Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

Адвокат Фармуга\~Василь Степанович звернувся до\~Снятинського районного\~суду Івано-Франківської\~області в\~інтересах [PERSON] \~із позовною\~заявою до Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування\~заявлених вимог\~позивач посилається\~на те,\~що [INFO] померла його мати [PERSON] . Померлій на підставі державного акту на право власності на землю серії Р1 № 198164, виданого 18 лютого 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 563, належали земельні ділянки, а саме: земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,589 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,663 га, загальною площею 1,25 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Вовчківської сільської ради. Внаслідок смерті [PERSON] спадкоємцем за законом на земельні ділянки став позивач по справі. У зв`яку з тим, що державний акт на земельні ділянки був виданий на ім`я померлої [PERSON] після її смерті, спадкоємцем за законом якої є позивач, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. У своїй позовній заяві позивач просив суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки, а саме: земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,589 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,663 га, загальною площею 1,25 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Вовчківської сільської ради,\~які належали\~на підставі\~Державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії серії\~Р1\~№ 198164,\~виданого 18\~лютого 2003\~року та\~зареєстрованого в\~Книзі записів\~державних актів\~за №\~563, [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Вовчківці Івано-Франківської області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області Кушик В. в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та ухвалити рішення на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 лютого 1999 року Вовчківською сільською радою Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 5. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 жовтня 1950 року Заболотівським Рай. ЗАГС, [PERSON] народився [INFO] в с. Вовчківці Заболотівського району Станіславської області, про що складено відповідний актовий запис № 35. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Згідно з довідкою про право власності, що видається в зв`язку з оформленням спадщини № 892 від 01.09.2022, виданою Снятинською міською радою, згідно з записами погосподарської книги № 1 за 1995-2000 роки за [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Вовчківці числиться майно. [PERSON] не була останнім членом двору. В господарстві по [ADDRESS] окрім померлої на день її смерті ніхто не був зареєстрований і не проживав. Господарський двір станом на 1991 рік відносився до суспільної групи, як колгоспний двір. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався у Вовчківській сільській раді № 33 від 25.11.1997. Згідно з довідкою № 893 від 01.09.2022, виданою виконавчим комітетом Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, після смерті [PERSON] , яка проживала в [ADDRESS] , в управління спадковим майном вступив її син [PERSON] , 1950 р.н. Згідно з довідкою № 895 від 01.09.2022, виданою виконавчим комітетом Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, на день смерті померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в [ADDRESS] , в господарстві ніхто не був зареєстрований і не проживав. Згідно з довідкою № 876/02-14 від 25 серпня 2022 року, виданою державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С., після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка проживала у с. Вовчківці Коломийського району Івано-Франківської області, заведена спадкова справа за № 225/2022 на підставі заяви про видачу спадщини за законом № 535 від 05 серпня 2022 року сина померлої [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Заяв від інших спадкоємців не надходило. Відповідно до копії заповіту від 25.11.1997, посвідченого секретарем Вовчківської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилося із чого б воно не складалося і взагалі все, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 57931306 від 16.10.2019, за № 64897518 зареєстрований дублікат заповіту після смерті [PERSON] . Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69674399 від 05.08.2022, за № 69548103 зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON] . З копії Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 198164, виданого 18.02.2003, вбачається, що [PERSON] належать на праві приватної власності земельні ділянки, а саме: земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,589 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,663 га, загальною площею 1,25 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Вовчківської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 563. Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 877/02-31 від 25 серпня 2022 року, державним нотаріусом Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. відмовлено у здійсненні нотаріальної дії [PERSON] , [INFO] , жителю [ADDRESS] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,25 га, що розташовані на території Вовчківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, які належали [PERSON] , померлій [INFO] , на підставі державного акту про право власності на земельні ділянки серії Р1 № 198164, виданого Вовчківською сільською радою 18 лютого 2003 року на ім`я [PERSON] , після її смерті. Отже,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з\~приводу захисту\~позивачем свого\~права власності\~в порядку\~спадкування за\~законом на\~земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали на праві власності його матері на момент смерті, а правовстановлюючий документ на них був виданий після її смерті. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1,\~3\~ст.\~1268\~ЦК України\~передбачено,\~що спадкоємець\~за заповітом\~чи за\~законом має\~право прийняти\~спадщину або\~не прийняти\~її.\~Спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 158 ЗК України земельні спори\~вирішуються судами,\~органами місцевого\~самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що 25.11.1997 [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла [PERSON] . Проте, згідно з довідкою державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори Білоконь К.С. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа за № 225/2022 на підставі заяви про видачу спадщини за законом № 535 від 05 серпня 2022 року сина померлої [PERSON] . Заяв від інших спадкоємців не надходило. З наведеного\~вище вбачається,\~що спадкування\~за заповітом\~після смерті\~ [PERSON] \~не відбулось,\~оскільки спадкоємець\~за заповітом\~ [PERSON] \~із заявою\~про прийняття\~спадщини у\~6-місячний\~строк до\~нотаріуса не\~зверталась,\~а також\~не вважається\~такою,\~що прийняла\~спадщину відповідно\~до ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК України,\~а тому відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину. Оскільки спадкоємець за заповітом спадщину не прийняла, спадкування майна померлої [PERSON] має відбуватись за законом. Отже,\~з наведених\~матеріалів справи\~судом встановлено,\~що позивач\~\~ [PERSON] ,\~відповідно до\~ст.\~1261\~ЦК України,\~є єдиним\~спадкоємцем першої\~черги за\~законом після\~смерті його\~матері [PERSON] .\~Спадщину позивач\~прийняв відповідно\~до вимог\~закону.\~Однак через\~те,\~що державний\~акт на\~земельні ділянки\~виданий на\~ім`я померлої\~після її\~смерті,\~позивачу нотаріусом\~було відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~ці земельні\~ділянки. Судом також\~встановлено,\~що відповідно\~до Державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серії\~Р1\~№ 198164\~померлій [PERSON] на момент її смерті належали на праві приватної власності земельні ділянки, а саме: земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,589 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,663 га, загальною площею 1,25 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Вовчківської сільської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 563. Однак за життя [PERSON] не отримала Державного акту на право приватної власності на землю, а зазначений правовстановлюючий документ був виданий вже після її смерті. Суд вважає, що право позивача, у зв`язку з тим, що останній вчинив усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивач має право на звернення до суду з позовними вимогами про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування за законом. Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] , як спадкоємець померлої [PERSON] , має право на спадкування за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті останньої, оскільки позивач прийняв спадщину та не відмовлявся від її прийняття. [PERSON] прийняв у\~спадщину земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а останній за життя належали спірні земельні ділянки, що підтверджено державним актом на право власності на землю, хоча й виданим після її смерті, а отже право власності на земельні ділянки перейшло до спадкоємця [PERSON] за загальними правилами спадкування зі збереженням їх цільового призначення. Ураховуючи викладене вище, приймаючи до уваги у сукупності письмові докази по справі, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги\~про визнання за [PERSON] права власності на майно в порядку спадкування за законом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивача, яким судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved