Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

Позовні вимоги. Уповноважений представник позивача [PERSON] адвокат Буковинський Т. Й., 12.10.2022 року, звернувся у Залізничний районний суд м. Львова з позовом до відповідача у якому просить: - визнати недійсним комісію за розрахунком-касове обслуговування основної картки, що встановлена АТ «Альфа-Банк» по кредитній картці World Debit Mastercard за № [NUMBER] по поточному рахунку № [NUMBER] (рахунок IBAN № [NUMBER] ); - зобов`язати АТ «Альфа-Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених [PERSON] по кредитній картці World Debit Mastercard за № [NUMBER] за поточним рахунком № [NUMBER] (рахунок IBAN № [NUMBER] ), з часу кредитування такого рахунку, зарахувавши вже сплачені [PERSON] коштів, що були спрямовані ним на погашення плати за розрахунком-касове обслуговування основної картки - у рахунок погашення основного боргу по кредитній лінії, а у випадку встановлення переплати по кредитній лінії, на час здійснення такого перерахунку банком, зобов`язати Акціонерне товариство «Альфа-Банк» повернути різницю позичальнику; - при здійсненні перерахунку платежів шляхом зарахування вже сплачених [PERSON] коштів, що були спрямовані на погашення плати за розрахунком-касове обслуговування основної картки, в рахунок погашення основного боргу по кредитній лінії, зобов`язати АТ «Альфа-Банк» також перерахувати проценти за весь період кредитування по кредитній картці World Debit Mastercard за № [NUMBER] за поточним рахунком № [NUMBER] (рахунок IBAN № [NUMBER] ); - стягнути з АТ «Альфа-Банк» на користь [PERSON] витрати на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 15 000 грн. 00 коп., судові збір за розгляд справи покласти на АТ «Альфа-Банк». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.04.2019 року АТ «Альфа-Банк» було відкрито [PERSON] поточний рахунок № [NUMBER] з електронним платіжним засобом у гривні та випущена міжнародна платіжна картка МС Debit Word для кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії по кредитній картці. Зазначає, що окремий кредитний договір, як єдиний документ для кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії по кредитній картці World Debit Mastercard між позивачем та відповідачем не укладався. Позивачу було видано на руки кредитну картку World Debit Mastercard за № [NUMBER] з терміном дії по 03/24 року з встановлення ліміту на час її видачі у розмірі 22 000 грн. 00 коп. У 2021 році ліміт кредитної лінії по кредитній картці було збільшено до 66 200 грн. 00 коп. У 2022 році до 89\~881 грн. 85 коп. Під час видачі кредитної картки банк надав на підписання позивачу оферту на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 04.04.2019 року (№ 631140689), що була повністю сформована та роздрукована відповідачем на його фірмовому бланку. На руки позивачу було видано лише Акцепт пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що була склалена без дати та на ній містився факсимільний підпис та печатка банку, а також паспорт споживчого кредиту. При видачі кредитної картки (встановлення кредитного ліміту) будь-які інші документи банком не складались та на руки позивачу не видавались. Позивач також не ознайомлювався та не підписував жодних інших документів чи додатків по отриманій кредитній картці. Також позивач зазначає, що з Розділу II «Умови обслуговування Кредитної картки» вбачається, що Акцепту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, що підписана банком, клієнту відкрито поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні. Для клієнта випущена міжнародна платіжна картка строком дії 3 роки з моменту випуску. Згідно Розділу III Кредитного договору «Умови надання Кредитної лінії», ліміт Кредитної лінії встановлено у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії при вчинені торгових операцій та /або операцій зі зняття коштів готівкою становить 26 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Сума кредиту, що може бути доступна клієнту в будь-який час протягом строку лії кредитної лінії та Угоди у межах ліміту кредитної лінії, вказаного в цьому Акцепті пропозиції на укладення Угоди повідомляється банком клієнту у порядку, визначеному Згідно Розділу IV Кредитного договору «Умови сплати платежів, визначених Угодою/Договором», банк щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснюватиме договірне списання грошових коштів з рахунку в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами Договору. Однак 13.09.2022 року позивач отримав за весь період кредитування виписки по рахунку за кредитною карткою щодо сплати платежів по кредитному договору. 3 виписок по рахунку позивачу стало відомо, що окрім сплати процентів за користування кредитними коштами, та в супереч кредитному договору банк окремо кожного місяця на постійні основі нараховував та стягував з позивача ще додаткову плату за розрахунково-касове обслуговування основної картки. Вважає, що плата за розрахунково-касове обслуговування є несправедливою та надуманою умовою, а тому підлягає визнанню недійсною. Просить суд задовольнити позовну заяву у повному обсязі. Рух справи в суді. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.11.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 42-43). 24.11.2022 року від уповноваженого представника позивача [PERSON] \~-\~адвоката Буковинського\~Т.\~Й. надійшла письмова заява про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М. (а.с. 45-46). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.11.2022 року заяву уповноваженого представника позивача [PERSON] \~-\~адвоката Буковинського\~Т.\~Й. про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М. у справі за позовом [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів - визнано необґрунтованою. Заяву уповноваженого представника позивача [PERSON] \~-\~адвоката Буковинського\~Т.\~Й. про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М. у справі за позовом [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів - передано для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 33 ЦПК України,\~іншому судді (а.с. 47-48). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2022 року визначено головуючого суддю з розгляду заяви про відвід судді Гедз Б. М. (а.с. 49). Ухвалою Залізничного\~районного суду\~м.\~Львова від\~28.11.2022\~року у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] \~-\~адвоката Буковинського\~Т.\~Й. про відвід судді Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М. у цивільній справі № 462/5439/22 за позовом [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів відмовлено (а.с. 50-51). Позиція сторін по справі. 05.01.2023 року уповноважений представник відповідача АТ «Альфа-Банк» (нова назва АТ «Сенс Банк») Блажевський П. І. поштовим зв?язком направив до суду письмовий відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 09.01.2023 року (вх. № 340). У якому зокрема зазначає про перейменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», також вказує на те, що умова договору щодо нарахування та оплати комісії за обслуговування кредиту відповідає вимогам закону, відтак просить суд відмовити у позові. Однак суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України). Так, копію ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 23.11.2022 року про відкриття провадження у справі відповідач отримав 20.12.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відтак п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву встановлений ухвалою суду від 23.11.2022 року, сплив 04.01.2023 року. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 127 ЦПК України\~суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. У даному випадку процесуальний строк на подання відзиву встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, тому такий строк не підлягає поновленню, представник відповідача не порушує перед судом питання щодо продовження судом процесуального строку на подання відзиву. Тому, суд не приймає до уваги поданий уповноваженим представником відповідача АТ «Альфа-Банк» (нова назва АТ «Сенс Банк») Блажевським П. І. відзив на позовну заяву, оскільки такий не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України, зокрема, поданий поза межами встановленого судом строку. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279\~ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст.\~15,\~16\~ЦК України,\~ст.\~4\~ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом враховано, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк» змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк», що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» для отримання кредиту. Після того, як надання кредиту було погоджено, 04.04.2019 року відповідач відкрив позивачу поточний рахунок № [NUMBER] з електронним платіжним засобом у гривні та випущена міжнародна платіжна картка МС Debit Word для кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії по кредитній картці. 04.04.2019 року між позивачем та відповідачем було підписано Оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631140689, якою передбачені умови Угоди (а.с. 10). Згідно Оферти вбачається, що тип кредиту вказаний кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, найменування продукту «Максимум-готівка», метою кредиту вказано особисті потреби. Також вбачається, що позивач просив відповідача відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, та випустити міжнародну платіжну картку строком на 3 роки. Окрім цього, Умовами сплати платежів, визначених Угодою/Договором встановлено, що обов`язковий мінімальний платіж позивач пропонує встановити у розмірі 5 % від суми Загальної заборгованості за Кредитною лінією, але не менше 50 грн. Дату сплати пропонує визначати відповідно до умов Додатку № 4 до Договору. Платежі з повернення Кредиту пропонує здійснювати відповідно до Договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості пропонує навести в Тарифах, які є невід`ємною частиною Договору. Пропонує банку щомісячно в останній день Розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами. Акцептом пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії встановлено, що АТ «Альфа-Банк», в особі голови правління Михайльо В. В. приймає пропозицію [PERSON] на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа Банк», укладеного між банком та клієнтом (а.с.\~11). Також, 04.04.2019 року позивачем та відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту, яким у тому числі передбачені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Зокрема, Р. 4 передбачено, що платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору відображені у Тарифах на видачу та обслуговування картки «Максимум», «Максимум-готівка» для фізичних осіб. Позивач підтвердив, що отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до моїх потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором (а.с. 12). Суд приймає до уваги також надану Виписку АТ «Альфа-Банк» сформовану 14.09.2022 року по рахунку з кредитною карткою [PERSON] за період з 04.04.2019 року по 31.12.2019 року (а.с. 14-15), з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року (а.с. 16-18), з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року (а.с. 19-23), з 01.01.2022 року по 13.09.2022 року (а.с. 24-25), у якій в тому числі відображено: ліміт кредиту, надходження, витрати, поточна сума заборгованості, терміни сплати тощо. Окрім цього, із зазначених виписок вбачається списання з рахунку коштів за розрахунково-касове обслуговування картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ). Також судом досліджено Тарифи (які містяться на офіційному сайті АТ «Альфа-Банк» - www.alfabank.com.ua) на видачу та обслуговування картки «Максимум-готівка» для фізичних осіб, з яких вбачається, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування, комісійна винагорода за обслуговування кредиту (щомісячно при наявності заборгованості від 20 грн. і більше на кінець розрахункового періоду) складає 3, 5 % від суми кредиту. Застосоване судом законодавство. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які неврегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 2, 3 ст. 6 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України у редакції, чинній на час укладення кредитного договору). Особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки. Приписи ч. 2 та 3 ст. 6 і ст. 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити. Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Однак останні у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акта законодавства, а також, якщо ці відносини врегульовані імперативними нормами. Тому сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим ст. 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Аналогічні висновки Велика Палати Верховного Суду сформулювала у постанові від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (п. 22-25). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку. На виконання вимог, зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (п. 28, 29), у справі № 363/1834/17 (п. 27). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (п. 28). У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (п. 31.25). Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (п. 29-31). Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За змістом цих приписів комісія за обслуговування може включати плату за розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, якщо споживач вимагає таку інформацію частіше одного разу на місяць. Умови договору про споживчий кредит, укладеного після набрання чинності 10.06.2017 року Законом України «Про споживче кредитування» про оплатність таких послуг, які один раз на місяць споживач вимагає або потребує для того, щоб виконати його обов`язок на користь банку, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (п. 31.26 - 31.29). Враховуючи те, що позивачу встановлено обов`язкову щомісячну плату (комісію) за послуги банку, які за законом він має один раз на місяць надавати безоплатно,\~положення Оферти на укладення угоди про надання кредиту щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його недійсним (нікчемним) не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 463/5896/14-ц (п. 71-73), від 04.06.2019 року у справі № 916/3156/17 (п. 74, 75). Отже, якщо сторона правочину (позичальник) вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи вимогу нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона (банк) звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання за правочином у натурі (про стягнення заборгованості), то відповідач (позичальник) може заперечувати проти позову (повністю чи у відповідній частині), стверджуючи про нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги та заперечення і вирішити cпip по суті. Якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то зазначає про це у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування висновку щодо суті спору, відображеного у резолютивній частині. Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 910/719/19 (п. 6.20). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 613 ЦК України). Відповідно до звичаїв ділового обороту у кредитних правовідносинах саме банк або інша фінансова установа розраховує заборгованість, маючи для цього необхідні технічні та професійні ресурси. Хоча такі дії кредитор вчиняє на власну користь, їх не вчинення зумовлює стан юридичної невизначеності, неможливість припинення боржником зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, за відсутності інформації про дійсну суму його заборгованості. Тому боржник може вимагати належного розрахунку заборгованості, а кредитор повинен виконати такий обов`язок (п. 5 ч. 1 ст. 16 ЦК України) задля задоволення інтересу боржника у юридичній визначеності (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13.07.2022 року у справі № 363/1834/17 (п. 57). Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь якою заінтересованою особою (абз. 1 ч. 5 ст. 216 ЦК України). Мотиви прийняття рішення та висновки суду. Відповідно до ст.\~263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Надані позивачем докази (у частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок платежів), суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, логічно пов`язані з обставинами справи, які підтверджують наявність підстав для часткового задоволення позову. Отже з огляду на це та враховуючи висновок про нікчемність умови договору щодо сплати щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредиту, суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити частково, а саме в частині зобов`язання АТ «Альфа-Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених [PERSON] по кредитній картці World Debit Mastercard за № [NUMBER] за поточним рахунком № [NUMBER] (рахунок IBAN № [NUMBER] ), з часу кредитування такого рахунку, зарахувавши вже сплачені [PERSON] кошти, що були спрямовані ним на погашення плати за розрахунком-касове обслуговування основної картки - у рахунок погашення основного боргу по кредитній лінії, а у випадку встановлення переплати по кредитній лінії, на час здійснення такого перерахунку банком, зобов`язати Акціонерне товариство «Альфа-Банк» повернути різницю позичальнику та при здійсненні перерахунку платежів шляхом зарахування вже сплачених [PERSON] коштів, що були спрямовані на погашення плати за розрахунком-касове обслуговування основної картки, в рахунок погашення основного боргу по кредитній лінії, зобов`язати АТ «Альфа-Банк» також перерахувати проценти за весь період кредитування по кредитній картці World Debit Mastercard за № [NUMBER] за поточним рахунком № [NUMBER] (рахунок IBAN № [NUMBER] ). Судові витрати по справі. Із змісту\~ст. 137 ЦПК України\~вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно договору про надання правової допомоги № 6-21/09/2022 від 21.09.2022 року (а.с. 27-29), ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1161657 від 21.09.2022 року (адвокатом, який надає правову допомогу вказано [PERSON] ) (а.с. 30), свідоцтва про\~право на\~заняття адвокатською\~діяльністю Буковинського\~Т.\~Й.\~серії ЛВ\~№ 001354 (а.с. 31),остаточного розрахунку сум судових витрат та детального опису виконаних адвокатом робіт (а.с.\~32-33) - долучених до матеріалів справи, позивач уклав з Адвокатським бюро «Тараса Буковинського» договір про надання правової допомоги, розмір гонорару адвоката складає 15\~000 грн. 00 коп. Відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути 15 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Розподіл судових витрат суд здійснює

Outcome: partial