Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

Заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури Марушко І.М. звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області в інтересах держави в особі позивача: Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації (далі Позивач) з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі Відповідач 1) та [PERSON] (далі Відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Деснянська селищна рада, про визнання недійсним наказу, скасування запису про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням 2 сесії 24 скликання Чернігівської обласної ради від 20.06.2002 «Про створення регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» на території Козелецького та Чернігівського районів створено регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський», площа якого відповідно до рішення Чернігівської обласної ради від 26.01.2007 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 28.12.2004 «Про виключення частини лісових угідь з господарської зони регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», у зв`язку з неодноразовими змінами меж парку, становить 78753,95 га, та затверджено Положення про його функціонування. Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» є природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою місцевого значення, що створений з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 30.03.2016 № 25-4802/14-16-сг Відповідачу 2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності розташованої за межами населених пунктів на території Деснянської селищної ради (колишньої Короп`ївської сільської ради) орієнтовним розміром 2,00 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Наказом Головного\~управління Держгеокадастру\~у Чернігівській\~області від\~30.08.2016\~№25-13709/14-16-сг\~затверджено проект\~землеустрою щодо\~відведення Відповідачу\~2\~із земель\~сільськогосподарського призначення\~державної власності\~земельної ділянки\~площею 1,4770\~га (кадастровий\~номер 7422083600:27:093:0003),\~розташованої на\~території Деснянської\~селищної ради\~та передано\~її у\~власність для\~ведення особистого\~селянського господарства. На підставі вказаних наказів прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, про що внесений запис про право власності № 16587937. Зазначена земельна ділянка знаходиться в зоні регульованої рекреації регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки не погоджувався. Передача Відповідачем 1 вказаної земельної ділянки у власність Відповідачу 2 для ведення особистого селянського господарства із визначенням її категорії за основним цільовим призначенням як земель сільськогосподарського призначення призвело до фактичної зміни меж регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» в частині їх зменшення. В зв`язку\~з тим,\~що Відповідачем\~2\~право власності\~на земельну\~ділянку площею\~1,4770\~га,\~кадастровий номер\~7422083600:27:093:0003,\~набуто усупереч\~вимогам чинного\~законодавства України,\~заступник керівника\~Ніжинської місцевої\~прокуратури Марушко\~І.М.\~ставить позовні\~вимоги про: визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 30.08.2016\~№25-13709/14-16-сг про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області та передачі у власність гр. [PERSON] земельної ділянки площею 1,4770 га, з кадастровим номером 7422083600:27:093:0003 для ведення особистого селянського господарства; скасування рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 1,4770 га з кадастровим номером 7422083600:27:093:0003 від 20.09.2016 № 16587937; зобов`язання [PERSON] повернути земельну ділянку з кадастровим номером 7422083600:27:093:0003, площею 1,4770 га у відання держави в особі регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський». Представник Відповідача 1 подав відзив на позовну заяву, згідно з яким з позовними вимогами не згодний, оскільки РЛП «Міжрічинський» створено за рахунок земель, що включаються до його складу без вилучення у землевласників та землекористувачів. На час прийняття Відповідачем 1 рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність Відповідачу 2 земельної ділянки площею 1,4770 га, з кадастровим номером 7422083600:27:093:0003, землі, за рахунок яких булла відведена спірна земельна ділянка, обліковувалися як землі сільськогосподарського призначення (вид угідь пасовища), форма власності державна. В Державному земельному кадастрі відсутні відомості про встановлені межі територій природо-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення РЛП «Міжрічинський». Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж території природо-заповідного фонду для внесення відомостей до ГУ ДГК у Чернігівській області не надходив. Крім того, прокурором не надано доказів на підтвердження того, що перебування земельної ділянки у власності Відповідача 2 чинить негативний вплив на стан природних об`єктів чи перешкоджає їх використанню за призначенням зі збереженням природно-заповідного значення перешкоджає збереженню РЛП «Міжрічинський» в природньому стані. Прокурор подав відповідь на відзив Відповідача 1, відповідно до якого проект організації території РЛП «Міжрічинський» погоджено начальником Козелецького районного відділу земельних ресурсів, тому твердження представника Відповідача 1 про необізнаність щодо створення та місце розташування парку не відповідають фактичним обставинам справи. Проект землеустрою щодо відведення Відповідачу 2 у власність земельної ділянки з кадастром номером 7422083600:27:093:0003 мав погоджуватись Департаментом екології\~та природних\~ресурсів,\~як структурним\~підрозділом Чернігівської\~обласної державної\~адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища, однак такого погодження не було надано, в зв`язку з чим спірна земельна ділянка передана у власність з порушенням вимог ст. 186-1 ЗК України, що призводить до порушення цілісності земель РЛП та створює загрозу для його існування. Представник Відповідача 1 подав заперечення на відповідь на відзив, згідно з яким твердження прокурора про те, що земельна ділянка Відповідача 2 знаходиться в зоні регульованої рекреації РЛП «Міжрічинський» не підтверджена належними та допустимими доказами. Земельна ділянка, яка перебуває власності Відповідача 2 сформована за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення державної форми власності. У разі припинення права власності Відповідача 2 на земельну ділянку, остання перейде у статус земель запасу державної форми власності (сільськогосподарські землі), розпорядником яких відповідно до ст. 122 ЗК України є Відповідач 1. Представник Відповідача 2 також подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що оскільки 26.06.2019 рішенням Чернігівської обласної ради припинено юридичну особу регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» шляхом її ліквідації, майно, права та обов`язки юридичної особи не перейшли до правонаступників, а правоздатність юридичної особи припинилася з дня внесення відповідно запису до ЄДРПОУ. Тобто, на момент подачі прокурором позову до суду всі нормативні документи РЛП «Міжрічинський», зокрема, проект організації території, рішення про затвердження цього проекту, про визначення меж, тощо, припинили свою дію разом з припиненням юридичної особи, якої вони стосувалися. Здійснення особистого селянського господарства на спірній ділянці не може суперечити статусу і завданням РЛП «Міжрічинський», не може перешкоджати його збереженню в природному стані як унікального комплексу, не призводить до порушення цілісності земель та не створює загрозу існування вже не існуючого РЛП «Міжрічинський», а тому земельна ділянка не може бути повернута у його відання. Крім того, на даний час існує Комунальний заклад «Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» Чернігівської обласної ради, який не є правонаступником ліквідованого РЛП «Міжрічинський», та відповідно до рішення про його створення він створювався без вилучення земель у існуючих власників. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала. Представник Відповідача 2 позовні вимоги не визнав. Представники Позивача, Відповідача 1 та третьої особи подали заяви про розгляд справи без їхньої участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Чернігівської обласної ради від 20.06.2002 «Про створення регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» на території Козелецького та Чернігівського районів створено регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський», площею 87672.9 га за рахунок земель, що включаються до його складу без вилучення у землевласників та землекористувачів. Наказом ГУ ДГК у Чернігівській області від 30.03.2016 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Короп`ївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Орієнтовний розмір земельної 2.00 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (01.03). 05.05.2016 ПП «Сінав» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1.4770 га у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Деснянської селищної ради. Наказом ГУ ДГК у Чернігівській області від 30.08.2016 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на території Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області. Надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 1.4770 га, кадастровий номер 7422083600:27:093:0003, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Деснянської селищної ради. Відповідно до довідки Відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області від 02.06.2016 № 28-2511-99.2-1887/72-16, згідно з земельно-обліковими даними (державна статистична звітність) за формою № 6-зем, станом на 01.01.2016, земельна ділянка загальною площею 1.4770 га, яка розташована на території Деснянської селищної ради (Короп`ївська сільська рада) (за межами населеного пункту), (та передбачається згідно проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, обліковується в рядку 12.1 «Землі запасу» шифр рядка 94, землі державної власності у графі 12 пасовище. Згідно з Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові на земельну ділянку від 13.08.2020, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1.4770 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Деснянської селищної ради, кадастровий номер: 7422083600:27:093:0003. Категорія земель землі сільськогосподарського призначення. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.08.2020 № 220879327, земельна ділянка площею 1.4770 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована на території смт Десна, кадастровий номер: 7422083600:27:093:0003 зареєстрована за [PERSON] на підставі наказу ГУ ДГК у Чернігівській області від 30.08.2016 № 25-13709/14-16-сг. Згідно з листом Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації від 27.04.2020 № 08-07/1245, земельна ділянка з кадастровим номером: 7422083600:27:093:0003 відноситься до господарської зони РЛП «Міжрічинський», який створений за рахунок земель без вилучення у землевласників та землекористувачів. Листом ФОП [PERSON] повідомлено, що земельна ділянка з кадастровим номером: 7422083600:27:093:0003, площею 2 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, відповідно до її фактичного місця розташування згідно Державного земельного кадастру та згідно картосхеми проекту організації території Регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» знаходиться в межах зазначеного парку. Також земельна ділянка нанесена на картосхему проекту організації території Регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський». Відповідно до вимог ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За змістом п. «а» ч. 1 ст. 53 ЗК України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані історико-культурні заповідники, музеї-заповідники, меморіальні парки, меморіальні (цивільні та військові) кладовища, могили, історичні або меморіальні садиби, будинки, споруди і пам`ятні місця, пов`язані з історичними подіями. Виходячи із положень ст. 54 Земельного Кодексу України землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, меморіальних парків, давніх поховань, архітектурних ансамблів і комплексів встановлюються охоронні зони з забороною діяльності, яка шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання цих земель. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом. Пунктом «г» ч. 1 ст. 150 ЗК України визначено, що до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного фонду; землі історико-культурного призначення. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з п. б ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб. Відповідно до положень ст. 47 Закону України «Про землеустрій» з метою збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу, визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичної осіб розробляються га затверджуються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їхніх режимоутворюючих об`єктів. Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, а також встановлюють режим використання та охорони їхніх територій. Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій. Відповідно до ч. 3 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки: природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об`єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища. Так, судом встановлено, що проект землеустрою щодо встановлення меж території природно-заповідного фонду - регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» не розроблений та не затверджений. В державному земельному кадастрі відомості про встановлені межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного значення відсутні. Таким чином, відсутні підстави вважати, що у даному випадку проект землеустрою мав погоджуватися з органами у сфері охорони навколишнього природного середовища. На момент відведення у власність земельної ділянки Відповідачу 2, жодних обмежень (обтяжень) не було зареєстровано, що підтверджується висновком Відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області по проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 04.07.2016 № 27-2511-99.2-295/41-16. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області при передачі у власність [PERSON] спірної земельної ділянки діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Крім того, прокурором не надано доказів на підтвердження того, що перебування земельної ділянки у власності Відповідача 2 чинить негативний вплив на стан природних об`єктів, перешкоджає збереженню в природному стані, а також забезпеченню умов організованого відпочинку населення та створює загрозу його існуванню, перешкоджаючи ефективному розвитку туризму та інших видів рекреаційної діяльності. Так само, прокурором не надано доказів і на підтвердження того, в якій саме частині відбулася зміна меж РЛП «Міжрічинський» та їх зменшення. Згідно з положеннями ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури про визнання недійсним наказу про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області та передачі у власність гр. [PERSON] земельної ділянки площею 1,4770 га, з кадастровим номером 7422083600:27:093:0003 для ведення особистого селянського господарства, оскільки визнання наказу недійсним не породжує наслідків для Відповідача 2 як власника спірної земельної ділянки, так як право власності на земельну ділянку виникло на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.09.2016, індексний номер 16587937, зареєстрованого у встановленому порядку. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 11.02.2020 (справа № 922/614/19), вимога про визнання наказів незаконними та їх скасування не є ефективним способом захисту. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Враховуючи зазначену норму закону, рішення про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку не може бути скасоване, а відтак, відсутні і підстави для скасування рішення про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 1,4770 га з кадастровим номером 7422083600:27:093:0003 від 20.09.2016 № 16587937 та зобов`язання [PERSON] повернути земельну ділянку з кадастровим номером 7422083600:27:093:0003, площею 1,4770 га у відання держави в особі регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський». Разом з цим, варто зазначити, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.02.2021 регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» як юридична особа, був припинений відомості про правонаступників відсутні. Таким чином, всі нормативні документи РЛП «Міжрічинський» припинили свою дію разом з припиненням юридичної особи, якої вони стосувалися. Тобто, спірна земельна ділянка не може бути повернута у відання регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», який припинив своє існування. Рішенням Чернігівської обласної ради від 04.04.2019 № 15-17/VII створено «Комунальний заклад «Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» Чернігівської обласної ради», а рішенням Чернігівської обласної ради від 12.05.2020 № 14-23/VII затверджено Проект організації території регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», охорони, відтворення та реакційного використання його природних комплексів та об`єктів. Однак останній не є правонаступником ліквідованого РЛП «Міжрічинський». З п. 1.5 Положення про КЗ РЛП «Міжрічинський», затвердженого рішенням Чернігівської обласної ради від 26.06.2019 № 18-18/ VII вбачається, що він створювався без вилучення земель у існуючих власників. Суд не приймає до уваги довідку ФОП [PERSON] , надану на запит прокурора, про розташування спірної земельної ділянки в межах території РЛП «Міжрічинський», оскільки з цієї довідки неможливо встановити кваліфікацію її автора та спосіб отримання інформації. Враховуючи наведене, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed