Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього три проценти річних за період з 04 серпня 2020 року по 30 червня 2022 року в сумі 3362 гривні 67 копійок, втрати від інфляції за весь час прострочення виконання зобов`язання за період з 04 серпня 2020 року по 30 червня 2022 року в сумі 19847 гривень 75 копійок та витрати по оплаті правової допомоги в сумі 10000 гривень 00 копійок. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 серпня 2020 року у справі з єдиним унікальним № 631/1954/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 28265 гривень 67 копійок, що складається з заподіяних збитків у розмірі 19445 гривень 00 копійок, трьох процентів річних у розмірі 1591 гривні 53 копійки та інфляційних витрат у розмірі 7229 гривень 14 копійок, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 20000 гривень 00 копійок. Вказане судове рішення набрало законної сили та перебуває на примусовому виконанню у Нововодолазькому відділі державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Станом на 30 червня 2022 року відповідач у справі рішення Нововодолазького районного суду Харківської області у справі з єдиним унікальним № 631/1954/16-ц не виконує; загальна заборгованість по відповідному виконавчому провадженню № 63850898 становить 58816 гривень 87 копійок. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 липня 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат було залишено без руху. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 08 вересня 2022 року\~прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат та відкрито провадження у цивільній справі з єдиним унікальним №\~631/344/22. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 13 січня 2023 року визначено про заочний розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось. Позивач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав, однак скористався правом, наданим частиною 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, щодо участі у судовому процесі через представника адвоката Мякоти Т. М. У судове засідання, що було призначено на 13 січня 2023 року, представник позивача адвокат Мякота Тетяна Миколаївна, яка діє на підставі Договору про надання правничої допомоги № 38/21, укладеного 20 липня 2021 року, також не з`явилася, проте скориставшись правом, передбаченим частиною 3\~статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, 09 січня 2023 року на електронну адресу суду направила клопотання, що було зареєстроване за вхідним № ЕП-29/23-вх., відповідно до якого просила розгляд справи проводити без її участі та особистої участі позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON] , у судові засідання, що були призначені на 05 жовтня 2022 року, 27 жовтня 2022 року, 23 листопада 2023 року, 16 грудня 2022 року та 13 січня 2023 року не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою місця реєстрації, вказаною у довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області. Згідно з даними поштових відділень судові повістки повернулися на адресу суду з відміткою УДППЗ «Укрпошта» про неможливість вручення «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, у судове засідання, що було призначено на 13 січня 2023 року [PERSON] викликалася шляхом розміщення судового оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (https://nv.hr.court.gov.ua/sud2028/pres-centr/11/ 1366105/). Причини неявки відповідача суду не відомі. Відзив на позовну заяву, у відповідності до статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] не подав. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2\~статті 43\~Цивільного процесуального\~кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3\~статті 131 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь\~якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, частиною 3 статті 211 наведеного вище кодифікованого закону України визначено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача свідчить його відповідна заява, надана його представником та долучена до матеріалів справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4\~статті 223 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1 статті 280\~Цивільного процесуального\~кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання представника відповідача, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, і від яких не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності, а також відзову на позовну заяву, суд вирішив за можливе справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача у наданій ним заяві. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини,виходить з наступних підстав та мотивів. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень частини 1\~статті 4 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно\~правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті\~12\~та частиною 1 статті\~81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті\~77\~та частиною 1 статті\~82 Цивільного процесуального кодексу України\~встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність. У ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Як убачається з матеріалів справи, рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 серпня 2020 року у справі з єдиним унікальним № 631/1954/16-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено у повному обсязі; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 28265 гривень 67 копійок, що складається з заподіяних збитків у розмірі 19445 гривень 00 копійок трьох процентів річних у розмірі 1591 гривні 53 копійки та інфляційних втрат у розмірі 7229 гривень 14 копійок; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 20000 гривень 00 копійок. Дане судове рішення набрало законної сили 08 вересня 2020 року, у зв`язку з чим був виданий виконавчий лист по справі за № 631/1954/16-ц. Вказане рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 серпня 2020 року було звернуто до примусового виконання до Нововодолазького відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Харків). Відповідно до довідки Нововодолазького відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) від 30 червня 2022 року, виданої головним державним виконавцем відділу Ю. Замлєлою, убачається, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадженню № 63850898 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 28265 гривень 67 копійок, що складається з заподіяних збитків у розмірі 19445 гривень 00 копійок, трьох процентів річних у розмірі 1591 гривні 53 копійки, інфляційних втрат у розмірі 7229 гривень 14 копійок, відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 гривень 00 копійок та судових витрат у розмірі 10551 гривні 20 копійок. З моменту відкриття виконавчого провадження, а саме з 10 грудня 2020 року по 30 червня 2022 року боржником заборгованість сплачена не була. Станом на 30 червня 2022 року заборгованість складає 58816 гривень 87 копійок. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень Цивільного кодексу України, що регулюють спірні правовідносини. Згідно з частинами 1 та 2 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Приписами статтей 525 та 526 Цивільного кодексу України регламентовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною 1\~статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 Цивільного кодексу України). Як убачається із розрахунку, проведеного у відповідності до частини 2\~статті 625 Цивільного кодексу України, розміру трьох процентів річних від суми 58816 гривень 87 копійок за період з 04 серпня 2020 року по 30 червня 2022 року становить 3362 гривні 67 копійок, а втрати від інфляції за весь час прострочення виконання зобов`язання за період з 04 серпня 2020 року по 30 червня 2022 року становлять 19847 гривень 75 копійок. Вказаний розрахунок відповідачем не заперечувався та у встановленому законом порядку не спростовано. В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення. Як вже зазначалося, у статті 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з частиною 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому, учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Так, відповідачем \~ [PERSON] не було надано будь-яких доказів, підтверджуючих здійснення останнім відшкодування завданих позивачу, [PERSON] , збитків, покладених на нього рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 серпня 2020 року у справі з єдиним унікальним № 631/1954/16-ц в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 28265 гривень 67 копійок, що складається з заподіяних збитків у розмірі 19445 гривень 00 копійок, трьох процентів річних у розмірі 1591 гривень 53 копійок та інфляційних втрат у розмірі 7229 гривень 14 копійок та відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 гривень 00 копійок. Доказів того, що вказане судове рішення є таким, що оскаржено в судовому порядку, а також того, що виконавче провадження № 63850898 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної та моральної шкоди є закінченим, відповідачем до суду не надано. Виходячи з викладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами, а отже є такими, що підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] , суд відповідно до пункту 6 частини 1\~статті 264 Цивільного процесуального кодексу України\~вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Частиною 1\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (пункту 1 частини 2\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Суд дійшов до висновку про повне задоволення позовних вимог [PERSON] , у зв`язку з чим необхідно стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 гривні 40 копійок відповідно до квитанції № 0.0.2622188197.1 від 26 липня 2022 року, виданої Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк». Частина 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України наголошує на необхідності врахування судом при вирішенні питання про розподіл судових витрат: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «При виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частиною 8\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зі змісту статтей 10 - 13 Цивільного процесуального кодексу України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 статті 182\~Цивільного процесуального кодексу України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. До такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі з єдиним унікальним № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі з єдиним унікальним №751/3840/15-ц суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому\~законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Отже враховуючи наведене вище, слід дійти висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому\~законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Одночасно з цим, частини 5 та 6 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначають, що у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, який бере участь у справі, визначений договором про надання правової допомоги № 38/21 від 20 липня 2021 року, відповідає обсягу наданих ним послуг і виконаних робіт, документально підтверджений у встановленому\~законом порядку розрахунком вартості юридичних послуг від 20 липня 2021 року, Актом виконаних робіт від 13 липня 2022 року, а також квитанцією до прибуткового касового ордера № 4/2022 від 13 липня 2022 року та є співмірним із складністю справи, обсягом та часом, витраченим адвокатом на їх виконання. Відтак, суд робить обґрунтований висновок про те, що позовні вимоги в частині задоволення вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень 00 копійок підлягають задоволенню та стягненню з [PERSON] на корить позивача, [PERSON] . Суд дійшов до висновку про повне задоволення позовних вимог [PERSON] , у зв`язку з чим необхідно стягнути з\~ [PERSON] судові витрати з правничої допомоги у розмірі 10 000 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved