Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач є власницею земельної ділянки площею 2,2899 га, кадастровий номер 05244382200:04:000:0111 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Богданівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Право власності на земельну ділянку підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень на право власності, запис про право власності 21362759. Вищезазначену земельну ділянку позивач отримала у спадок від [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серія та номер НМЕ 642621, зареєстрованого в реєстрі за № 394 від11.07.2017. Так, [PERSON] стала власником земельної ділянки та в 2020 році, остання, звернулася до представників підприємства по питанню повернення власної земельної ділянки, на що їй пообіцяли повернути, а в 2021 році, позивачу стало відомо, про існуючий договір оренди землі від 17.08.2015, між [PERSON] та відповідачем. Представники відповідача посилаючись на вище вказаний договір позивачу відмовили та надали його для підтвердження. Крім того, 04.02.2021 позивач звернулася до державного реєстратора,щоб впевнитися про існування нібито укладеного договору. Згідно інформаційної довідки №242983955 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтвердився факт про наявність нібито укладеного між покійною [PERSON] та СТОВ «Ульянівське» договору оренди землі 17.08.2015, терміном на 15 років, який зареєстрований 02.10.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області Водотика О.В., номер запису про інше речове право 11547093. Даного договору з СТОВ «Ульянівське» покійна [PERSON] не укладала, у зв?язку із станом здоров?я не усвідомлювала вчинення своїх дій, так як, від моєї матері до мене перейшли всі права і обов?язки з прийняттям спадщини, вважаю що договір оренди землі від 17.08.2015 порушує моє право, передбачене ст.41 Конституції України, щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю, тому позивач вимушена звертатись до суду. Крім того, позивач зазначає, що у даному випадку [PERSON] не підписувала договору оренди землі, не знала про його існування, отже було відсутнє волевиявлення учасника правочину, що є підставою для визнання правочину недійсним, а також, за таких обставин, [PERSON] вважає доведеним, що під час укладання договору оренди землі, договір від імені [PERSON] було підписано сторонньою особою. Узв`язку з цим, не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою, відповідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі», для скасування державної реєстрації договору оренди землі від 12.08.2015. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представники відповідача у попередньому судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] не заперечувала щодо отримування пав, якими користувалася з 2016 до 2021 року, також, [PERSON] яка є її «свахою» працювала у СТОВ «Ульянівське» до 2021\~року на\~посаді завідуючої\~складу та\~в її\~обов`язки входило\~оформлення договорів. У судове засідання, яке було призначене на 23.01.2023 не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись, про дату та час слухання справи шляхом надсилання смс-повідомлення на вказані ними номери мобільного телефону, про причини своєї неявки суд не повідомили. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, що працювала у СТОВ «Ульянівське» на посаді старшого робочого матеріального складу, однак останніх 2,5 роки вже не працює, та зазначила, що в її обов`язки не входило оформлення договорів оренди земельних ділянок. Також, повідомила, що зі слів [PERSON] вона підписала даний договір оренди землі замість [PERSON] . Свідок [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином неодноразово повідомленою, про дату та час слухання справи шляхом надсилання смс-повідомлення на вказаний нею номер мобільного телефону. Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 11-13), 02.10.2015 державним реєстратором реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області Водотикою Ольгою Василівною зареєстровано договір оренди землі від 17.08.2015, який укладено між СТОВ «Ульянівське» та [PERSON] , строк дії договору 15 років, об`єкт іншого речового права земельна ділянка площею 2,2899 га, кадастровий номер 0524382200:04:000:0111, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 91839902 від 12.07.2017, 11.07.2017 приватним нотаріусом Мовчан В.І. Тульчинського районного нотаріального округу, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 394 від 11.07.2017, договору про розподіл спадкового майна № 392 від 11.07.2017 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36116335 від 12.07.2017 зареєстровано земельну ділянку кадастровий \~ \~ \~ \~номер 0524382200:04:000:0111 площею 2,2899 га, власником якої є [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про спадщину за законом від 11.07.2017 спадкоємицею майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її донька [PERSON] , спадщина складається із земельної ділянки кадастровий номер 0524382200:04:000:0111 площею 2,2899 га, (а.с. 15). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Богданівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 16.11.2016, актовий запис № 21, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 16). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Бюро ЗАГС, [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с. 17). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30.10.1983, між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб30.10.1983, за актовим записом № 8. При реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 18). Відповідно до копії договору оренди землі від 17.08.2015, орендодавець [PERSON] надає, а орендар СТОВ «Ульянівське» приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Богданівської селищної (сільської) ради Тульчинського району Вінницької області, площею 2,2899 га, кадастровий номер 0524382200:04:000:0111, строком на 15 років (а.с. 19, 20). Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №144613 від 28.11.2005, [PERSON] на підставі розпорядження Тульчинської РДА від 21.06.2005 за № 250 р, є власником земельної ділянки площею 2,2899 га, яка розташована на території Богданівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010582200060 (а.с. 23). Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-22/2903-ПЧ від 23.05.2022 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, підпис у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі від 17.08.2015, укладеного між [PERSON] та СТОВ «Ульянівське», в особі директора Мельника Петра Івановича, виконаний [PERSON] (а.с.95-118). У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами статті 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Разом з тим, визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі». Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. У статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно з частиною 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині 1 статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Згідно частини1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини 1 цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на дату, зазначену в спірному договорі) договір оренди землі укладається в письмовій форм. За частиною 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);\~\~строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також, не застосовуються до правочину, який не вчинено. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, вказані норми цивільного права свідчать про те, що правочин може бути визнано недійсним, якщо волевиявлення учасника правочину не є вільним, не відповідає його внутрішній волі. Частиною 1 статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Факт не укладення [PERSON] спірного договору оренди землі, відповідачем не спростовані, хоча кожна сторона і, зокрема, відповідач, в силу ст. 12, 81 ЦПК України зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Враховуючи викладене, суд вважає доведеною ту обставину, що при укладенні договору оренди земельної ділянки від 17.08.2015 від імені [PERSON] з СТОВ «Ульянівське» було відсутнє волевиявлення [PERSON] , так як, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-22/2903-ПЧ від 23.05.2022 за результатами проведення почеркознавчої експертизи, підпис у графі «Орендодавець» у договорі оренди землі від 17.08.2015, виконаний [PERSON] , а відтак такий договір є неукладеним. Аналогічний правовий висновок у спірних правовідносинах щодо відсутності правових підстав для визнання недійсним договору, який не укладено, викладено у постановах Верховного Суду від 26 серпня 2020 року у справі № 624/605/16-ц, від 26 серпня 2020 року у справі № 624/606/16-ц, від 26 серпня 2020 року у справі №624/679/16-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 624/653/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 624/467/17. Згідно вимог ч. 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, а саме щодо скасування державної реєстрації речового права Договору оренди землі від 17.08.2015 укладеного між [PERSON] та СТОВ «Ульянівське», номер запису про інше речове право 11547093 від 02.10.2015. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн (а.с. 1), та витрати пов`язані з залучення експертів у розмір 2250,24 грн (а.с. 92). На підставі викладеного та

Outcome: approved