витрат. Просили суд в задоволенні позову відмовити та судові витрати покласти на позивача. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. В силу положень частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу в спрощеному провадженні без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд доходить до наступного висновку. 13.04.2020 року відносно [PERSON] приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження ВП № 61798466, на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. № 5730 від 03.04.2020 року про стягнення з нього на користь ТОВ «ІЗІ Кредит» заборгованості в розмірі 25760 грн. За вказаним виконавчим провадженням з [PERSON] стягнуто 25760 грн. - борг за виконавчим документом , які були перераховані на рахунок ТОВ «ІЗІ Кредит». Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 11.02.2022 року, яке набрало законної сили по справі № 756/6199/20 позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Постановою приватного виконавця від 22.12.2021 року виконавче провадження №61798466 було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням боржником виконавчого документа - виконавчого напису № 5730 від 03.04.2020 року. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу , в мажах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі № 201/6498/20 викладена правова позиція, відповідно до якої судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна , що набуте без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 року у справі № 910/16664/18. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, суд виходить з того, що оскільки рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11.02.2022 року виконавчий напис приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. №5730 від 03.04.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ІЗІ Кредит» заборгованості в розмірі 25760 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню, відтак отримані ТОВ «ІЗІ Кредит» на підставі вказаного виконавчого напису кошти в розмірі 25760 грн. підлягають поверненню позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані, відпала. При цьому питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед ТОВ «ІЗІ Кредит» за кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. З огляду на викладене, суд доходить до висновку про задоволення позову. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Витрати на правничу допомогу позивач обґрунтовує ордером адвоката, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, договором № б/н від 16.06.2022 року, квитанцією на суму 8000 грн. , актом виконаних робіт на суму 8000 грн. Умовами договору сторони передбачили, що гонорар за договором становить 2000 грн. за одну годину, але не більше 8000 грн. Як убачається з акту виконаних робіт № 1 за договором про надання правової допомоги від 16.06.2022 року датованого 30.06.2022 року, відповідно до детального опису робіт консультування клієнта щодо його порушення прав та аналіз документів - 30 хв., складання досудової вимоги-претензії та направлення її - 1 година, складання позовної заяви: пошук та застосування норм права необхідних при вирішенні спору, написання позовної заяви, копіювання додатків та їх завірення - 2,5 години. Всього - 4 години. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 6000 грн., що є обґрунтованим до предмета спору, обсягу виконаної адвокатом роботи, ціни позову та задоволених вимог. Відповідно до ст.141 ЦП України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved