Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про усиновлення [PERSON] [INFO] . Просить суд внести зміни до актового запису №1014 від 19.04.2011 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції про народження [PERSON] [INFO] , вказавши заявника батьком дитини та видати йому нове свідоцтво про народження. Просить суд змінити прізвище усиновленої дитини з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] », по батькові дитини з « [PERSON] » на « [INFO] ». Свої вимоги мотивують тим, що перебуває у шлюбі з [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] [INFO] . Батько [PERSON] , [PERSON] не бере участі у вихованні дитини та відповідно до рішення суду позбавлений батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Разом з [PERSON] та її сином [PERSON] проживають понад 4 роки. Денис потребує батьківської турботи, з дружиною планують мати спільних дітей, відповідно, усиновлення необхідне для того щоб [PERSON] не відчував різниці між ним та майбутніми дітьми. Ухвалою суду від 01.12.2022 прийнято заяву до свого провадження. У судовому засіданні заявники доводи заяви підтримав, просив її задовольнити, з підстав зазначених в заяві. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради не заперечувала проти задоволення заяви, вказала на те, що усиновлення дитини заявником відповідає інтересам дитини. Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , думка якої була заслухана в судовому засіданні пояснила, що бажає бути усиновлена [PERSON] . Заслухавши вступне слово заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як слідує із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданого 19.04.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 11.10.2020 виданого Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11.10.2020, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища, чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24.05.2022 по справі №569/12198/21, позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO] . Що стосується особи усиновлювача, матеріали справи містять витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявність судимості», висновок про стан здоров`я особи [PERSON] . Судом досліджено висновок про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини ,акт обстеження житлово-побутових умов. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування №08-3857 від 07.11.2022 про доцільність усиновлення малолітнього [PERSON] [INFO] та відповідність його інтересам дитини, усиновлення є доцільним та відповідає інтересам дитини. Матеріли справи містять згоду [PERSON] написану у присутності головного спеціаліста відділу опіки та піклування служби у справах дітей, про те, що малолітній не заперечує щодо усиновлення його відчимом, та не заперечує проти зміни прізвища. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] №2107 від 24.10.2022 р., остання надала свою згоду на усиновлення чоловіком [PERSON] її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Перешкод, визначених статтею 212 СК України, для усиновлення, судом не встановлено. Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до частини 1 статті 208 СК України, усиновленою може бути дитина. Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. У відповідності до статті 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Згідно положеннями статті 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Відповідно до частини 1 пункту 4 статті 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавленні батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Частиною 1 статті 220 СК України передбачено, що на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Згідно положень статті 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей, прийнятою 24 квітня 1967 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевнюється, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Враховуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що [PERSON] має всі можливості для надання моральної та соціальної підтримки дитині, забезпечення стабільних та гармонійних умов для її життя та постановляє рішення, яким дозволяє йому усиновити [PERSON] [INFO] . Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 статті 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. У відповідності з частиною 1 статті 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною 4 статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Згідно частин 2, 3, 4 статті 231 СК України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до статті 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. На підставі вищевикладеного, суд вважає заяву про усиновлення дитини обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. У відповідності до частини 3 статті 314 ЦПК України, статей 229, 230, 231, 233 СК України суд також вважає за можливе задовольнити вимогу заявника та змінити усиновленій дитині прізвище, по батькові та записати заявника її батьком, про що внести зміни до актового запису про народження дитини. Крім цього, для забезпечення таємниці усиновлення суд відповідно до вимог частини 1 статті 228 СК України роз`яснює, що особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. На підставі викладеного та ст.ст. 207, 211, 219, 221, 222 , 224, 229, 231, 233 СК України та

Outcome: approved