Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] та проживає в будинку з донькою з сім"єю. В будинку також зареєстрований відповідач, який вже більше десяти років проживає за межами України. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою : [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2022 року справу № 306/1663/22 (провадження № 2/306/603/22) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 9). Ухвалою судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 12). \~ \~ \~24\~жовтня 2022\~року суддею\~Свалявського районного\~суду Вінер\~Е.А.\~винесено ухвалу\~про закриття\~підготовчого провадження\~та призначення\~справи до\~судового розгляду\~(а.с.\~16). Позивач в судове засідання не з"явилася, подала до канцелярії суду заяву за вх.№ 366 від 16.01.2023 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 26). Відповідач в судове засідання не з"явився в черговий раз, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно і належним чином (а.с. 19-20, 23-24) про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов від нього не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами статті 391 Цивільного Кодексу України. Встановлено, що позивач [PERSON] є власницею житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.11.2001 року, зареєстрований в реєстрі за № 4256 ( а.с. 3). Згідно відповіді начальника відділу Центру надання адміністративних послуг І.Микульця від 22.09.2022 року громадянин [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до Акту № 114 про фактичне проживання (не проживання) особи вді 02 вересня 2022 року складеного комісією з обстеження матеріально-побутових умов мешканців Свалявської територіальної громади при виконавчому комітеті Свалявської міської ради та за свідченнями сусідів стверджується, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає за адресою [ADDRESS] більше двох років (а.с. 4). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~\~Згідно ст.47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Зі змісту статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач понад рік у вказаному житловому приміщенні не проживає, участі в утриманні будинку не приймає. Оскільки відповідач зареєстрований в житловому будинкуі, але не проживає позивач не може в повній мірі користуватися власним майном. Так, пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач зареєстрований в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , проте не проживає понад рік, а тому позов необхідно задовольнити. \~ \~

Outcome: approved