Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

21 жовтня 2022 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з останнього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з дати подання позову до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.04.2021 року, від сумісного проживання має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Малолітня дитина проживає разом з нею та відповідачем. Сторони мають різні сімейні бюджети. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Відповідач працевлаштований, має достатній дохід, однак не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча має таку можливість. У зв`язку із чим вимушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 10 листопада 2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність позивача, наполягала на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не надав, будь-яких клопотань від відповідача до суду не надходило. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 16 квітня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.04.2021 року. (а.с. 9) Сторони від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.08.2021. (а.с.10) Згідно з копією Довідки за вих. № 12926 від 18.08.2021 року, місце проживання малолітньої дитини [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 11) Відповідно до Довідки ЖБК «Жовтень-4» від 29.09.2022 року за вих. № 210, за вказаною адресою проживають три особи: позивачка, відповідач та їх донька - [PERSON] (а.с. 12). Позивачка проживає за вказаною адресою з січня 2020 року по теперішній час без реєстрації. (а.с. 13) Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років без збереження заробітної плати та отримує щомісячно дохід, а саме соціальну виплату у розмірі 860,00 грн. (а.с. 15, 16-17) Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, ч.3 п.1 ст. 133 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат\~покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, між позивачем та адвокатом Кривенко І.М. укладений договір про надання правничої допомоги від 30.09.2022 року.(а.с. 19) Відповідно до\~акту виконаних\~юридичних послуг\~за договором\~про надання\~правничої допомоги\~від 17.10.2022\~року,\~вартість правничої\~допомоги за\~вказаним договором\~склала 4000,00\~гривень,\~яка сплачена\~позивачем [PERSON] , що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордера №15 від 17.10.2022 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача, а також на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені витрати по сплаті правничої допомоги у розмірі 4000,00 гривень.

Outcome: approved