Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 04.06.2016. При підписанні зазначеної анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Виконання відповідачем договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування (виписка по рахунку та розрахунок заборгованості додаються до позовної заяви). Позивач зазначає, що підписавши заяву між сторонами у відповідності до ст.\~634\~ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить у собі умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за вказаним договором в останнього утворилася заборгованість по кредиту, розрахунок якої додано до позову. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємцями, які постійно проживали з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини є [PERSON] 12.05.2021 банком була направлена претензія кредитора до Золотоніської міської державної нотаріальної контори. 01.06.2021 від нотаріуса було отримано відповідь, що спадкоємці із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа заведена на підставі претензії банку. Оскільки відповідач не відмовився від спадщини протягом 6 місяців від дня відкриття спадщини, він є таким, що її прийняв. 02.09.2021 банком було направлено відповідачам лист-претензію з вимогою, але ніяких дій спадкоємцем здійснено не було. Станом на дату смерті позичальника заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 04.08.2016 становить 14019,08 грн. та складається з наступного: 14019,08 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в сумі 2270,00 грн. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.02.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд ухвалено проводити за привалами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.04.2022 закрито підготовче засідання у даній справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до Анкети-заяви № б/н від 04.08.2016 [PERSON] звертався до банку з заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Дана заява підписана [PERSON] та доказів на спростування факту щодо її підписання не надано. Згідно із довідкою АТ КБ «Приватбанк» [PERSON] отримав кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до березня 2020 року та № [NUMBER] з терміном дії до грудня 2023 року. У підтвердження зміни умов кредитування позивачем надана довідка про збільшення/зменшення кредитних лімітів. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . 26.04.2021 банк звернувся до Золотоніської міської державної нотаріальної контори в порядку\~ст.\~1281\~ЦК України з претензією кредитора. 04.08.2021 банком був направлений за місцем реєстрації відповідача лист-претензія щодо погашення заборгованості позичальника в сумі 14019,08 грн. З копії спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] , наданої Золотоніською міською державною нотаріальною конторою на запит суду, вбачається, що спадкова справа була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Інші спадкоємці в нотаріальну контору не зверталися. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Вказані правові висновки зазначено в постановах ВС від 21.08.2019 у справі №320/6489/16-ц та від 28.08.2019 у справі №500/2593/15-ц. Перевірці підлягають також обставини щодо наявності відповідної кредитної заборгованості у позичальника на день його смерті, яка б могла увійти до складу спадщини. Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто заборгованість по кредитному договору може входити до складу спадщини позичальника. Відповідно до положень частин 1, 3, 4 статті 1281\~ЦК України після смерті позичальника спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1269 ЦК України). Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~ 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Аналогічні правові висновки відображено в постановах ВС від 21.08.2019 у справі №320/6489/16-ц та від 28.08.2019 у справі №500/2593/15-ц. За обставин цієї справи позивач звернувся до державного нотаріуса з претензією до спадкоємців у порядку та строки, передбачені ст. 1281 ЦК України, тому відповідач відповідно до положень ст.\~1282\~ЦК України зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора, в разі їх обґрунтованості, в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивачем доведено, що відповідач у справі прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті позичальника, адже як позичальник так і відповідач зареєстровані та проживали за однією адресою на момент відкриття спадщини, отже в силу вимог ч.3 ст.1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, відповідачі є такими, що прийняли спадщину. Такі ж висновки відображено в постанові ВС від 22.01.2020 у справі №306/2000/16-ц. Принцип змагальності цивільного процесу, закріплений у ст.81 ЦПК, передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Такі ж висновки відображено в постанові ВС від 19.02.2020 у справі №607/ 98/17-ц. Відповідач в судове засідання не з`явився та не довів належними доказами суду ні обсяг, ні вартість спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] .. Клопотань щодо витребування відповідних доказів відповідач при розгляді справи не заявив. Відповідно до висновку ВСУ, викладеного в постанові від 12.04.2017 у справі №6-2962цс16, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони дають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності в установленому законом порядку. Отже, хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296\~ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець фактично прийняв спадщину, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст.1297\~ЦК України, зокрема й не виключено, що з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Доказів того, що позивач був обізнаний про смерть позичальника в інший строк, ніж вказаний ним у заяві кредитора до нотаріуса, сторони справи суду не надали, тому суд не ставить під сумнів дотримання банком строків звернення з вимогою кредитора спадкодавця до спадкоємців про погашення заборгованості, яку, за доводами позивача, подано в межах шести місячного строку після того, як банк дізнався про смерть позичальника, що відповідає приписам ч.3\~ст.1281 ЦК України. Оскільки позивач звернувся до нотаріуса у порядку та строки, передбачені ст. 1281 ЦК України, з претензією до спадкоємців, що підтверджується матеріалами справи, тому відповідач, відповідно до положень ст.1282\~ЦК України зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку позивач. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, в зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). У разі, якщо фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх порушених прав і законних інтересів судом шляхом зобов`язання відповідача виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року в справі № 342/180/17. Необхідність стягнення боргу по простроченому тілу кредиту вбачається з практики Верховного Суду, а саме в постановах від 12.02.2020 р. у справі №365/159/19, від 02.12.2020 у справі №161/5267/20. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 30.06.2019 заборгованість позичальника [PERSON] становить 14019,08 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 14019,08 грн. З наданої суду виписки по рахунку вбачається, що позичальник [PERSON] за життя дійсно користувалася кредитними коштами. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором б/н від 04.08.2016 у розмірі 14019,08. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, які відповідно до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved