Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] пред`явив через суд позов до [PERSON] на предмет стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних, з підстав того, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року, що набрало законної сили, з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] стягнуто завдані ДТП збитки в порядку регресу з підстав відступлення 02 серпня 2021 року ПрАТ «СК «ВУСО» прав вимоги до [PERSON] ФОП [PERSON] в сумі 8500,00 грн. та 908,00 грн. судового збору, проте донині вказане рішення відповідачем в добровільному порядку не виконується та на позасудові вимоги про погашення заборгованості останній не реагує, тому позивач просить стягнути з відповідача за період прострочення з 02 серпня 2021 року по 13 вересня 2022 року суму інфляційних втрат 449,00 грн., 3% річних за вказаний період в розмірі 2859,92 грн., а також витрати на правову допомогу та судовий збір. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено 13 вересня 2022 року судді Колесніченко О.В. Відповідач, отримавши копію позовної заяви з додатками 15 листопада 2022 року, свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його постійного проживання (перебування). З відкриттям спрощеного позовного провадження з викликом сторін за ухвалою суду від 31 жовтня 2022 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, від якого 23 листопада 2022 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 23 червня 2022 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення у справі № 203/3885/21, яким суд стягнув з [PERSON] на користь [PERSON] виплачене страхове відшкодування в сумі 8500,00 грн., судові витрати в сумі 4908,00 грн., в тому числі судовий збір 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн. (а.с.3-5). З ухвалою Дніпровського апеляційного року суду від 12 вересня 2022 року рішення місцевого суду набрало законної сили. Вказаним рішенням встановлено, що 24 червня 2020 року на вул.Симиренківська в м.Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Dodge Caliber», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Dodge Caliber», д.н.з. [NUMBER] , завдано механічних пошкоджень. Згідно полісу №172258461 відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Відповідно до наведених у полісі даних також вбачається, що у відповідності до п.13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхування було проведено на пільгових умовах, зі зменшенням страхових платежів на 50%, оскільки страхувальник [PERSON] є пенсіонером (пенсійне посвідчення [NUMBER] від 29 грудня 2015 року). Період дії договору страхування в полісі зазначений з 00-00 г. 07 вересня 2019 року по 06 вересня 2020 року включно. Ліміт страхування за шкоду, заподіяну майну, складає 100000 грн., франшиза 2000 грн. На підставі заяви власника пошкодженого транспортного засобу «Dodge Caliber», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» останній було виплачено страхове відшкодування в узгодженому розмірі в сумі 17000 грн. 02 серпня 2021 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено договір цесії №02/08/2021 року про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого та додатку №1 до договору на користь останнього було відступлено право вимоги за договором страхування, укладеним із [PERSON] згідно полісу №172258461. Також вказаним рішенням суду встановлено, що оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди 24 червня 2020 року транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , керувала інша особа, - відповідач [PERSON] , страховик у відповідності до п.38-1.1 ст.38-1 Закону №1961-IV набув права на компенсацію 50% виплаченого страхового відшкодування з винної особи, тобто з відповідача [PERSON] , з вини якого сталась дорожньо-транспортна пригода 24 червня 2020 року. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 50% від суми виплаченого за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 24 червня 2022 року, страхового відшкодування в розмірі 17000 грн., тобто 8500 грн. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, у справі, що розглядається, з огляду на склад учасників, не підлягають доказуванню підстави стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, розмір та період, з якого [PERSON] набув право вимоги до [PERSON] - з дня укладення договору цесії 02 серпня 2021 року. Разом з тим, судом встановлено, а відповідачем не спростований факт невиконання ним зобов`язань перед [PERSON] з часу переуступки страховою компанією права вимоги до [PERSON] позивачу - з 02 серпня 2021 року на суму 8500,00 грн. За умовами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді цієї справи суд приймає до уваги, висновки Верховного Суду, в тому числі Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм ст. 625 ЦК України, про те, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь - якого грошового зобов`язання, незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладену у Постанові від 2 березня 2016 року у справі № 2-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухваленні рішення суду, а частина 5 статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Від висновку щодо неможливості стягнення 3 % річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України у разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей, коли нараховуються відсотки відповідно до ст.536 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду не відходила. Згідно з правилами ч.2 ст.625 ЦК України витрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсація (плати) боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами становитимуть за час прострочення в період з 02 серпня 2021 року по 13 вересня 2022 року, за розрахунком позивача, що не спростований відповідачем, становить 449,00 грн., а три відсотки річних за цей же період - 2859,92 грн. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених вимог позивача, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню оплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн., розмір яких підтверджується договором про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року, додатковою угодою № 1 від 07 лютого 2022 року з визначенням вартості наданих послуг, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 07 лютого 2022 року, а також платіжним дорученням від 07 лютого 2022 року на с уму 2000,00 грн., сплачених [PERSON] адвокату Самойленко П.М. згідно вказаного договору (а.с.7-11).

Outcome: approved