Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить виселити відповідача з квартири [ADDRESS] , без надання йому іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . В даній квартирі вона проживає з чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] . Два роки тому її син почав систематично вживати алкогольні напої, влаштовувати безпідставні сварки та бійки. Відповідач свідомо намагається зробити її проживання у квартирі нестерпним та неможливим. Відповідач тривалий час ніде не працює, проживаючи на її скромну пенсію, ухиляється від сплати комунальних послуг, постійно та регулярно створює конфліктні ситуації, погрожує їй фізичною розправою, знущаючись над нею як фізично та і морально. Неодноразово відносно відповідача було винесено термінові заборонні приписи, у зв`язку з влаштуванням [PERSON] сварок, в ході яких він висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Незважаючи на дані приписи, відповідач продовжує знущатися над нею та створювати неможливі умови для проживання у квартирі. Підставою для виселення відповідача з квартири є порушення правил співжиття, що унеможливлює спільне проживання з відповідачем. 15 серпня 2022 року судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження, відстрочено позивачу сплату судового до ухвалення судового рішення по справі. 28 вересня 2022 року судом постановлено ухвалу, якою підготовче провадження у зазначеній цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити. Пояснила, що [PERSON] , який є її сином, зареєстрований та проживає разом з нею та її чоловіком у належній їй квартирі. Відповідач ніде не працює, систематично вживає алкогольні напої, погрожує зарубати її, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою. Вона неодноразово викликала поліцію, після чого відповідачу були винесені термінові заборонні приписи. Також відповідач був засуджений вироком суду та відбував покарання за вчинення відносно неї домашнього насильства на нанесення тілесних ушкоджень. Після відбуття відповідачем покарання у виді трьох місяців арешту поведінка відповідача не тільки не змінилась, а тільки погіршилась. Вона боїться відповідача, який постійно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою та погрожує. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що дійсно веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Він приходить додому тільки переночувати. З роботи його вигнали через те, що він пив. Просив відмовити у задоволенні позову, оскільки іншого житла він не має, жити йому більше ніде. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №302494023 від 10.06.2022 [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що у зазначеному жилому приміщенні зареєстровані та проживають сторони по справі [PERSON] , [PERSON] та чоловік позивача [PERSON] . Згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 ЦК України). За положеннями статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів своєї сім`ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Таким чином, позивач [PERSON] як власник жилого приміщення має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм нерухомим майном, у тому числі, має право вимагати усунення перешкод шляхом виселення відповідача із жилого приміщення. Право вимагати у судовому порядку виселення членів сім`ї, у тому числі колишніх, власник жилого будинку (квартири) має відповідно до статті 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених частини 1 статті 116 цього Кодексу, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. В пункті 17 своєї постанови від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що під час вирішення справ про виселення на підставі статті 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо. Судом встановлено, що 29.10.2021, 13.12.2021, 25.12.2021 працівниками поліції були винесені термінові заборонні приписи стосовно кривдника [PERSON] у зв`язку зі скоєнням останнім домашнього насильства відносно постраждалої особи [PERSON] . Вжиті заходи: заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. З копії вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області №539/5291/21 від 21.06.2022 вбачається, що [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст.126-1 КК України, призначено покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту. [PERSON] засуджено за систематичне протягом трьох місяців (19.09.2021, 20.09.2021, 30.09.2021, 02.10.2021, 20.10.2021, 05.11.2021, 08.11.2021) вчинення психологічного насильства щодо своєї матері [PERSON] , що призвело до психологічних страждань потерпілої. Крім цього, [PERSON] засуджено за нанесення [PERSON] 08.11.2021 тілесних ушкоджень у виді забою м`яких тканин грудної кліки справа, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відповідно до копії постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.10.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення 04.10.2022, 05.10.2022 та 08.10.2022 домашнього насильства (вчинення дій психологічного характеру) відносно своєї матері [PERSON] , накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 60 (шістдесят) годин. Згідно копії постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області №539/3115/22 від 09.11.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення 05.11.2022 домашнього насильства (вчинення дій психологічного характеру) відносно своєї матері [PERSON] , накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 60 (шістдесят) годин. 21.10.2022, 10.11.2022, 28.11.2022 працівниками поліції були винесені термінові заборонні приписи стосовно кривдника [PERSON] у зв`язку зі скоєнням останнім домашнього насильства відносно постраждалої особи [PERSON] . Вжиті заходи: заборона у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає разом з [PERSON] яка є його дружиною, та її сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зловживає алкогольними напоями, жодних висновків для себе не зробив навіть після відбуття покарання за вироком суду . Вночі він не дає їм з позивачем спати, ходить по їхній кімнаті. Кидається битися на нього, на дружину. Відповідач поводить себе агресивно відносно матері, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою, погрожує, погрожує фізичною розправою. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Його показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. На підставі наведених доказів в їх сукупності суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу дійсно порушує правила співжиття та робить неможливим для позивачки проживання з ним в одному жилому приміщенні. Суд зауважує, що навіть після відбуття покарання за вироком суду, яким був засуджений за вчинення домашнього насильства відносно позивача та нанесення їй тілесних ушкоджень, а також під час перебування цієї справи в суді, відповідач для себе належних висновків не зробив та продовжує систематично порушувати правила співжиття, вчиняючи відносно позивача домашнє насильство. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач як власник жилого приміщення вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження належним їй нерухомим майном, а оскільки відповідач систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для позивача проживання з ним в одному жилому приміщенні, тому вимога позивача про виселення [PERSON] із квартири без надання іншого жилого приміщення підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що ухвалою суду від 15.08.2022 позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved