Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

[PERSON] (надалі - позивач) звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (надалі - відповідач), в якому просить визнати за нею право власності на недоотриману пенсію (доплати) у розмірі 96121,10 грн. та 73053,63 грн. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Рішеннями Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 та 14.03.2022 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії [PERSON] на підставі виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області» оновленої довідки №2021/1422 від 29.07.2021 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, починаючи з 01.12.2019, із урахуванням проведених виплат та здійснити [PERSON] з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення. За життя [PERSON] виплат не отримав. Згідно наданого відповідачем розрахунку сума доплат на підставі рішення суду від 30.09.2021 складає 96121,10 грн., рішення суду від 14.03.2022 - 73053,63 грн. відповідно. У серпні 2022 року позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату вказаних доплат, у відповідь на яку отримала відмову. Разом з тим, приватним нотаріусом було роз`яснено, що суми доплат до пенсії не включені до спадщини. Однак, враховуючи, що позивачка як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, свідоцтва про право на спадщину за законом на доплати видано не було, тому вона є такою, яка набула право на отримання нарахованої, але не виплаченої доплати до пенсії свого чоловіка. Оскільки вона позбавлена можливості реалізувати свої права у позасудовому порядку, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 03.10.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 05.10.2022 судом отримано відзив на позов, згідно якого Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що у відповідь на заяву [PERSON] про виплату їй доплати до пенсії [PERSON] позивачку повідомлено про те, що рішення суду може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником. Також, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію та членів їх сімей і залишились недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Заборгованість на виконання рішення суду виплачується за окремою бюджетною програмою та не включається в недоотриману пенсію. Крім того, позивачем не додано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке б підтверджувало, що саме [PERSON] є спадкоємцем та належним правонаступником [PERSON] на доплату до пенсії згідно рішень адміністративного суду. У відповіді на відзив позивач підтримала позовні вимоги та зазначила, що право на отримання пенсії її чоловіка вона має як спадкоємець за законом, а не в порядку заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, як про це зазначає відповідач. Також необґрунтованими, на думку позивача, є посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань, оскільки гарантовані законом виплати, пільги тощо неможливо поставити в залежність від видатків бюджету. Ухвалою суду, постановленою 29.11.2022 без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.12.2022. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Снітинський Б.Є. в судове засідання не з`явились, представник подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 12.08.1966 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] видане 06.07.1967 Тернопільським РАЦС. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». 09.11.2021 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у адміністративній справі №500/5388/21 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії видано виконавчий лист про: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії [PERSON] на підставі виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області» оновленої довідки №2021/1422 від 29.07.2021 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, починаючи з 01.12.2019, із урахуванням проведених виплат. Згідно розрахунку відповідача на доплату пенсії [PERSON] від 19.11.2021, за період з грудня 2019 року по листопад 2021 року виплаті підлягало 96121,10 грн. 04.05.2022 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.03.2022 у адміністративній справі №500/741/22 за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії видано виконавчий лист про: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити [PERSON] з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) у розмірі 85% відповідних сум грошового забезпечення. Згідно розрахунку відповідача на доплату пенсії [PERSON] від 11.05.2022, за період з грудня 2019 року по травень 2022 року виплаті підлягало 73053,63 грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 27.04.2022 Тернопільським відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 09.08.2022 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату їй доплати до пенсії її чоловіка [PERSON] (померлого [INFO] ) згідно рішень Тернопільського окружного адміністративного суду у справах №500/5388/21 та №500/741/22, у відповідності до ст.1227 ЦК України, ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розглянувши звернення позивача, відповідач у листі №2956-3106/І-02/8-1900/22 від 22.08.2022 повідомив наступне. На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі №500/5388/21 [PERSON] була нарахована доплата пенсії за період з 01.12.2019 по 30.11.2021 та рішення від 14.03.2022 у справі №500/741/22 нарахована доплата за період з 01.12.2019 по 31.05.2022, які станом на 19.08.2022 не виплачені. У разі смерті заявника рішення суду може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про заміну сторони її правонаступником. На звернення позивача приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Кашанською Марією Іванівною повідомлено про те, що не отримані доплати до пенсії померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] (згідно виконавчих листів Тернопільського окружного адміністративного суду у справах №500/5388/21 та №500/741/22) до складу спадщини не увійшли із-за відсутності підстав (лист №б/н/01-16 від 13.09.2022). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі №265/6868/16-ц вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадком. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. З огляду на зазначене, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Позивач звернулась до суду із позовом до ГУ ПФУ в Тернопільській області про визнання права власності на недоотриману пенсію померлого чоловіка в порядку спадкування за законом. Проте, матеріали справи не містять жодного доказу того, що ГУ ПФУ в Тернопільській області є спадкоємцем, який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, є відповідним органом місцевого самоврядування. Інших позовних вимог (визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів тощо) позивачем не ставиться. Заяв про заміну неналежного відповідача на належного чи залучення іншого співвідповідача позивач не подавала. Тому, у задоволенні позову слід відмовити, так як він поданий до неналежного відповідача. Окрім того, як вже було наведено вище, з аналізу статей 1268, 1269, 1270 ЦК України випливає, що належним чином встановити коло осіб, які прийняли чи не прийняли спадщину можливо лише після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, тобто смерті спадкодавця. На це вказує і ч. 1 статті 1298 ЦК України, відповідно до якої свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. [PERSON] помер [INFO] . Позивач звернулась до суду із позовом 19.09.2022, тобто до закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Таким чином, нотаріус не могла видати позивачу свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Позивач не надала суду мотивованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину чи іншого документа виданого нотаріусом, з якого, зокрема, можливо було б встановити особу/осіб, які прийняли чи не прийняли спадщину. Таким чином, даний позов, також, є передчасним. Суд відхиляє наданий позивачем лист приватного нотаріуса ТМНО Кашанської М.І. від 13.09.2022, в якості доказу відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, з огляду на вищенаведені аргументи. Окрім того, у листі нотаріуса вказано про те, що не отримані доплати до пенсії до складу спадщини не увійшли із-за відсутності підстав. При цьому, про які йдеться підстави, у листі не роз`яснено. Якщо йдеться про положення статті 1227 ЦК України, то суд вважає за можливе звернути увагу на наступне. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 по справі №286/3516/16-ц викладено висновок про те, що аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії). Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи усе вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити. Так як у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed