Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги вмотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Хустського районного суду від 26.10.2015. Від даного шлюбу народи лося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хустського районного суду від 28.01.2013 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 500 грн щомісячно. Рішенням Хустського районного суду від 17.02.2015 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 700 грн щомісячно. Заочним рішенням Хустського районного суду від 16.03.2022 [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У подальшому позивача призначено опікуном дітей, а також замінено стягувача [PERSON] на позивача у виконавчих провадженнях з примусового виконання судових рішень Хустського районного суду від 28.01.2013 та від 17.02.2015. З момент ухвалення даних рішень внаслідок зростання цін, збільшення потреб дітей, такої суми аліментів є явно недостатньо. Окрім того [PERSON] стоїть на амбулаторному обліку «Д» у лікаря невролога та офтальмолога і потребує постійного лікування. У своєму позові позивач просить суд винести рішення, яким збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей до 2800 грн. Відзиву на позов відповідач [PERSON] не подавав. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, від представника позивача адвоката Келемен Д.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Хустського районного суду від 26.10.2015 (а.с.11, 12). Від даного шлюбу народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.13, 14). Рішенням Хустського районного суду від 28.01.2013 у справі №713/4788/12 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 500 грн щомісячно (а.с.15, 16). Рішенням Хустського районного суду від 17.02.2015 у справі №309/3599/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 700 грн щомісячно (а.с.17-19). Заочним рішенням Хустського районного суду від 16.03.2022 [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.20-27). Дане рішення набрало законної сили. Рішенням ВК Хустської міської ради №249 від 08.06.2022 встановлено опіку над дітьми, позбавленими батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та призначено [PERSON] їх опікуном (а.с.32). Ухвалою Хустського районного суду від 30.08.2022 замінено стягувача [PERSON] у виконавчому провадженні №48929379 з примусового виконання рішення Хустського районного суду від 28.01.2013 по справі №713/4788/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, на [PERSON] . Замінено стягувача [PERSON] у виконавчому провадженні №46782701 з примусового виконання рішення Хустського районного суду по справі №309/3599/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, на\~ [PERSON] (а.с.33, 34). На підставі указаної ухвали постановами державного виконавця від 10.10.2022 замінено стягувача [PERSON] на [PERSON] у відповідних виконавчих проваджень з примусового виконання рішень суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей (а.с.35-38). Наразі неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з [PERSON] (а.с.39, 40). Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини». Згідно із статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2023 року - 2833 гривень. Також відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України та особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей і тому, одночасно із позбавленням батьківських прав, суд на вимогу позивача може вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно статті 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" та статті 1 Закону України "Про охорону дитинства", з відповідними змінами та доповненнями, діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти. Згідно ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Статтею 72 ЦК України передбачено, що опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Якщо малолітня особа може самостійно визначити свої потреби та інтереси, опікун, здійснюючи управління її майном, повинен враховувати її бажання. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. Із аналізу даних норм слідує, що опікун дітей вправі ставити питання про стягнення аліментів на їх утримання з батьків, позбавлених батьківських прав відносно дітей, які повинні виконувати свій обов`язок щодо їх утримання належним чином. Враховуючи викладене, а також те, що наразі позивач є стягувачем у відповідних виконавчих проваджень з примусового виконання рішень суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, то вона праві ставити питання й про зміну розміру аліментів. Та обставина, що з віком потреби дітей зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку опікуна з яким проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню. Внаслідок таких змін збільшуються витрати опікуна на утримання дітей, що в свою чергу свідчить про погіршення її майнового стану. Також слід визнати, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дітей, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про зміну їх розміру. Отже, на думку суду, з огляду на те, що з моменту ухвалення рішень суду від 28.01.2013 та від 17.02.2015 року пройшов значний час, то зазначені вище обставини, самі по собі свідчать про погіршення майнового стану позивача, що в свою чергу є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів. Окрім того суд враховує, що неповнолітній [PERSON] стоїть на амбулаторному обліку «Д» у лікаря невролога та офтальмолога (а.с.43) і потребує постійного лікування також є підставою для збільшення розміру аліментів. Відповідачем не надано відзиву на позову, як і не надано суду жодних доказів, які б підтверджували його майновий стан. Водночас суд враховує те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших утриманців не має, а отже не позбавлений можливості заробляти. З урахуванням наведеного та виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та має бути не меншим 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на інтереси дитини, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, які стягуються, на підставі рішень Хустського районного суду від 28 січня 2013 року та від 17.02.2015 до 2800 грн. але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на неповнолітню дитину щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 гривень. Враховуючи викладене,

Outcome: approved