Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Мирноградської міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, зазначивши в обґрунтування своїх вимог, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок належав померлому на підставі рішення виконавчого комітету Красноармійської районної ради депутатів трудящих від 30.05.1952 року про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки та договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою. На момент смерті батька з ним проживала її мати [PERSON] , яка відмовилась від спадщини на її користь, шляхом подання нотаріусу відповідної заяви. [INFO] [PERSON] померла. На даний час єдиним спадкоємцем майна, що залишилось після смерті [PERSON] є вона. 15.02.2022 року вона звернулась до Мирноградської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про реєстрацію спадкової справи. 03.11.2022 року вона також звернулась до Мирноградської державної нотаріальної контори із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Однак, нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не надано відповідного документа, що підтверджує право власності та державну реєстрацію прав на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (згідно відповіді КП БТІ № 176, інформація про реєстрацію права власності на вищевказаний житловий будинок відсутня). Тобто, її батьком [PERSON] на законних підставах було збудовано жилий будинок за адресою: [ADDRESS] , але за час життя він не зареєстрував своє право власності, через що вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок та вимушена звернутися до суду. До 5 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Отже, враховуючи той факт, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , було побудовано до 5 серпня 1992 року, що підтверджується технічним паспортом, вона має право на визнання за нею права власності на вказаний будинок, про що просила суд у поданій позовній заяві. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Рух справи. 30 листопада 2022 року провадження у справі відкрите, визначено її розгляд у загальному провадженні. Ухвалою суду від 26 грудня 2022 року підготовче провадження у справі закінчене, призначено справу до судового розгляду на 4 січня 2023 року. Позиції сторін. Відзиви на позовну заяву відповідно до вимог, визначених статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України, від відповідача до суду не надходила. Відповідачем суду письмово подане клопотання про розгляд справи за відсутності представника Мирноградської міської ради Донецької області за наявними у справі доказами, проти позовних вимог не заперечували. Позивач [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні вимог. Суд, врахувавши позиції сторін у справі, надані суду клопотання та докази, вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, які не з`явились до суду, за матеріалами, наданими сторонами на підтвердження своїх доводів та заперечень. Встановлені судом фактичні обставини. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.10,11). Батько позивача [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.13). Мати позивача [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.14). На майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , за відомостями, наданими Мирноградською державною нотаріальною конторою станом на 08.12.2022, 15 лютого 2022 року відкрита спадкова справа № 42/2022 за заявою про прийняття спадщини від імені доньки померлого [PERSON] . Також 15 лютого 2022 року надійшла заява про неприйняття спадщини від імені дружини померлого [PERSON] . Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися (а.с.47-49). Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Мирноградської міської ради за № 176 від 15.10.2022 року, за реєстраційними даними БТІ відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] до 01.01.2013 року відсутні (а.с.26). за інформацією цього ж органу на 19.12.2022 в архівних даних БТІ відомості стосовно зміни нумерації будинку за [ADDRESS] технічна інвентаризація проведена Красноармійським БТІ 20 серпня 1959 року та заведено інвентаризаційну справу на домоволодіння, яке на той час мало назву [ADDRESS] (ймовірно це міг бути саме будинок [ADDRESS] ). 27 червня 1979 року спеціалістами БТІ було виконано поточну технічну інвентаризацію на домоволодіння [ADDRESS] (а.с.50). Факт того, що будинок належав [PERSON] підтверджується договором на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 29.04.1952 року (а.с. 15) та рішенням виконавчого комітету Красноармійської районної ради депутатів трудящих від 30.05.1952 року про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки (а.с.22). Характеристика будинку [ADDRESS] , господарських будівель, споруд та час їх побудови зафіксовані у технічному паспорті на вказаний житловий будинок (а.с.18-22). Відомості про порушення норм відповідного законодавства під час будівництва у технічній документації на будинок відсутні. Оскільки позивачем [PERSON] не надано відповідного документу, що підтверджує право власності та державну реєстрацію прав на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори постановою від 03.11.2022 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вказаний житловий будинок (а.с.25). Свідок [PERSON] у суді показав, що проживає по сусідству із позивачкою. Вони виросли поруч, тому знають один одного з дитинства. Проживають на цей час по [ADDRESS] , а позивачка у будинку [ADDRESS] . І його батьки, і батьки позивачки [PERSON] будинки будували на виділених для цієї мети земельних ділянках, прожили у цих будинках все життя. І він, і позивач на певну кількість років у дорослому віці проживали за іншими адресами, але, наразі, після смерті батьків і він, і позивач проживають у будинках, які залишились після його та її батьків. Він точно пам`ятає, що по їх вулиці двічі здійснювалась перенумерація будинків. Будинок його батьків, йому здається мав номери або 67, або 61. Це десь припало на його шкільні роки. Норми права, що регулюють спірні правовідносини та мотиви суду. Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 УК України). Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення" (наразі втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. До особи яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, згідно умов частини першої статті 377 Цивільного кодексу України, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Власник земельної ділянки, відповідно до положень статті 375 ЦК України, має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. З наданих суду доказів вбачається, що [PERSON] отримав дозвіл на здійснення будівництва житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (у сукупності з інформацією БТІ від 19.12.2022 та свідченнями свідка доведена перенумерація будинку на № 61). На житловий будинок [ADDRESS] 15.10.2022 фізичною особою - підприємцем [PERSON] складений технічний паспорт, який не містить відомостей про порушення будь-яких технічних норм та правил. Спадкоємицею всіх прав та обов`язків після смерті [PERSON] є його дочка - позивач [PERSON] . За таких умов, враховуючи надані суду докази про здійснення [PERSON] будівництва житлового будинку [ADDRESS] у строк до 5 серпня 1992 року, що виключало необхідність введення в експлуатацію побудованого майна або здійснення його державної реєстрації, суд вважає можливим на підставі положень статей 1216 і 1218 Цивільного кодексу України, визнати за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі статей 328, 1216, 1218 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved