Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов`язання. Свої вимоги мотивувала тим, що 06 квітня 2012 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова Тетяна Миколаївна про стягнення суми боргу, про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 24 вересня 2009 року в розмірі 368312 (триста шістдесят вісім тисяч триста дванадцять) гривень 80 (вісімдесят) копійок. В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 24 вересня 2009 року звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором посвідченим 24 вересня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Тетяною Миколаївною -квартиру [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір (мито) в сумі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень, а всього 1820 (одну тисячу вісімсот двадцять) гривень. В решті позовних вимог -відмовити. 27 червня 2012 року рішенням Апеляційного суду міста Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2012 року в частині задоволення позовних вимог про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 24 вересня 2009 року, на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , за іпотечним договором, посвідченим 24 вересня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Тетяною Миколаївною скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення залишено без змін. 20 січня 2016 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики грошей 24 вересня 2009 року у сумі 113575 грн. 96 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у справі в сумі 3654 гривень. 26 січня 2021 року постановою Київського апеляційного суду заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму інфляційних втрат на суму боргу 368 312 грн 80 коп. за період з 31 серпня 2012 року до 14 грудня 2015 року у розмірі 290 893 (двісті дев`яносто тисяч вісімсот дев`яносто три) грн 44 коп., 3% річних на суму боргу 368 312 грн 80 коп. за період з 31 серпня 2012 року до 14 грудня 2015 року у розмірі 36 326 (тридцять шість тисяч триста двадцять шість) грн 73 коп. та 3 272 (три тисячі двісті сімдесят дві) грн. 20 коп. на відшкодування судових витрат, а всього: 330 492 (триста тридцять тисяч чотириста дев`яносто дві) грн. 37 коп. На теперішній час відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором позики. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 15 грудня 2015 року по 31 грудня 2021 року у розмірі 209 999,84 грн., три проценти річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 15 грудня 2015 року по 18 січня 2022 року у розмірі 67 416,37 грн. та судові витрати. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 06 квітня 2012 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова Тетяна Миколаївна про стягнення суми боргу, про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 24 вересня 2009 року в розмірі 368312 (триста шістдесят вісім тисяч триста дванадцять) гривень 80 (вісімдесят) копійок. В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 24 вересня 2009 року звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором посвідченим 24 вересня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Тетяною Миколаївною -квартиру [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір (мито) в сумі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень, а всього 1820 (одну тисячу вісімсот двадцять) гривень. В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 9-12). 27 червня 2012 року рішенням Апеляційного суду міста Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2012 року в частині задоволення позовних вимог про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 24 вересня 2009 року, на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , за іпотечним договором, посвідченим 24 вересня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою Тетяною Миколаївною скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 13-15). 20 січня 2016 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено частково: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики грошей 24 вересня 2009 року у сумі 113575 грн. 96 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у справі в сумі 3654 гривень (а.с. 16-18). 26 січня 2021 року постановою Київського апеляційного суду заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму інфляційних втрат на суму боргу 368 312 грн 80 коп. за період з 31 серпня 2012 року до 14 грудня 2015 року у розмірі 290 893 (двісті дев`яносто тисяч вісімсот дев`яносто три) грн 44 коп., 3% річних на суму боргу 368 312 грн 80 коп. за період з 31 серпня 2012 року до 14 грудня 2015 року у розмірі 36 326 (тридцять шість тисяч триста двадцять шість) грн 73 коп. та 3 272 (три тисячі двісті сімдесят дві) грн. 20 коп. на відшкодування судових витрат, а всього: 330 492 (триста тридцять тисяч чотириста дев`яносто дві) грн. 37 коп. (а.с. 19-22). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 15 грудня 2015 року по 31 грудня 2021 року у розмірі 209 999,84 грн. та три проценти річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 15 грудня 2015 року по 18 січня 2022 року у розмірі 67 416,37 грн. Підставою для задоволенні позовних вимог позивачем зазначено про неповернення відповідачем позики у строки зазначені у договорі. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування три проценти річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року № 6-49цс12. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Отже, з ухваленням рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2012 року, зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2012 року, про стягнення боргу у 2012 році, яке набрало законної сили 27 червня 2012 року, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за договором позики не припинилося. Ураховуючи наведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу за весь період прострочення є обґрунтованими. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. При визначенні розміру інфляційний втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання приймає до уваги індекс інфляції за грудень 2015 року у розмірі 100,7, оскільки позивач використала невірний показник сукупного індексу інфляції за 2015 рік - 143,3. Тому за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики за період з 15 грудня 2015 року по 31 грудня 2021 року з урахуванням суми заборгованості у розмірі 368 312,80 грн. та індексів інфляції сума інфляційних втрат становить у розмірі 205 150,22 грн. За прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики за період з 15 грудня 2015 року по 18 січня 2022 року з урахуванням суми заборгованості у розмірі 368 312,80 грн. три проценти річних становить у розмірі 67 416,37 грн. Отже, за встановлених обставин позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов`язання підлягають задоволенню частково: стягнути з [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , інфляційні втрати за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 15 грудня 2015 року по 31 грудня 2021 року у розмірі 205 150 (двісті п`ять тисяч сто п`ятдесят) грн. 22 коп. та три проценти річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 15 грудня 2015 року по 18 січня 2022 року у розмірі 67 416 (шістдесят сім тисяч чотириста шістнадцять) грн. 37 коп. В решті позовних вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 774,20 грн. відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 272 566,59 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 2 718,72 грн. (272 566,59 грн. х 100% : 277 416,21 грн. = 98 % х 2 774,20 грн.).

Outcome: partial