Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом. Позивач посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В шлюбі, [INFO] народився син [PERSON] . 23.09.2022 шлюб рішенням Зборівського районного суду розірвано. Дитина залишилась проживати разом з нею, у зв`язку із цим вона не працює, її дохід складається лише з одноразової допомоги при народженні дитини в розмірі 860 грн., інших джерел доходів не має, потребує матеріальної допомоги з боку колишнього чоловіка. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як непрацездатної дружини, в розмірі 6700 грн. щомісячно. Позивачка, її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та зіслалися на обставини викладені в позові Відповідач позовних вимог не визнав та пояснив, що, він не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання колишньої дружини, оскільки в даний час ніде не працює. При цьому він сплачує аліменти на користь позивача на утримання дитини за рішенням суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав . Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] народився син [PERSON] . 23.09.2022 року шлюб рішенням Зборівського районного суду розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Мати не працює, її дохід складається лише з одноразової допомоги при народженні дитини в розмірі 860 грн., інших джерел доходів не має, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку колишнього чоловіка. Відповідач працездатного віку, ніде не працює, має зобов`язання зі сплати аліментів на утримання дитини згідно судового рішення. Відповідно до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц). Відповідно до ч.3 ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідач [PERSON] хоча і є працездатним, однак не працює, має утриманців, а тому [PERSON] не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України. Враховуючи встановлені обставини у справі, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини слід відмовити. Судові витрати в справі - судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена при подачі позову в суд, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed