Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 17 263,40 грн. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.10.2018 між ПрАТ «СК «Уніка» та ДП «ФМ Ложістік Дніпро» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско Corporate» № 191001/4100/0000045, предметом якого були майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 19.07.2019 о 12 год. 34 хв. в м. Києві по проспекту Степана Бандери сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , завдано механічних пошкоджень, у зв`язку із чим страхувальник зазнав збитків. 24 липня 2019 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування. Для встановлення характеру та розміру шкоди заподіяної власнику автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , ПрАТ «СК «Уніка» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до рахунку № СМУ-00022847 від 07.08.2019 складеного ТОВ «Саміт Моторз Україна», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , складає 31 987,84 грн. Позивач зазначає, що виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором, прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 30 187,84 грн., шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «Саміт Моторз Україна». На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 160349785. Позивач вказує, що ПрАТ «СК «Альфа Страхування» здійснило відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» у розмірі 12 924,44 грн., у зв`язку із чим різниця між фактичним розміром понесених позивачем витрат та отриманим страховим відшкодуванням становить 17 263,40 грн., що є ціною позову. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2022 відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була направлена відповідачу за вказаною у позові адресою, яка є місцем реєстрації відповідача, та повернулася до суду з довідкою АТ Укрпошта про відсутність адресата за вказаною адресою. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, 19.07.2019 о 12 год. 34 хв. в м. Києві по просп. Степана Бандери сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача. Відповідно до вищевказаного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відповідач визнав вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско Corporate» № 191001/4100/0000045 (далі - договір страхування). Власником автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , є ДП «ФМ Ложістік Дніпро». 24 липня 2019 року ДП «ФМ Ложістік Дніпро», як власник пошкодженого автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , звернулося до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 19.07.2019 шляхом перерахування грошових коштів на СТО згідно рахунку. Відповідно до рахунку № СМУ00022847 від 07.08.2019 складеного ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , складає 31 987,84 грн. Згідно страхового акту № 00310184 від 20.09.2019 складеного ПрАТ «СК «Уніка», дорожньо-транспортна пригода кваліфікована як страховий випадок та прийнято рішення про здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 30 187,84 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок ТОВ «САМІТ МОТОРЗ УКРАЇНА». На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско Corporate» № 191001/4100/0000045, ПрАТ «СК «Уніка» 23.09.2019 на підставі рахунку № СМУ00022847 від 07.08.2019 перерахувало для відновлення пошкодженого автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , грошові кошти у розмірі 30 187,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 109880 від 23.09.2019. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 160349785, що підтверджується перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування. На адресу ПрАТ «СК «Альфа Страхування» позивач надсилав заяву на виплату страхового відшкодування № 26001 від 02.10.2019 за вих. № 5881 з проханням здійснити відшкодування шкоди у розмірі 30 187,84 грн. у зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди 19.07.2019 за участю винної особи [PERSON] , який керував автомобілем «Honda», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно платіжного доручення № 32682 від 15.11.2019, страховик відповідача ПрАТ «СК «Альфа Страхування» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 12 924,44 грн. З метою досудового врегулювання спору ПрАТ «СК «Уніка» направило на адресу [PERSON] претензію від 05.10.2020 № 1970/1-2 про відшкодування збитків з вимогою сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 17 263,40 грн. На час розгляду спору вимоги претензії з боку відповідача залишилися без виконання. При цьому суд враховує наступні обставини. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно положень ст. ст. 3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (ст.ст. 6, 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Поряд із цим, з матеріалів справи не вбачається будь-яких даних щодо розміру встановленої у Полісі № 160349785 франшизи або її відсутності. За змістом ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Відповідно ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Учасниками справи суду не надано даних про розмір страхової суми за Полісом № 160349785, однак враховуючи законодавчо визначений розмір такої суми, сплачений позивачем розмір страхового відшкодування не перевищує страхової суми за полісом. Узагальнюючи положення чинного законодавства України та правові висновки Верховного Суду з аналогічних питань, слід відмітити, що цивільно-правова відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду покладається безпосередньо на винуватця ДТП у разі якщо у страховика винуватця не виник обов`язок з відшкодування або розмір відшкодування перевищує ліміт його відповідальності. Вбачається, що у даному випадку ліміт відповідальності третьої особи у справі заявленою до стягнення сумою в розмірі 30 187,84 грн. не перевищено. Згідно пунктів 1.2.10; 1.2.11 договору страхування, розрахунок страхового відшкодування здійснюється на «СТО за вибором Страховика». Відшкодування збитків проводиться без урахування зносу деталей, що замінюються при ремонті. У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. За таких обставин, згідно норм чинного законодавства України, різниця між здійсненим третьою особою на користь позивача страховим відшкодуванням може формуватися за рахунок недоплати установленого в полісі розміру франшизи та грошового розміру коефіцієнту зносу замінених деталей, який страховиком не відшкодовується та покладається на заподіювача шкоди. Поряд із цим, позивач не надав суду даних про розмір франшизи за Полісом № 160349785 або її відсутність, та розрахунку страхового відшкодування, здійсненого ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» на суму 12 924,44 грн., із клопотаннями про витребування таких доказів до суду не звертався. Зі змісту Страхового акту позивача № 00310184 від 20.09.2019 убачається, що сума страхового відшкодування у розмірі 30 187,84 грн. розрахована виходячи з рахунку-фактури СТО, у якому зазначено вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 31 987,84 грн., з відрахуванням з вказаної суми франшизи у розмірі 1 800 грн.; також вказано, що базовий знос транспортного засобу за відповідний рік експлуатації ТЗ - 0%, базовий знос транспортного засобу за попередні роки експлуатації ТЗ - 0%. За наведених обставин, стороною позивача своїх вимог до відповідача не доведено, адже різниця між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди покладається на заподіювача шкоди у разі перевищення такою шкодою ліміту відповідальності страховика та якщо обов`язок з виплати страхового відшкодування у страховика не виник. Натомість, у цій справі позивачем не надано жодних розрахунків і письмових доказів та не наведено будь яких обґрунтувань на доведення правомірності виплати у відшкодування страховиком відповідача саме суми 12 924,44 грн., а не понесених позивачем витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з відрахуванням франшизи, що передбачено вищенаведеною нормою ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Не доведено за рахунок чого сформувалась різниця в сумі 17 263,40 грн. (30 187,84 - 12 924,44) і що її складові дійсно вказують на те, що ця різниця є відповідальністю винуватця ДТП, а не страхової компанії, адже розмір страхової суми не перевищений, а ураховуючи дані страхового акту позивача, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю. Крім того, згідно п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Вбачається, що автомобіль «Toyota Avensis», д.н.з. [NUMBER] , 2012 року випуску, дата реєстрації транспортного засобу 27.11.2012, отже на момент ДТП 19.07.2019 строк його експлуатації не перевищував 7 років. За правилами частин 1, 3 ст. 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, при зверненні до суду з позовом позивачем не надано жодних належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що страхове відшкодування страховиком відповідача за договором обов`язкового страхування було виконано у повному обсязі у відповідності до умов договору. Документів про те, що у полісі була встановлена відповідна франшиза або інші умови, за якими у страховика [PERSON] був відсутній обов`язок виплати страхове відшкодування у повному обсязі, відповідно поданої ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» до ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» заяви № 26001 від 02.10.2019 про виплату страхового відшкодування у розмірі 30 187,84 грн. Верховним Судом України у постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). У постанові від 15.10.2020 року по справі №755/7666/19 Верховний Суд зазначив, що посилання судів попередніх інстанцій на те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з [PERSON] не відповідає фактичним обставинам розглядуваної справи та є помилковими з огляду на таке. Відносини між [PERSON] та ПрАТ "СК "ВУСО", яким було застраховано автомобіль Ford Mondeo, реєстраційний номер [NUMBER] , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону N 1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Крім того Договором (полісом) обов`язкового страхування N АК/8329741 передбачено франшизу в сумі 1 000 грн. Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суди не звернули уваги, що різниця між виплаченою [PERSON] страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. За таких обставин саме [PERSON], як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити [PERSON] таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За викладених обставин суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає за недоведеністю позовних вимог, що обов`язок по відшкодуванню виниклої різниці між фактичним розміром шкоди та сумою страхового відшкодування покладається на відповідача, адже розмір завданої шкоди знаходиться у межах страхової суми, а докази на підтвердження відсутності обов`язку ПрАТ «СК «Альфа Страхування» зі сплати 17 263,40 грн. за відсутності даних про наявність або відсутність у полісі франшизи, розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «Альфа Страхування», що надало б змогу перевірити складові страхової виплати, у тому числі на наявність у ній коефіцієнту зносу, ураховуючи, що за наявними в матеріалах справи доказами, коефіцієнт зносу мав дорівнювати нулю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд не вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат у зв`язку з відмовою в позові.

Outcome: dismissed