Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила визнати виконавчий напис № 33706 від 08.09.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем таким, що не підлягає виконанню, про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 22530,44 гривень, та загальної суми по ВП 6345851 в розмірі 25783, 48 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 05.07.2021 за результатами розгляду її заяви Головним управлінням пенсійного фонду України у Вінницькій області їй було повідомлено про те, що в Головному управлінні перебувають на виконанні матеріали виконавчого провадження, а саме постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.11.2020, виданого приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріуса Горая О.С. № 33706 від 08.09.2020. Цього ж дня вона дізналась про існування спірного виконавчого напису нотаріуса. З копії Постанови приватного виконавця від 12.11.2020 у виконавчому провадженні № ВП 63458511 їй стало відомо про те, що 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального Гораєм Олегом Станіславовичем було видано виконавчий напис № 33706. Стягувачем за вказаним виконавчим написом є ТОВ «ФК «АЛАНД», а боржником відповідно вона, загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з неї на користь Відповідача, складає 22 530,44 грн. Загальна сума по виконавчому провадженню зазначена у розмірі - 25 783,48 грн. З даною заборгованістю вона не погоджується та заперечує існування основного боргу в розмірі 22 530,44 грн перед відповідачем, або іншими фінансовими чи банківськими установами. Більше того, жодних договірних відносин, в тому числі і фінансового характеру вона з відповідачем не укладала. Не зазначено також, на виконання якого самого договору було вчинено виконавчий напис у Постанові приватного нотаріуса та самому виконавчому напису нотаріуса так-як документів, які підтверджували беспірність заборгованості, у Відповідача відсутні, тому і не могли бути надані приватному нотаріусу. Тому окрім підтвердження суми заборгованості також порушена процедура видачі виконавчого напису. Єдиний раз, що вона мала справу з кредитуванням виключно з банком, а не фінансовою компанією був 2007 рік, що підтверджується копією Договору № 001-01043-131007 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 13.10.2007 укладеного із ТзОВ «Комерційний банк «Дельта». Тобто, навіть при наявності певної заборгованості строки звернення до нотаріуса для видачі виконавчого напису станом на 2020 рік давно минули, що є окремою підставою для визнання виконавчого напису таким,що не підлягає виконанню. Крім того, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус Горай О.С. не врахував, що станом на 08.09.2020 Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Вказані обставини підтверджуються постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. За таких обставин, визначена відповідачем заборгованість не може вважатися безспірною. З огляду на вказане вище позивач просив задовольнити його вимоги. Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду клопотання про витребування доказів та заяву про забезпечення позову. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 12.07.2021 заяву про забезпечення позову задоволено. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12.07.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича належним чином засвідчену копію нотаріальної справи, щодо вчинення виконавчого напису № 33706, виданого 08 вересня 2020 року. Витребувано у ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», оригінали документів або належним чином засвідчені копії документів, які підтверджують фінансові зобов`язання [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», та на підставі яких вчинено виконавчий напис № 33707 від 08.09.2020 (зокрема, але не виключно, кредитні договори, виписки із рахунку, договори факторингу та/або відступлення прав вимоги тощо). Ухвалою суду від 16.09.2021 витребувано з Державного архіву Житомирської області належним чином засвідчену копію нотаріальної справи, щодо вчинення виконавчого напису № 33706, виданого 08.09.2020. Державний архів Житомирської області 18.10.2021 на ухвалу суду від 16.09.2021 по справі № 133/2152/21 повідомив, що докумети нотаріального характеру на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходять. Рекомендовано звернутись до Житомирського обласного державного архіву. Ухвалою від 01.12.2021 витребувано з Житомирського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію нотаріальної справи, щодо вчинення виконавчого напису № 33706 виданого 08.09.2020. Житомирський обласний державний нотаріальний архів 09.08.2022 на адресу суду на виконання ухвали від 01.12.2021 надіслав витребуванні матеріали. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, хоча повідомлялась належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання судової повістки 10.10.2022, яка міститься в матеріалах справи. Однак від представника [PERSON] на електронну адресу суду надійшла заява, в якій він підтримав позов та просив розгляд справи проводити у його відсутність. У судове засідання представник ТОВ «ФК «Аланд»» не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про місце, дату та час слухання справи, за допомогою засобів електронного зв`язку 11.08.2022, про що свідчить довідка про доставку електронного листа. Однак 19.10.2022 на виконання ухвали від 12.07.2021 щодо надання документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса, повідомив, що на підставі вимог зазначених нормативних актів ТОВ «ФК «Аланд» надало приватному нотаріусу повний пакет оригіналів документів для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. При цьому, документи були виготовлені в одному екземплярі, а їх копії не виготовлялись та не зберігаються в компанії. Крім цього, законодавством не встановлено вимог про обов`язкове зберігання кредитором докуметів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису. Оригінали вказаних документів перебувають у справах приватного нотаріуса. Відзив на позов не подавав. Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Дорошкевич В.Л. також не з`явилась в судове засідання, повідомлялась про час, дату та місце судового розгляду справи, за допомогою засобів електронного зв`язку, про що свідчить довідка про доставку електронного листа 11.08.2022, яка міститься в матеріалах справи. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не з`явився в судове засідання, хоча повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду справи, за допомогою засобів електронного зв`язку, про що свідчить довідка про доставку електронного листа 11.08.2022, що наявна в матеріалах справи. Згідно Наказу міністра Дениса Малюськи свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльність, видане Міністерством юстиції України 26 грудня 2011 року за № 8679 на ім`я Горая О.С. анульовано. На виконання ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12.07.2021, справа № 133/2152/21, приватний нотаріус повідомив, що у нього відсутня можливість подання доказів у справі, оскільки його свідоцтва на зайняття нотаріальною діяльністю анульовано, також те, що витребувані ухвалою суду документи не можуть бути надані, так як 28 липня 2021 року в нотаріальній конторі було проведено обшук та вилучені документи нотаріального діловодства та архіву відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира Перекупки І.Г. від 27.07.2021. На думку суду, матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення обставин у справі та прийняття рішення. А тому суд не вбачає перешкод для розгляду справи у тому, що частина витребуваних документів суду надано не було. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність її учасників за наявними у суду матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та долучені докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 08.09.2020 за № 33706 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, вчинено виконавчий напис № 33706 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 001-01525-270913 від 27.09.2013, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 340/К від 23.03.2018 ТОВ «ФК «Кредит Капітал» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ «ФК «Аланд», заборгованість за кредитним договором 001-01525-270913 від 27.09.2013. Загальна сума, що підлягає стягненню 22 530,44 гривень. ТОВ «ФК «Аланд» звернулось з заявою за № 20098580 від 26.08.2020 до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. вчинити виконавчий напис на кредитноиу договорі 001-01525-270913 від 27.09.2013. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 001-01525-270913, ТОВ «ФК «Аланд» повідомило [PERSON] про заборгованість за кредитним договором № 001-01525-270913 від 27.09.2013, яка становить в сумі 22 030,44 гривень. Відповідно до заяви № 001-01525-270913 від 27.09.2013, між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було підписано заяву, відповідно до якої останній встановлено ліміт кредитної лінії, що становив 27 200 гривень. Така заява нотаріально не посвідчена. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Дорошкевич В.Л., 12.11.2020 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , які вона отримує у Головному управлінні пенсійного фонду України у Вінницькій області у розмірі 20 %, відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії, та інших доходів боржника до погашення загальної заборгованості 22530,44 грн, основна винагорода приватного виконавця у розмірі 2 253,04 грн, що в сумі становить 24783, 48 грн. Відповідно до договору № 001-01043-131007 від 13.10.2007 ТОВ «Комерційний Банк «Дельта» та [PERSON] уклали договір на відкриття рахунку та обслуговування платіжної картки. [PERSON] видано посвідчення, що надає їй право на пільги, встановлені законодавством України, для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується його копією серії [NUMBER] від 11.04.2001. [PERSON] є інвалід 2 грп, з дитинства, довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 26.05.2015. Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. З моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 і до 10.12.2014 була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. Так, пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, а саме - 08.09.2020, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений. Як було зазначено вище, і це вбачається із копії кредитного договору № 001-01525-270913 від 27.09.2013, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , на підставі якого був вчинений виконавчий напис, вказаний документ нотаріально не засвідчений. Таким чином, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 08.09.2020 не врахував тих обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи за кредитними договорами, укладеними у простій письмовій формі вже не чинні і повинний був відмовити Стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 2 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким кредитний договір № 001-01525-270913 від 27.09.2013 не є. Щодо безспірності заборгованості суд зазначає таке. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 320/8269/15-ц, та постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. У випадку недотримання вищенаведеної процедури стягувачем або нотаріусом виконавчий напис визнається таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від відвовідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості та суми відсотків, зазначені у написі, є безспірними. Відповідачем не надано суду жодних документів, які б підтвердили факт подання таких документів нотаріусу. Крім того, не доведено, що позивач отримував вимогу про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису, або письмової вимоги про усунення порушень, а отже - він був позбавлений можливості надати будь-які пояснення чи аргументи на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Таким чином, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною. Отже, суд дійшов висновку про обгрунтованість позову та його задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При подачі позову до суду позивачкою зазначено, що вона звільнена від сплати судового збору відповідно до п.п. 9,13 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", отже судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved