Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась \~до суду з вищезгаданим позовом до [PERSON] просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 65,4 кв.м, загальною площею 102,4 кв.м. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з червня 2011 року до теперішнього часу відкрито та безперервно більше 10 років проживає у будинку за адресою [ADDRESS] , користується ним, та за власні кошти здійснює в ньому поточні ремонтні роботи. 04 червня 2012 року, вона придбала шифер, цвяхи шиферні, цемент та профлист, які були необхідні для ремонту шиферної покрівлі вищезазначеного будинку. Додатково, з метою утримання майна нею було придбано та в подальшому замінено металопластикові труби на нові, а також газовий шланг. Зазначені роботи були проведені у зв`язку з купівлею газового котла Vаіllant. 17 жовтня 2013 року, у зв`язку з наявною в неї заборгованістю представниками ПАТ «КРИВОРІЖГАЗ» було здійснено відключення та опломбування газового крану домоволодіння. В подальшому газопостачання було відновлено. З метою підтримання домоволодіння у належному стані та комфортного проживання щомісячно сплачує у повному обсязі комунальні платежі з свого карткового рахунку. З метою обігріву будинку, 08.11.2022 року придбала вугілля в кількості 1 тонна, про що свідчить товарний чек. Квитанції про сплату комунальних платежів у неї збереглись не в повному обсязі з тої причини, що робився ремонт будинку та вони були втрачені. У вищевказаний будинок вона заселилась у червні 2011 року, за згоди відповідача [PERSON] , яка на час вселення була спадкоємцем померлого власника будинку. Вони домовилися, що вона переоформить на неї домоволодіння, після оформлення спадщини на себе. [PERSON] спадщину не оформила, фактично її прийнявши за наявною пропискою в будинку. Приблизно у 2012 році, [PERSON] , терміново виїхала за межі країни до Росії на заробітки, пообіцявши по приїзду переоформити будинок на неї. До теперішнього часу вона не повернулась. Останній раз, в телефонній розмові вона навесні 2021 року зазначила, що вона все одно володіє та користується будинком понад 10 років, сплачує комунальні послуги, жодних претензій на будинок вона не пред`являє та не пред`явить у майбутньому. Додатково повідомила, що повертатись в Україну не буде, адже має нове місце проживання, сім`ю та високооплачувану роботу. Окрім того, зазначила, що жодних спадкоємців, окрім неї на будинок немає, вона є єдиним законним власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що набула права власності на домоволодіння в порядку набувальної давності, тому звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.11.2022 року було відкрито провадження по справі в загальному позовному провадженні та призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.12.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву та просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити вимоги позову в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Правом надання відзиву на позов не скористалась, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст.\~178, ч. 4 ст.\~223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи,\~\~встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що спірні правовідносини виникли між сторонами щодо наявності або відсутності у позивача права власності на частку нерухомого майна, належного померлому, яке виникло за набувальною давністю, внаслідок чого до таких відносин слід застосувати положення Цивільного кодексу України, які регулюють питання виникнення права власності. Матеріалами справи встановлено, що відповідачу на праві приватної власності належить домоволодіння з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , а саме: житловий будинок під літ. А-1, загальною площею 102,4 кв.м та житловою площею 65,4 кв.м, сарай Б, вбиральня В, погріб Г, паркан 1-4, водо колонка 1. Згідно з актом, що затверджений головою квартального комітету від 12.09.2022 вбачається, що [PERSON] з червня 2011 року по теперішній час відкрито та безперервно проживає у дубинку за адресою: [ADDRESS] , користується ним та за власні кошти проводить в ній поточний та капітальні ремонти, утримує його, сплачує комунальні послуги. Як вбачається з квитанцій, наданих позивачем, [PERSON] регулярно сплачувала комунальні платежі, нараховані за користування спірним житловим будинком. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.\~\~Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 та 4 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. При цьому відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року N 5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: - майно може бути об`єктом набувальної давності; - добросовісність володіння; - відкритість володіння; - давність володіння та його безперервність; - відсутність інших осіб, які претендують на це майно; - відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності. Таким чином, судом було встановлено, що позивач правомірно заволодів та більше десяти років відкрито та безперервно користується майном у вигляді будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належать [PERSON] , яка в свою чергу, покинула своє майно та переїхали на постійне місце проживання до іншої країни, тому суд вважає правомірним виникнення у позивача права власності на вказане майно за набувальною давністю, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved