Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 28 квітня 2021 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Спільне життя з ним не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Спільного господарства вони не ведуть, відносин не підтримують. Фактично сім`я припинила існування, а їх шлюб існує лише формально. Спору про поділ майна немає, спільних дітей не мають. Розірвати шлюб за домовленістю сторін неможливо, оскільки відповідач ухиляється від подачі заяви до відділу РАЦС. Просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу змінити її прізвище на « [PERSON] ». До суду від відповідача надійшли: відзив на позовну заяву, в якому він заперечив проти розірвання шлюбу (ас. 19-20); та заява про надання строку на примирення сторін (а.с.21). 09 листопада 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області ухвалою заяву відповідача [PERSON] задовольнив частково; зупинив провадження по цивільній справі; надав сторонам строк для примирення тривалістю два місяці. Ухвалою суду від 17.01.2023 року відновлено провадження та призначено розгляд справи на 19.01.2023. У судове засідання 19.01.2023 позивачка [PERSON] не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги, заперечення на відзив, та просила розглядати справу без її участі. У судове засідання 19.01.2023 відповідач [PERSON] , хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Із матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2021 року сторони зареєстрували шлюб в Южноукраїнському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 43 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до матеріалів справи справи сторони шлюбних відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Спорів про поділ майна між сторонами на час розгляду справи не існує. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Питання щодо визначення місця проживання дітей судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходила. Згідно із ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище. Позивачка просить після розірвання шлюбу відновити їй прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного та

Outcome: approved