Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Штефан Д.Ю. звернувся до суду 07.07.2022 з позовною заявою, в якій просить суд припинити стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Пред`явлені вимоги представник позивача мотивував тим, що позивач перебував у шлюбі з відповідачкою з 11.11.2005 по 01.06.2021, який розірвано на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №214/6232/20. За період шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.07.2020, справа №216/3665/20, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі судового наказу, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.07.2020, справа №214/4588/20, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Виконавчі документи перебувають на виконанні у Центрально-Міському відділі ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ВП №62704631 та ВП №62818275, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. З серпня 2020 року неповнолітні [PERSON] та [PERSON] мешкають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , та знаходяться на повному його матеріальному утриманні. При цьому, позивач продовжує сплачувати аліменти на утримання дітей на користь відповідачки. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] навчаються у спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №234 м. Києва з поглибленим вивченням економіки і права Дніпровського району з 28.08.2020 і по теперішній час. У відповіді виконкому Саксаганської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, «Щодо проведення профілактичної роботи» від 02.07.2021 вбачається, що відповідачці відоме місце фактичного проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , кошти, отримані від [PERSON] в якості аліментів, вона не витрачає. У зв`язку із початком військової агресії Російської Федерації та загрозою наступу на м. Київ, 26.02.2022 неповнолітні [PERSON] та [PERSON] були евакуйовані до м. Бидгощ Республіки Польща. За час перебування дітей в евакуації [PERSON] перерахував на їх утримання 44 134,00 грн. Станом на дату звернення із даним позовом до суду [PERSON] повернулася до м. Києва та мешкає разом із позивачем, [PERSON] продовжує навчання за кордоном. Оскільки відповідачка нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків та діти тривалий час проживають з позивачем, який повністю їх утримує та забезпечує всім необхідним для проживання, навчання, розвитку та безпеки, в той час коли з нього продовжуються стягуватися аліменти на утримання дітей, які витрачаються відповідачкою на власний розсуд та не в інтересах дітей, представник позивача звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою від 05.10.2022 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником позивача адвокатом Штефаном Д.Ю. 22.11.2022 подано заяву про долучення додаткових доказів. Представником відповідача адвокатом Кукленко О.В. 02.12.2022 подано клопотання про надання часу для ознайомлення з матеріалами справи та подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача подано заяву про проведення судового засідання за його та позивача відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає. Від відповідачки та її представника заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, відзиву на позов не подано. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний сторонами спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідачки, не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Через неявку у судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Інших заяв та клопотань не подано. Інших процесуальних дій не вчинялося. Дослідивши письмові докази по справі, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 11.11.2005, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.06.2021 розірвано (справа №214/6232/20). Рішення набрало законної сили 02.07.2021. Від даного шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , відповідно. Постановою головного державного виконавця Центрально-Міського відділу ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14.08.2020 відкрито виконавче провадження ВП №62818275 з примусового виконання судового наказу №214/4588/20, виданого 28.07.2020 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП №62818275, станом на 22.06.2022 у [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Постановою головного державного виконавця Центрально-Міського відділу ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 04.08.2020 відкрито виконавче провадження ВП №62704631 з примусового виконання судового наказу №216/3665/20, виданого 06.07.2020 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% гарантованого прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП №62704631, станом на 22.06.2022 у [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів відсутня. За відомостями Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради місце проживання позивача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , а відповідачки та їх неповнолітніх дітей за адресою: [ADDRESS] . За заявою [PERSON] комісією Служби у справах дітей Дніпропетровської РДА в м. Києві складено акт №141 від 24.10.2022 обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , де разом з [PERSON] , який користується даною квартирою згідно договору оренди, проживає [PERSON] , [INFO] , та громадянська дружина [PERSON] . Умови проживання добрі, в квартирі проведено косметичний ремонт, обладнана всіма необхідними меблями та побутовою технікою, дотримано санітарно-гігієнічні умови. Для виховання та розвитку дитини облаштована окрема кімната, окреме ліжко для сну, стіл, комп`ютер для навчання, одяг та взуття по сезону у достатній кількості. Як вказує представник позивача, [PERSON] , [INFO] , з початком військової агресії Російської Федерації та загрозою наступу на м. Київ, 26.02.2022 був евакуйований до м. Бидгощ Республіки Польща, де знаходиться по теперішній час. Позивачем з лютого 2022 року щомісячно здійснювалися грошові перекази одержувачам [PERSON] та [PERSON] , що у загальному розмірі складає 44 134,00 грн, та підтверджується випискою по рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Адміністрацією Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №234 м. Києва з поглибленим вивченням економіки і права видано довідки від 02.06.2022, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] з 28.08.2020 по теперішній час навчаються у даному навчальному закладі у 9 та 7 класах, відповідно. Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики щодо [PERSON] та [PERSON] від 06.06.2022, діти завжди охайні, мають все необхідне для навчання. Всі питання щодо навчання, поведінки та виховання класні керівники вирішують з батьком дітей - [PERSON] [PERSON] із медичною установою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Дніпровського району м. Києва» 02.09.2020 укладено декларацію щодо неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Згідно з ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини. Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину. Контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. За зверненням позивачаСлужбою у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради 02.07.2021 з [PERSON] проведено профілактично-роз`яснювальну роботу, в ході якої відповідачка надала усні пояснення, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Щодо витрачання аліментів, [PERSON] зазначила, що кошти не витрачає, вони знаходяться на банківській картці. На звернення позивача 08.07.2022 до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради щодо перевірки цільового витрачання аліментів [PERSON] , надано повідомлення, що працівниками Служби у справах дітей здійснено інспекційне відвідування адреси реєстрації місця проживання відповідачки та неповнолітніх дітей. Зі слів мешканки квартири [PERSON] встановлено, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, адреса її фактичного проживання невідома. На електронну адресу Служби у справах дітей відповідачкою подано письмове пояснення, в якому вона зазначила, що на час воєнного стану вона перебуває за межами України. Комісією Служби у справах дітей виконкому Саксаганської у місті ради 11.07.2022 складено висновок за результатами інспекційного відвідування зареєстрованого місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , де мешканкою квартири [PERSON] повідомлено, що [PERSON] та її брат [PERSON] з 26.02.2022 виїхали до Польщі, адреса перебування [PERSON] їй невідома. Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки в ході судового розгляду знайшов підтвердження належними, допустимими та достатніми в їх сукупності доказами факт, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком [PERSON] та знаходяться на його повному утриманні, доказів зворотного відповідачкою суду не надано, що в сукупності є свідченням суттєвої зміни сімейних обставин, за яких ухвалювались рішення про стягнення аліментів та визначає недоцільність продовження стягнення аліментів на користь відповідачки [PERSON] в подальшому, зважаючи що стягнення таких аліментів на користь останньої є порушенням як інтересів дітей, так і їх прав на аліменти, що є їх власністю. При цьому відповідачкою не надано належних та допустимих доказів використання сплачуваних [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей за цільовим призначенням та в інтересах дітей, чим не спростовано наведених позивачем доводів. У зв`язку з цим суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині припинення стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] задовольнити. Вирішуючи вимогу позивача про припинення стягнення аліментів, починаючи з дня звернення із даним позовом до суду, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2016 №3, стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, а так само припинення їх стягнення, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду, а тому вимога позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на відповідачці також лежить обов`язок по утриманню дітей. Враховуючи, що відповідачка є здоровою та працездатною людиною, інших аліментних зобов`язань не має, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки від всіх видів її заробітку (доходу) але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дітей, слід задовольнити. З огляду на ухвалення рішення на користь позивача в частині припинення стягнення аліментів, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 992,40 грн у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. Оскільки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за пред`явлення вимоги про стягнення аліментів, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 992,40 грн підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. У порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial