Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

Позивач в грудні 2021 року звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.10.2014 по 31.08.2021 в сумі 35\~162,22 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачам у зазначений період надавались комунальні послуги, однак боржники не виконали належним чином свої зобов`язання по оплаті наданих послуг, в зв`язку з чим Концерн «МТМ» просить стягнути заборгованість в судовому порядку. Ухвалою суду від 13 грудня 2021 року по справі відкрите спрощене позовне провадження. Відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити через те, що подана заява не відповідачає вимогам ЦПК України, ним не отримувалися послуги з теплопостачання, оскільки він з листопада 2017 року по листопад 2019 не проживав за місцем реєстрації. Крім того, відповідач вказав на неправомірність дій Концерну «МТМ» щодо нарахування заборгованості на надіні послуги з постачання гарячої води, які нараховувалися всупереч вимог чинного законодавства не по лічильнику, обов`язок щодо повірки якого було покладено на відповідача, а за кількістю зареєстрований осіб. Також, відповідачем [PERSON] була надана заява про застосування строку позовної давності. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову. Предствник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] у вступному слові в задоволенні позовних вимог просили відмовити з підстав зазначених у відзиві. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, а тому суд на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе справу розглянути у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. За змістом ч. 1\~ст. 11 ЦК України, цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти (ч. 2\~ст. 11 ЦК України). За положеннями частини першої\~статті 13 ЦК України\~цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.1,5\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб. Між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.). Факт надання відповідачам послуг підтверджується відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , відповідно до якого Концерном «МТМ» надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартирі за вищевказаною адресою. Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що відповідачі за період з 01.10.2014 року по 31.08.2021 року мають заборгованість в сумі 35\~162,22 гривень, з яких 31\~227,06 гривень- заборгованість за послуги з централізованого опалення, 3935,16 гривень заборгованість за послуги з централізованого ГВП. З наданого розрахунку вбачається, що відповідачам нарахована заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання в сумі 3935,16 гривень . Так, в квартирі [ADDRESS] встановлено прилад індивідуального обліку гарячої води заводський номер №009111 СВХ, 1,5, остання державна повірка якого проводилась 09.12.2014 р. При цьому, з розрахунку заборгованості вбачається, в зв`язку з вчасно не повіреним лічильником гвп, споживач був переведений на норму споживання гвп: 0,14 л/добу на 1 особу з 01.10.2018 року, та з огляду на те, що в квартирі було зареєстровано 3 особи, розрахунок здійснений виходячи з норми споживання на трьох осіб. Відповідачем [PERSON] прилад обліку було повірено у січні 2019 р., що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 16.01.2019р., але звернувся він до Концерну «МТМ» у лютому 2020р. . Спеціалістами було складено акт контрольного зняття показань квартирного приладу обліку гарячої води від 13.02.2020р. з відміткою «переопломбовано». На підставі вказаного акту прилад обліку було прийнято на комерційний облік. За вказаною адресою зареєстровано 3 особи, нарахування проводилось по нормі. За період з жовтня 2018 року по січень 2020 року ( включно) було нараховано за послуги з централізованого водопостачання 13 736,73 грн. У зв`язку з тим, що прилад обліку пройшов державну повірку та прийнято на комерційний облік, нарахування за гаряче водопостачання за період з 02.2019 р. по 01.2020 р. суму 10 995,89 грн. було знято, що відображено у рахунках . На час виникнення спірних правовідносин правові основи забезпечення єдності вимірювань в Україні визначає Закон України "Про метрологію та метрологічну діяльність", який регулює відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності, із змінами і доповненнями, внесеними Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22 червня 2017 року № 2119-VIII. До моменту прийняття Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22 червня 2017 року № 2119-VIII, який набрав чинності 02 серпня 2017 року, частиною четвертою статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду, що є власністю фізичних осіб, здійснюється за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло- газо- і водопостачання. З набранням чинності Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також встановлення і обслуговування засобів обліку. Так, вказаним Законом було внесено зміни до статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" та виключено вимогу щодо здійснення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб теплову енергію і воду, що є власністю фізичних осіб, за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з тепло- і водопостачання. При цьому, відповідно до частини 4 статті 17 цього Закону періодична повірка засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду, проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" від 22 червня 2017 року № 2119-VIII. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Згідно пунктів 6 і 10 частини 1 статті 1 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Обслуговування вузлів обліку - огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (у тому числі, демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку, а за згодою власника (співвласників) будівлі також охорона або страхування вузла обліку. Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювання техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту один раз на 4 роки. Відповідно, повірка лічильників води з 01 січня 2018р. повинна була проводитися за рахунок споживача. Згідно п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005р., плата за послуги нараховуються згідно з показниками будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання. Питомі норми споживання питної води у м. Запоріжжі були затверджені рішенням від 01.12.2017 № 768 виконавчого комітету Запорізької міської ради та становлять 0,140 м3 на добу на 1 особу. На час виникнення спірних правовідносин у цій справі змінилось законодавство, а тому правовідносини врегульовані по-іншому, як вже було наведено вище. Тобто, спірні правовідносини врегульовані статтею 6 ЗУ "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" (набрав чинності 02.08.2017р.), відповідно до якого й була змінена редакція ч. 4 статті 17 ЗУ «"Про метрологію та метрологічну діяльність", у зв`язку з чим обслуговування та заміна приладів обліку споживача, а також їх періодична повірка, щодо лічильників теплової енергії та води з 02.08.2017р. були покладені на споживача. Повірка інших лічильників, зокрема, електричної енергії та газу залишилась у зобов`язанні та відповідальності суб`єктів господарювання. Таким чином, не реагуючи на чисельні попередження у рахунках на оплату гарячого водопостачання та централізованого опалення, відповідачі фактично самі створили таку ситуації, коли позивач мав нараховувати їм за надані послуги за гарячу воду за нормами споживання з жовтня 2018 року . Згідно ч. 1\~ст. 9 Закону «Про житлово-комунальні послуги»споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно дост. 526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Цивільні права особа здійснюються та виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ст. ст.\~13,\~14 ЦК України). Положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(ст.ст.7,9), Житлового кодексу\~України (ст. 162, ст. 64), Закону України «Про теплопостачання»\~(ст.19), п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених\~постановою КМУ\~від 08.10.1992\~р.\~№ 572 встановлений обов`язок для власника, сплачувати комунальні послуги. Отже, вищенаведене свідчить про те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження факту надання послуг та наявності заборгованості в сумі 35\~162,22 гривень, з яких : 31\~227,06 гривень- заборгованість за послуги з централізованого опалення, 3935,16 гривень заборгованість за послуги з централізованого ГВП, і вказані обставини відповідачами не спростовані. Зокрема, судом не приймаються доводи відповідача [PERSON] про те, що він фактично не проживав за адресою: [ADDRESS] , а фактичнго мешкав у період з листопада 2017 року по листопад 2019 року в смт. Михайлівка, оскільки він як наймач зобов`язаний здійснювати оплату послуг з централізованого опалення в силу вимог ст. ст. 64,67,68 ЖК України. Щодо наданої відповідачем [PERSON] заяви про пропуск позивачем строку позовної давності , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. За ч.ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається спочатку. Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258 цьогоКодексу,продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11.03.2020\~№ 211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався Постановами Кабінету Міністрів України та діяв на час звернення Концерном «МТМ» до суду з цим позовом. Отже, з урахуванням пункту 12 Прикінцевих таперехідних положень Цивільного кодексуУкраїни\~в межах позовної давності позивач Концерн «МТМ» має право на стягнення заборгованості по оплаті наданих послуг, обов`язок сплати якої настав з 12 березня 2017 року. Враховуючи встановлені судом обставини щодо продовження строку на строк дії карантину, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за надані послуги за період з 01.02.2017 року по 31.08.2021 року в сумі 24\~771,08 гривень, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду. У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам

Outcome: partial