Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» є правонаступником Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», що підтверджується протоколом загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» №02/19 від 30 липня 2019 року та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 7 серпня 2019 року. 06 липня 2018 року між позивачем Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та відповідачем [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №3111/215/007217, за умовами якого було застраховано транспортний засіб марки «TOYOTA COROLLA» д.н.з. [NUMBER] . 22.08.2018 року, об 20год 30хв в м.Львові по вул.Нижанківського, 7, відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки «KIA SPORTAGE», д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб в результаті чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «TOYOTA COROLLA» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в ході якого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 14.6 (в) Правил дорожнього руху України. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 20.09.2018року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. Власник пошкодженого автомобіля [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно з умовами договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, рахунку СТО, акту виконаних робіт та інших зібраних у справі документів позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 58 948грн 01грн що підтверджується платіжним дорученням №152313 від 05.09.2018р. Тобто, позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору страхування №3111/215/007217 від 06.07.2018року. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» на підставі полісу АМ/6155235, страхова компанія надала страховий захист своєму страхувальнику - відповідачу та здійснила страхову виплату в межах страхового ліміту на користь позивача у розмірі 44 999грн 93коп. Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Різниця між завданою відповідачем шкодою і шкодою, яка була відшкодована страховою компанією відповідача позивачу становить: 13 438грн 08коп = (58 948грн 01коп (розмір завданої шкоди) - 44 999грн 93коп (сума відшкодування ПрАТ «СК «Саламандра-Україна»). Враховуючи наведене, на адресу відповідача представником позивача була скерована претензія щодо необхідності сплати на користь позивача грошових коштів в сумі 13 438 грн 08 коп, однак, така не була виконана відповідачем. Просить позов задовольнити. Стягнути з відповідача на користь позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» ЄДРПОУ 20113829, суму страхового відшкодування в розмірі 13 438 (тринадцять тисяч чотириста тридцять вісім) грн 08 коп та сплачений судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував заяву про розгляд справи у відсутності строни позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просить суд задовольнити такі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, жодних клопотань про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву на адресу суду не скерував. Як вбачається, з позовної заяви, відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , і саме на цю адресу були скеровані повістки про виклик його в судове засідання. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи та згідно ч.6 ст.128, ст.280 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечила позивачка. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст.5 ЦПК України, суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями 12,13,77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. На підставі ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.08.2018 року, об 20год 30хв в м.Львові по вул.Нижанківського, 7, [PERSON] керуючи автомобілем марки «KIA SPORTAGE», д.н.з. [NUMBER] , перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб в результаті чого здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «TOYOTA COROLLA» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , в ході якого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 14.6 (в) Правил дорожнього руху України. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 20.09.2018року [PERSON] визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений застрахований транспортний засіб марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи 06 липня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та [PERSON] було укладено договір страхування №3111/215/007217, за умовами якого застраховано транспортний засіб марки «TOYOTA COROLLA» д.н.з. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» на підставі полісу АМ/6155235. 23.08.2018року [PERSON] звернувся із заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про виплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №3111/215/007217 від 06.07.2018року. Відповідно до акту виконаних робіт №66311 від 28.11.2018року на підставі договору №66311 від 20.11.2018року виконано ТзОВ «Сервісний центр «Діамант», вартість виконаних ремонтних робіт по пошкодженому автомобілю марки «TOYOTA COROLLA» д.н.з. [NUMBER] , становить 58 948грн 01коп. Згідно платіжного доручення №152313 від 05.09.2018р. ПАТ «СК «Універсальна» на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, рахунку СТО, акту виконаних робіт та інших зібраних по справі документів здійснила виплату [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 58 948грн 01грн. На підставі страхового акту №0019666.08.18/1, складеного ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» та полісу АМ/6155235 від 12.07.2018року, страхова компанія надала страховий захист своєму страхувальнику - відповідачу та здійснила страхову виплату в межах ліміту на користь ПАТ «СК «Універсальна» в розмірі 44 999грн 93коп. Статтею 1 Закону України «Про страхування» №85/96-ВР від 07.03.1993 року передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Із статті 8 Закону України "Про страхування" вбачається, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до вимог ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Стягнути з відповідача на користь позивача різницю між отриманим розміром спричиненої шкоди і страховим відшкодуванням в сумі 13 438грн 08коп. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved