Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що є власником вищевказаної квартири та у такій, окрім неї, зареєстрований відповідач [PERSON] . Проте, незважаючи на реєстрацію відповідача за вказаною адресою, у квартирі останній не проживає з серпня 2020 року, оскільки виїхав на постійне проживання до Королівства Іспанія. Окрім цього, факт не проживання відповідача за адресою місця реєстрації підтверджується актом ОСББ «Леви Міста». У зв`язку із цим, просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд такі задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої позов визнав, просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності. Оглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №64191605. Відповідно до статей 317 , 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Питання втрати членом сім`ї власника права користування житлом вирішується на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. Так, вказаною нормою закону передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Копією витягу №104164 з Реєстру територіальної громади від 12.09.2022 та копією довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданими Сихівською районною адміністрацією Львівської міської ради, підтверджується, що відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Як видно з копії паспорта для виїзду за кордон серії № [NUMBER] , який належить [PERSON] , останній 09.08.2020 прибув до м. Мадрид, Королівство Іспанія, про що проставлена відповідна відмітка. Згідно з актом ОСББ «Леви Міста» від 08.09.2022 [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , однак фактично не проживає за місцем реєстрації з серпня 2020 року. Копією посвідки на проживання, виданої для члена сім`ї громадянина ЄС, серії [NUMBER] , виданої 24.09.2020 у м. Мадрид, місцем проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , є м. Мадрид, Королівство Іспанія. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування житлом та існування доказів поважності причини не проживання чи створення йому перешкод у користуванні житлом не встановлено. Враховуючи те,\~що відповідач\~не заперечив\~проти задоволення\~позову,\~що не\~суперечить закону\~та не\~порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] .

Outcome: approved