Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ВІРТУС І К» про припинення трудових відносин. Позов мотивовано тим, що [PERSON] , з 21 липня 2021 року працює на посаді швачки у швейному цеху ТОВ «Віртус і К». 09.12.2021 директор ТОВ «Віртус і К» Бондар С.І. повідомив позивача та інших працівників, що підприємство тимчасом не працює, про необхідність виходу на роботу буде проінформовано в телефонному режимі. В подальшому позивача на роботу не викликали та заробітну плату не виплачували, що підтверджується довідкою з пенсійного фонду №3810/0200- 0206-15 від 01.07.2022. ТОВ «Віртус і К» зареєстровано та здійснює підприємницьку діяльність за адресою [ADDRESS] , однак коли позивач прийшла за даною адресою з метою з`ясування у роботодавця особливостей трудових відносин, які склалися між нею та ТОВ «Віртус і К», позивача на територію не пустили та охоронець повідомив що ТОВ «Віртус і К» закрите. У зв`язку з відсутністю заробітку та бажанням продовжувати трудову діяльність за новим місцем роботи позивач 26.05.2022 було написано заяву на ім`я директора ТОВ «Віртус і К» [PERSON] на звільнення з посади швачки з 06.06.2022 за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. Дана заява була направлена поштою рекомендованим листом на юридичну адресу ТОВ «Віртус і К», а саме: м. Вінниця, вул. Лебединського, 34, однак конверт із вкладенням повернутий у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. В подальшому 13.06.2022 позивачем було написано ще одну заяву на звільнення з посади швачки з 24.06.2022 за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України на ім`я директора ТОВ «Віртус і К» [PERSON] . Дана заява була направлена пошто рекомендованими листом на адресу проживання [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Також позивач написала заяву на ім`я власника ТОВ «Віртус і К» [PERSON] з проханням зобов`язати директора ТОВ «Віртус і К» [PERSON] звільнити позивача з посади швачки з 24.06.2022 за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. Дана заява була аналогічно направлена поштою рекомендованими листом на адресу проживання [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , однак конверт із вкладенням був повернутий у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. 24.06.2022 позивач отримала лист від директора ТОВ «Віртус і К» [PERSON] у якому він повідомляє, що звільнений з посади директора ТОВ «Віртус і К» її одноособовим учасником [PERSON] . Також до листа було додано копію рішення одноособового учасника ТОВ «Віртус і К» [PERSON] про звільнення [PERSON] та призначення директором ТОВ «Віртус і К» [PERSON] . З метою захисту своїх прав позивач звернулася до Управління Держпраці у Вінницькій області, де позивачу було повідомлено, що директором ТОВ «Віртус і К» є [PERSON] , також працівник управління в телефонному режимі спілкувався з одноособовим учасником ТОВ «Віртус і К» [PERSON] , який повідомив, що [PERSON] була директором лише один день, після чого повторно на посаду директором було призначено [PERSON] , та всі питання щодо звільнення з роботи позивача потрібно вирішувати з ним. Станом на сьогодні ні директор ТОВ «Віртус і К» [PERSON] ні одноособовий учасник ТОВ «Віртус і К» [PERSON] не розглянули заяву позивача на звільнення за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України, що становить для позивача перешкоду у офіційному працевлаштуванні за новим місцем роботи, тобто порушує гарантоване ст.43 Конституції України право на працю. Таким чином, позивач не має іншої можливості припинити трудові відносини інакше ніж за рішенням суду. Просить припинити трудові відносин між, [PERSON] , [INFO] , та ТОВ «Віртус і К» (з 24.06.2022 за власним бажанням, на підставі ст.38 КЗпП України. Зобов`язати ТОВ «Віртус і К» належним чином оформити трудову книжку [PERSON] , а саме зробити запис про звільнення з посади швачки з 24.06.2022 за власним бажанням, на підставі ст.38 КЗпП України. Понесені позивачем судові витрати стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 01.11.2022року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не з`явився. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що згідно трудової книжки серія [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] , остання 21.07.2021року прийнята на роботу в ТОВ «Віртус і К» на посаду швачки у швейний цех, на підставі наказу № 09-к від 21.07.2021р. 09.12.2021 директор ТОВ «Віртус і К» Бондар С.І. повідомив позивача та інших працівників, що підприємство тимчасом не працює, про необхідність виходу на роботу буде проінформовано в телефонному режимі. Однак, позивача на роботу не викликали та заробітну плату не виплачували, що підтверджується довідкою з пенсійного фонду №3810/0200- 0206-15 від 01.07.2022. 26.05.2022року позивач написала заяву на ім`я директора ТОВ «Віртус і К» [PERSON] на звільнення з посади швачки з 06.06.2022 за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. Дана заява була направлена поштою рекомендованим листом на юридичну адресу ТОВ «Віртус і К», а саме: м. Вінниця, вул. Лебединського, 34, однак конверт із вкладенням повернутий у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. В подальшому 13.06.2022 позивачем було написано ще одну заяву на звільнення з посади швачки з 24.06.2022 за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України на ім`я директора ТОВ «Віртус і К» [PERSON] . Дана заява була направлена пошто рекомендованими листом на адресу проживання [PERSON] , а саме: [ADDRESS] . Також позивач написала заяву на ім`я власника ТОВ «Віртус і К» [PERSON] з проханням зобов`язати директора ТОВ «Віртус і К» [PERSON] звільнити позивача з посади швачки з 24.06.2022 за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. Дана заява була аналогічно направлена поштою рекомендованими листом на адресу проживання [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , однак конверт із вкладенням був повернутий у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до статей 3, 221, 231 КЗпП України в порядку передбаченому главою XV цього Кодексу, підглядають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, у тому числі членів кооперативів, їх об`єднань, членів кооперативних сільськогосподарських підприємств, членів інших громадських організацій, які перебувають з ними в трудових відносинах, членів селянських (фермерських) господарств, які працюють за трудовим договором із фізичними особами. У статті 232 КЗпП України визначено, які трудові спори безпосередньо розглядаються в судових і, як правило, це спори про звільнення, і спори про відмови у прийнятті на роботі. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає.. забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996 (ратифікована Україною 14.09.2006). Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Відповідно до ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий, договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Стаття 47 КЗпП України передбачає обов`язок власника або уповноваженого ним органу провести розрахунок з працівником і видати йому трудову книжку. Так, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього КЗпП України. Згідно роз`яснень викладених у Постанові пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 та листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року, встановлення факту припинення дії трудового договору пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, а тому питання припинення трудових відносин із роботодавцем має вирішуватися в порядку цивільного судочинства в позовному провадженні. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем порушене право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України, оскільки не розгляд заяви про звільнення є порушенням її права щодо вільного вибору праці, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 992,40 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 38, 221, 231, 232 КЗпП України,

Outcome: approved