Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Полтавський турбомеханічний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час розрахунку при звільненні з роботи посилаючись на те, що в день її звільнення 05 квітня 2022 року відповідач не провів повного розрахунку , а саме не була виплачена заборгованість по заробітній платі, компенсація за невикористану відпустку, а тому з відповідача також підлягає стягненню середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні та індексація на заробітну плату. Просила стягнути зазначену заборгованість та судові витрати: витрати на правничу допомогу в розмірі 6\~000 грн., судовий збір. 16 вересня 2022 року позивачем подано уточнену позовну заяву щодо стягнення стягненню середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні та індексація на заробітну плату. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 червня 2022 року відкрито спрощене провадження по справі з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 11 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального провадження, задоволено клопотання позивача щодо витребування доказів. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, підтримав обставини викладені у відзиві та пояснив, що стягнення середнього заробітку не відповідає вимогам чинного законодавства. Позовні вимоги щодо стягнення індексації по заробітній платі є безпідставними. Просив врахувати, що дана справа є малозначною, позовна зава не містить розрахунків, що зайняли б значний обсяг часу та вимагали б спеціальних знань, при її складенні використані два нормативні акти, а тому розмір правової допомоги є завищеним. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем, з 05 квітня 2022 року звільнена з посади начальника дільниці пакування та комплектування КЦ АТ «Полтавський турбомеханічний завод». Як установлено в судовому засіданні, заборгованість по заробітній платі та компенсація за невикористану відпустку сплачена відповідачем на користь позивача 11 липня 2022 року, що підтверджується матеріалами справи. Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відповідно до довідки щодо розміру заробітної плати позивача, заробітна плата за лютий 2022 року склала 7663 грн. 95 коп., за березень 2022 року - 6510 грн.. Розрахунок розміру середньої заробітної плати: 7663,95 грн. + 6510 грн.=14\~173 грн. 95 коп.: 34 (робочі дні ) = 416 грн. 88 коп.(середньоденна заробітна плата). Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку складає: 416 грн. 88 коп. х 70 робочих днів ( за період з 05.04. по 11.07.2022 року) = 29\~181 грн. 60 коп. Згідно ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Частиною 2 цього закону визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі і оплата праці (грошове забезпечення). Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.3,4\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідач заперечує проти позовних вимог щодо стягнення індексації заробітної плати, проте будь-якого контр розрахунку, доказів у розумінні ст. 76-80 ЦПК України на спростування заявленої вимоги суду не надано, а тому позовні вимоги щодо стягнення з АТ «Полтавський турбомеханічний завод» на користь позивача індексації заробітної плати в розмірі 7\~339 грн. 92 коп. підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу, суд приймає до уваги, що його розмір повинен відповідати визначеним процесуальним законодавством критеріям співмірності, а саме: складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціні позову та/або значенню справи для сторони, в тому числі впливу вирішення справи на репутацію сторони або публічного інтересу до справи. Велика Палата Верховного Суду у\~постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц, передбачила такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Представником відповідача у відзиві зазначено, що дана справа є малозначною, розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним із складністю роботи, представником позивача при складенні позовної заяви використовувались лише два нормативні акти. Позовна заява не містить розрахунків, здійснення яких займало б значний обсяг часу та вимагало б спеціальних знань. А тому враховуючи\~принципи диспозитивності\~та змагальності,\~ суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial