Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

22 листопада 2022 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про усиновлення дитини. Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявник зазначає, що бажає усиновити [PERSON] , [INFO] , яка є малолітньою дочкою дружини [PERSON] від попереднього шлюбу. Дитина проживає в його сім`ї за адресою:[ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження умов проживання від 23 вересня 2022 року. Відповідно до висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 13 вересня 2022 року, у дитини дифузний нетоксичний зоб, алергічний реніт. У 2020 році він зареєстрував шлюб із [PERSON] , яка є матір'ю дитини [PERSON] . З 2020 року заявник виховує дитину як рідну, а вона вважає його батьком. Дитина носить його прізвище. Між заявником та дитиною склалися теплі сімейні відносини. Біологічний батько дитини [PERSON] , [INFO] , написав нотаріально засвідчену заяву-згоду на усиновлення його дочки [PERSON] заявником [PERSON] . [PERSON] перебуває на військовій службі у Військовій частині [NUMBER] , отримує заробітну плату, до кримінальної відповідальності не притягався, знятої чи погашеної судимості не має, ніколи не позбавлявся батьківських прав, не був усиновлювачем для іншої дитини, не зловживає спиртними напоями та наркотичними засобами. Мати дитини не заперечує проти усиновлення. За таких обставин заявник вважає, що може бути усиновлювачем і просить суд постановити рішення про усиновлення [PERSON] , [INFO] , та внесення змін до актового запису про народження, а саме: по батькові [PERSON] змінити на [PERSON] , батьком дитини записати [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Заявник [PERSON] у судове засідання з`явився, підтримав вимоги заяви, просив заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи 1 Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Рохман І.В. пояснила, що заявник може бути усиновлювачем, Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради надано висновок про доцільність усиновлення [PERSON] малолітньої [PERSON] , [INFO] , просила заяву про усиновлення задовольнити. У судове засідання представник заінтересованої особи 2 Івано-Франківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не прибула, проте до суду надана заява про розгляд справи без участі представника відділу. Заінтересована особа 3 [PERSON] у судовому засіданні підтримала вимоги заяви, просила дозволити її чоловікові усиновити малолітню доньку [PERSON] . Суд, вислухавши учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 6790 про реєстрацію місця проживання особи (а.с.5). Заявник [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 01 серпня 2019 року (а.с.6). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 2689 про реєстрацію місця проживання особи (а.с.8). Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради надано висновок про доцільність усиновлення [PERSON] , [INFO] , малолітньої [PERSON] , [INFO] , та відповідність його інтересам дитини (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, 25 липня 2020 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.10). Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати[PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 вересня 2022 року (а.с.11). [PERSON] за станом здоров`я може бути усиновлювачем (а.с.12, 12 зворот, 15 зворот). Відповідно до довідки № 672 від 07 вересня 2022 року, у [PERSON] ознак наркологічних захворювань не виявлено (а.с. 12 зворот). Згідно висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, у [PERSON] , [INFO] , наявний дифузний нетоксичний зоб, алергічний реніт (а.с. 13). Заявник до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 14). [PERSON] перебуває на військовій службі у Військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] та отримує дохід (а.с. 15, 15 зворот). 23 вересня 2022 року складений Акт обстеження умов проживання подружжя [PERSON] , відповідно до якого санітарно-побутові умови проживання сім`ї задовільні, створено належні умови для проживання та розвитку малолітніх дітей (а.с.16). Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 26 серпня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти усиновлення/ удочеріння [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). На підставі частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Обов`язок держави забезпечити дитині захист і піклування, необхідні для її благополуччя, узгоджується з позиціями, викладеними у визнаних в Україні міжнародно-правових актах, зокрема, у Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року (пункт 3 статті 10), Конвенції про права дитини 1989 року (стаття 3). Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 3 лютого 2009 року № 3-рп/2009 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення частини другої статті 211 Сімейного кодексу України (справа про різницю у віці між усиновлювачем та дитиною), згідно з положеннями Принципу 2 Декларації прав дитини 1959 року при прийнятті з цією метою законів пріоритетним має бути якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Європейський суд з прав людини також надає особливого значення при вирішенні справ про усиновлення принципу пріоритету інтересів дитини (Рішення у справі «Піні і Бертані та Манера і Атрипальді проти Румунії» від 22 червня 2004 року). Відповідно до статті 20 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема, усиновлення. 15 лютого 2011 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про ратифікацію Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянутої)». Вказана Конвенція запроваджує сучасні правові стандарти у сфері усиновлення з метою максимального врахуванням найвищих інтересів дитини. Відповідно до статті 4 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами. Частиною п`ятою статті 24 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що усиновлення допускається виключно в інтересах дитини України відповідно до закону. Відповідно до частини першої статті 207 Сімейного кодексу України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Таким чином, суд звертає увагу на те, що основною і визначальною засадою усиновлення дитини є забезпечення її найвищих інтересів. Під інтересами дитини суд розуміє необхідність створення для неї сприятливих умов (як матеріального, так і морального характеру) для виховання і всебічного розвитку (у фізичному, психічному, духовному та іншому відношенні), максимально наближених, якщо це можливо, до обстановки, звичної для дитини у втраченій нею сім`ї. Усиновлення (удочеріння) є оформлена спеціальним юридичним актом (рішенням суду) передача на виховання в сім`ю неповнолітньої дитини на правах сина чи дочки (частина шоста статті 24 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частиною першою статті 208 Сімейного кодексу України, усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). Усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини (частини перша статті 211 Сімейного кодексу України). Частина третя статті 211 Сімейного кодексу України встановлює, що усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Відповідно до вимог частин першої-другої статті 217 Сімейного кодексу України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Як передбачено у частині п`ятій статті 217 Сімейного кодексу України, письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Згідно статті 218 Сімейного кодексу України, для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Частина перша статті 231 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. За заявою усиновлювачів може бути змінено ім`я дитини. Для такої зміни потрібна згода дитини. Така згода не вимагається, якщо дитина живе в сім`ї усиновлювачів і звикла до нового імені. Судом встановлено, що заявник [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , має достатній дохід для забезпечення нормального розвитку і виховання дитини, задовільні житлові умови, матеріально забезпечений, фізично здоровий, не має фізичних недоліків та психічних захворювань, які б перешкоджали всиновленню, перешкод для усиновлення, зазначених у статті 212 Сімейного Кодексу України, не встановлено, біологічний батько дитини [PERSON] надав письмову згоду на усиновлення, засвідчену нотаріусом, усиновлення повністю відповідатиме інтересам дитини і дасть можливість забезпечити дитині стабільні та гармонійні умови життя, усиновлення є доцільним і здійснюється в інтересах дитини. Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе дозволити [PERSON] усиновити неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису про народження №19 від 17 червня 2015 року, а саме: по батькові [PERSON] змінити на [PERSON] , батьком дитини записати [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника, відповідно до вимог частини четвертої статті 314 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі вищенаведеного, відповідно до статті 51 Конституції України, статті 20 Конвенції про права дитини, статті 4 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), статей 3-7, 207-234 Сімейного кодексу України, статті 24 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved