Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

У грудні 2019 року до Франківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач), подана його представником - адвокатом Маліцьким Д.В., до [PERSON] (далі - відповідач), в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 34853 грн. Короткий зміст заяв по суті справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що відповідач 22 лютого 2019 року о 14:25 год., між вул. Володимира Великого 113 та вул. Симоненка у м. Львові, керуючи автомобілем «SUBARU» д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечного інтервалу, дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем позивача «SUBARU FORESTER» д.н.з. [NUMBER] , який стояв у заторі, завдавши автомобілю позивача механічних пошкоджень на суму 52365,58 грн. Стверджує, що відповідача визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а оскільки позивач отримав від страхової компанії «КРЕДО» страхове відшкодування у розмірі 17512,33 грн, то різниця між завданою шкодою внаслідок ДТП і виплаченим відшкодуванням становить 34 853 грн 25 коп., яка підлягає стягненню з відповідача як винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Відзив на позовну заяву відповідач не подав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова у складі судді Дзеньдзюри С.М. від 20 січня 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2021 року призначено по справі автотоварознавчу експертизу. У зв`язку з увільненням судді [PERSON] від виконання обов`язків у зв`язку з укладенням контракту про проходження служби у військовому резерві ЗСУ та згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 червня 2022 року справу передано у провадження судді Гладишевої Х.В. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова у складі судді Гладишевої Х.В. від 01 липня 2022 року дану справу прийнято до свого провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником автомобіля «SUBARU FORESTER», номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Постановою Франківського районного суду м. Львова від 19 березня 2019 року у справі № 465/1153/19 встановлено, що [PERSON] 22 лютого 2019 року о 14:25 год., керуючи автомобілем «SUBARU» д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечного інтервалу, дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем, який стояв в корку «SUBARU» д.н.з. [NUMBER] , завдавши автомобілям механічних пошкоджень, чим порушив п.п.12.3; 13.1 ПДР України, та визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Вартість запасних частин та деталей для автомобіля позивача згідно рахунку на оплату № 0000000027 від 06 березня 2019 року, сформованого постачальником ТОВ «НІКО ЗАХІД ПЛЕЯДА», становить 27223,58 грн. Відповідно до рахунку № [NUMBER] від 06 березня 2019 року, платником за яким є позивач, вартість робіт з ремонту автомобіля Subaru Forester, державний номер [NUMBER] , № кузова [NUMBER] становить 25142,00 грн. Відповідно до копії листа ТОВ СК «КРЕДО» вих. №585 від 13.05.2019 наданого позивачем до позовної заяви вбачається, що згідно звіту про проведення незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту КТЗ № 850/19 від 18.03.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля SUBARU FORESTER, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,682 склала 17512,33 грн., а вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля без врахування коефіцієнту фізичного зносу складає 32629,54 грн. 24 квітня 2019 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» як страховик виплатило [PERSON] як потерпілій особі страхове відшкодування у розмірі 17512,33 грн за страховим актом № 235 від 24 квітня 2019 року, яким визнано настання цивільно-правової відповідальності водія [PERSON] за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля SUBARU FORESTER, реєстраційний номер [NUMBER] , тобто за страховим випадком, що відбувся 22 лютого 2019 року. Відповідно до висновку № 9, складеного 06 червня 2021 року, за результатами судової автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля Subaru Forester, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , від виявлених при обстеженні 26.05.2021 року його пошкоджень внаслідок ДТП 22.02.2019 року, в цінах складових згідно рахунку матеріалів справи та вартості нормо/години на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали становлять 28900,94 грн. Не погоджуючись із розміром страхового відшкодування, отриманого від страховика відповідача, та вважаючи, що відповідач повинен виплатити йому різницю між завданою шкодою внаслідок ДТП і виплаченим відшкодуванням, яка становить 34853 грн 25 коп., позивач через свого представника звернувся із даним позовом до суду. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу. Надання доказів на підтвердження доводів і обставин, на які позивач посилається як на підставу свої вимог, є обов`язком саме позивача, і їх ненадання є неналежним виконання процесуальних прав та свідчить про те, що позивач не вчиняє активних дій для доведення обґрунтованості своїх вимог перед судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У разі ненадання певних доказів суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 17 512,33 грн. Позивач стверджує, що отримав страхову виплату, якої недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої відповідачем у результаті ДТП, тому відповідач зобов`язаний відшкодувати йому різницю між фактичним розміром шкоди, якою є вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, і виплаченою страховою виплатою. Суд погоджується з позицією позивача в частині відшкодування збитків відповідачем у справі оскільки, дане відшкодування є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження № 61-10773св20) Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з останнього, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. За таких обставин саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити [PERSON] таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Однак суд, відхиляє твердження позивача про те, що відповідач повинен компенсувати різницю між вартістю ремонту зазначеною в рахунках та страховою виплатою в розмірі 34 853,25 грн, з підстав безпідставності визначеного позивачем розміру збитку, оскільки позивач не надав жодного документального підтвердження факту проведення відновлювального ремонту належного йому транспортного засобу за даними рахунками,. На підтвердження розміру завданої шкоди позивач надав лише виставлені рахунки без належного підтвердження здійснення їх оплати та факту проведення такого ремонту. Суд звертає увагу, що розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення та отримання коштів без законних на те підстав. На підтвердження розміру матеріального збитку, позивачем не надано суду належних доказів, зокрема, ні звіту (акту) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами) (надалі - Методика), ні експертного висновку автотоварознавчої експертизи про визначення розміру відновлювального ремонту автомобіля. Наведене узгоджується з правовим висновками викладеним в постанові Верховного Суду Касаційного цивільного суду від від 03.06.21 справа № 461/2217/19, у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц). Схожі висновки також викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 712/2274/15-ц (провадження № 61-10294св18), від 20 червня 2018 року у справі № 642/4558/16-ц (провадження № 61-22144св18), Так, у справі № 712/2274/15 суди, відмовляючи у задоволенні позову, виходили з того, що позивач не довів вартість реальних витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого у ДТП транспортного засобу, а саме судова автотоварознавча експертиза для визначення розміру збитків не проведена з вини позивача, а звіт про оцінку вартості матеріального збитку визнано неналежним доказом. У справі № 642/4558/16-ц суди, відмовляючи у задоволенні позову, виходили з того, що матеріалами справи не підтверджено заявлений позивачем розмір матеріального збитку та останнім не подано клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи вищезазначене, для належного визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля ухвалою суду від 20 квітня 2021 року було призначено по справі автотоварознавчу експертизу. Відповідно до висновку № 9, складеного 06 червня 2021 року (далі - Висновок), за результатами судової автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля Subaru Forester, ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , від виявлених при обстеженні 26.05.2021 року його пошкоджень внаслідок ДТП 22.02.2019 року, в цінах складових згідно рахунку матеріалів справи та вартості нормо/години на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ на складові (запчастини) та матеріали становить 28900,94 грн. Відповідно до даного Висновку судовим експертом при встановлені вартості відновлювального ремонту було досліджено наданий позивачем рахунок на оплату №0000000027 від 06 березня 2019 року, сформованого постачальником ТОВ «НІКО ЗАХІД ПЛЕЯДА» та зазначено згідно п. 8.5.6. «Методики» пріоритетним є дані про вартість складових частин , які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів в регіоні. Згідно 8.5.6. «Методики» у разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства. Якщо документальне підтвердження відновлення КТЗ на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві відсутнє або на підприємстві не застосовуються норми праці у нормо-годинах ремонтно-відновлювальних робіт, то використовується вартість однієї нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт регіональна за даними довідкової літератури, зокрема «Бюлетень автотоварознавця». Прийнята вартість однієї нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт не повинна бути більша, ніж відповідна вартість на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві. Документального підтвердження проведення відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля на якійсь конкретній СТО - оплаченого рахунку на цей ремонт з даними про ціни 1 і нормо/години ремонтних робіт та матеріалів, що використовується на ній - не надано, тому відповідно до методики товарознавчих експертиз КТЗ, для розрахунку вартості ремонтно-відновлювальних робіт прийняті середні розцінки по Львівському регіону на ремонт легкових КТЗ виробництва країн дальнього зарубіжжя зі строком експлуатації більше 7 років. Прийняті до розрахунку львівські середньорегіональні розцінки нормо-годин ремонтних операцій-робіт визначені з розцінок різних ремонтних підприємств, в тому числі з різними формами оподаткування і є середньостатистичними, а тому не підлягають ні додаванню, ні відніманню ПДВ, відповідно, - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, що встановлена за цими, також є середньостатистичною і не підлягає ні додаванню, ні відніманню ПДВ. Отже, даним висновком належним чином, відповідно до встановленої законодавством Методики, визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля від виявлених при обстеженні 26.05.2021 року його пошкоджень внаслідок ДТП 22.02.2019 року, в цінах складових згідно рахунку матеріалів справи та вартості нормо/години на вказану дату обстеження в сумі 28 900,94 грн. Позивачем визначений у даному експертному висновку розмір вартості відновлювального ремонту не спростовано та не надано суду інших належних доказів на підтвердження вартості відновлювального ремонту у розмірі 52 365,58 грн. Звіт про проведення незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту КТЗ № 850/19 від 18.03.2019 про наявність, якого зазначено у копії листа ТОВ СК «КРЕДО» вих. №585 від 13.05.2019 наданого позивачем до позовної заяви у справі відсутній. Окрім того, позивач визначаючи розмір завданої шкоди звіт до уваги не бере, а керується лише рахунками доданими до матеріалів справи. Отже, позивач не довів обставини, на які посилався, як на підставу своїх вимог в частині стягнення розміру збитку, а суд позбавлений права збирання доказів за власною ініціативою, оскільки обов`язок доказування покладається на сторони. Доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доведення підстав позову покладається на позивача. Наведені положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Тому, доводи позивача в частині розміру відшкодування шкоди суд до уваги не бере, з підстав недоведеності належними та достатніми доказами. Відтак, суд вважає, що даний експертний висновок є належним, достатнім та обгрунтованим доказом, що підтверджує розмір збитків, завданих позивачу в результаті ДТП. Враховуючи вищезазначене, суд, визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , бере до уваги за основу експертний висновок. Отже, суд вирішуючи спір, враховує, що вартість завданого позивачу матеріального збитку становить 28 900,94 грн, тоді як з боку СК «КРЕДО» на користь позивача було сплачено 17 512,33 грн. Таким чином, виходячи із вищезазначених мотивів суд дійшов висновку, що позивач без належних на те підстав просить стягнути з відповідача 34 853 грн, а розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , як різницю між вартістю збитку та страховою виплатою становить 11 388,61 грн із розрахунку 28900,94 - 17 512,33 грн Враховуючи, що позивач отримав страхове відшкодування в сумі вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу у розмірі 17 512,33 грн, а також взявши до уваги те, що позивачем не було доведено факту проведення ремонту належного йому транспортного засобу (на суму 52 365,58 грн - більшу від вартості зазначеної в висновку), суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню частково. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовна заява підлягає задоволенню частково, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 251,28 грн покладається на відповідача. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (ч.2 1 ст.141 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч.3 ст.133 ЦПК України до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою правовою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно акту № 1 від 28 грудня 2022 року загальна сума витрат за наданими позивачу послугами по даній справі становить 5000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 28 грудня 2022 року, відповідно до якої [PERSON] сплатив адвокату Акімовій О.О. 5000,00 грн. З урахуванням зазначеного, оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, а відтак сума витрат на правову допомогу, яка сплачена позивачем його представнику [PERSON] , підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1633,79 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial