Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-05 00:00:00

22 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Просив звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням у справі № 535/440/21 з нього на користь відповідачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 20.04.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. На виконання цього рішення видано виконавчий лист, на підставі якого державним виконавцем Котелевського районного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито відповідне виконавче провадження та здійснюється утримання аліментів із грошового забезпечення, оскільки він проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] . Позивач посилається на те, що з 12 вересня 2020 року син [PERSON] проживає окремо від матері, з ним за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу відповідачка не бажає добровільно припинити стягнення з нього (позивача) аліментів на її користь, та повністю переклала на нього обов`язок по утриманню сина [PERSON] ( хоча має таку можливість та зобов`язана утримувати дитину відповідно до ст. 180 СК України), а також не приймає участі у вихованні сина. Подалі [PERSON] надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав за заявленими підставами, просив їх задовольнити (а.с. 27). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України, відзив на позов не надала. В своїй заяві від 22.02.2022 року [PERSON] просила проводити судовий розгляд без її участі, проти позову заперечує без зазначення причин та підстав (а.с.28) У зв`язку із зазначеним суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, в порядку заочного провадження згідно приписів ч.4 ст. 223, ст.ст.280-281 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 8-9) Як вбачається з копії судового наказу Котелевського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2021 року (справа № 535/440/21, провадження № 2-н/535/186/21) стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку(доходу) , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 20.04.2021 року. Рішення допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про стягнення судових витрат(а.с. 10). Згідно довідки військової частини [NUMBER] від 05.07.2021 року № 10/2244 з грошового забезпечення [PERSON] за період з 01.04.2021 р. по 30.04.2021 р. утримувалися аліменти в розмірі 5658,55 грн.(а.с.15). Відповідно до довідки, виданої головою ОСББ «Кожедуба-19» м. Чугуєва від 30.07.2021 за № 23 [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки директора Комунального закладу «Чугуївський ліцей №8» Чугуївської міської ради Харківської області від 02.06.2021 за № 37 [PERSON] . [INFO] навчається в 2-А класі цього закладу, а відповідно до копії свідоцтва досягнень Міністерства освіти і науки України учень успішно закінчив курс другокласника і крокує до 3-го класу(а.с.13-14). Зазначені обставини не оспорювалися відповідачкою та не спростовані нею з наданням відповідних доказів. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Вирішуючи спір у справі в частині позовних вимог [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на неповнолітнього сина [PERSON] , суд виходить із того, що у вересні 2020 року настали певні обставини, тобто фактичне проживання дитини з позивачем, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь [PERSON] , з якою дитина на час видачі судового наказу про стягнення аліментів проживала, і настання цих обставин впливає на припинення [PERSON] сплати періодичних платежів (аліментів) на утримання сина. При цьому позивач, з огляду на принцип обов`язковості судових рішень, також зобов`язаний виконувати судовий наказ від 21 квітня 2021 року та сплачувати аліменти на користь відповідачки. Разом з тим наявність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів із позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання сина. Під час розгляду справи судом установлений факт того, що позивач самостійно піклується про спільну дитину сторін (сина [PERSON] ) та забезпечує її усім необхідним, а відповідачка усунулася від виконання свого обов`язку по утриманню сина. Останньою всупереч вимог ст.ст. 76-83 ЦПК України не надано доказів про здійснення нею дій по утриманню сина [PERSON] . У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно із положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відтак, суд вважає, що за віком відповідачка є працездатною особою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали нею сплату аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] суду не надала. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість їх сплати останнєю у розмірі 1/4 частки від всіх видів її заробітку( доходу), але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пунктів 1, 13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 гривень. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved