Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. 15.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», та фізичною особою [PERSON] було укладено Кредитний договір №376/17/4. Згідно умов Кредитного договору, Банком надано Відповідачу/Позичальнику [PERSON] кредит у сумі 14 380,00 доларів США на придбання автомобіля. В забезпечення виконання умов кредитного договору між Позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки №376/17/4/1 П. У зв`язку із невиконанням Відповідачами зобов`язань по погашенню заборгованості за Кредитним договором, ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, який рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2010 року у справі № 2-3105/2010 р. було задоволено; стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» загальну суму боргу у розмірі 14 198,29 доларів США, пеню на суму 13 141,23 гривень. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет застави вантажний автомобіль, що належить [PERSON] на праві власності. В рамках виконавчих проваджень, відкритих за заявами Банку погашень заборгованості не відбувалось, транспортний засіб знаходиться в розшуку, на день звернення до суду з даним позовом рішення суду не виконано. У зв`язку із вищевикладеним ПАТ АБ «Укргазбанк», виходячи із загальної суми заборгованості 14 198,29 доларів США, було розраховано 3% річних за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року в розмірі 1 277,85 доларів США, еквівалент по курсу НБУ станом на 23.02.2022 року - 37 041,82 гривень, яку позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку, та просить покласти на відповідачів понесені судові витрати у зв`язку зі зверненням із позовом до суду у вигляді судового збору. Ухвалою суду від 15.11.2022 року позовну заяву ПАТ АБ „Укргазбанк" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Заяв по суті справи від сторін не надходило. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, у позові представник позивача просила розглянути справу без її участі, заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі не надходило. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзив не подавали. У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України , обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно положень ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами . Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Судом встановлено, що 15.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та фізичною особою [PERSON] було укладено Кредитний договір №376/17/4, згідно умов якого Банком надано [PERSON] кредит у сумі 14 380,00 доларів США на придбання автомобіля AC G 33023 ПБ ЗНГ, 2008 року випуску (а.с. 11-15). В забезпечення виконання умов кредитного договору між Позивачем, [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки №376/17/4/1 П від 23.12.2008 року (а.с. 17-18). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2010 року у справі №2-3105/2010 р. з [PERSON] та [PERSON] , зокрема, стягнуто в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» суму боргу на загальну суму 14 198,29 доларів США, пеню на суму 13 141,23 гривень (а.с. 19). Предметом позову у даній справі є стягнення трьох процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором, відповідно до статті 625 ЦК України, у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення про стягнення грошових коштів, вирішуючи який суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524, 533, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ч. 2 ст. ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. З наданих суду матеріалів встановлено, що на час розгляду справи заборгованість за кредитним договором № 376/17/4 від 15.08.2008 року відповідачами не погашена; рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.10.2010 року не виконано, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача [PERSON] , наданої позивачем, відповідно до якої сума заборгованості станом на 30.09.2022 року не погашена (а.с. 21-34). Тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення 3% річних у позивача виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Згідно долученого ПАТ АБ «Укргазбанк» до матеріалів справи розрахунку заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту і процентів згідно рішення суду, розмір 3% річних, виходячи із загальної суми заборгованості 14 198,29 доларів США, за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року складає 1 277,85 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 23.02.2022 року - 37 041,82 гривень, який обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову, що відповідає положенням ст.ст. 253-257 ЦК України. (а.с. 20) За змістом положень ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з положеннями статті 611 ЦК України , у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз вищезазначених положень Закону дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із правових висновків Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18), чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість позовних вимог про стягнення трьох процентів річних у розмірі 37 041,82 гривень від простроченої суми заборгованості за кредитним договором № 376/17/4 від 15.08.2008 року з відповідачів у солідарному порядку, відповідно до ст. 554 ЦК України, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 481 гривні у рівних частках, які підтверджені платіжним дорученням № 9835-239 від 09.11.2022 року (а.с.1).

Outcome: approved