Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

Представник [PERSON] - адвокат Молявчик О.В. звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обгрунтування позову зазначено, що 11.01.2018 між [PERSON] та ТОВ «Веллфін» в електронній формі був укладений договір позики №381216, за умовами якого позивачу були надані грошові кошти в сумі 2500,00 грн. зі строком погашення до 05.05.2022. Додатком до Договору був графік платежів із зазначенням сум та періодів, згідно якого позивач повинен виплачувати кредит. Він дотримувався умов договору та вчасно сплатив позику в повному обсязі. Про те, що у нього існує заборгованість йому ніхто не повідомляв. В травні 2021 року поштовим листом позивач отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, підставою відкриття якого був виконавчий напис нотаріуса №90407 від 05.04.2021 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» кредитної заборгованості за договором позики №381216 від 11.02.2018 в сумі 74487,50 грн.. Позивачу невідомо, яким чином нараховувалася заборгованість, її розрахунок, чому взагалі існує заборгованість, якщо він повністю сплатив суму позики в розмірі 2500,00 грн.. З огляду на викладене просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Головкіної Я.В. №90407 від 05.04.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості за кредитним договором в сумі 74287,50 грн., а також стягнути із відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 06.06.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 21). Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження сторонами не подано. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Малявчик О.В. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надіслав до суду заяв,у в якій позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просив його задоволити, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення суду в разі неявки відповідача в судове засідання. Справу просив розглядати у відсутність позивача та його представника. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача відповідно до ст. 211 ч.3 ЦПК України, враховуючи що сторона скористалася своїми процесуальними правами. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» та третя особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подали, про причини неявки не повідомили. Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається. З огляду\~на вищевикладене\~та за\~умов існування\~усіх підстав,\~суд прийшов\~до висновку\~про ухвалення\~заочного рішення,\~про що\~було постановлено\~мотивовану ухвалу\~від 11.01.2023. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Відповідно до Договору позики №381216 від 11.02.2018 (а.с. 13-15), укладеного між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] , останній отримав кошти в позику в сумі 2500,00 грн.. Позика надавалася позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця, за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. 05.04.2021 у м. Обухів Київської області приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №90407, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості за кредитним договором №381216 від 11.02.2018, укладеним між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] за період з 24.04.2018 по 01.03.2020 в сумі 73487,50 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 2500,00 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 70987,50 грн., а також 800 грн. плата за вчинення виконавчого напису, а всього 74287,50 грн (а.с. 11). Постановою державного виконавця Вінницького районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Клименко Л.Д. від 12.05.2021 відкрито виконавче провадження №65393974 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. №90407 від 05.04.2021 про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики №381216 від 11.02.2018 (а.с. 9-10). Перевіряючи дотримання вимог законодавства щодо підстав вчинення приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. виконавчого напису від 05.04.2021, реєстровий №90407, суд дійшов висновку про доведені порушення закону при його вчмненні з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2\~постанови Кабінету Міністрів України від\~\~29 червня 1999 року № 1172\~\~ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса»\~зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. Отже, приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, не були чинними на час вчинення спірного виконавчого напису. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ч. 1\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що\~\~з\~\~дня виникнення\~\~права\~\~вимоги\~\~минуло\~\~не\~\~більше\~\~трьох\~\~років,\~\~а\~\~у відносинах між підприємствами, установами та\~\~організаціями\~\~-\~\~не більше одного року; якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, кредитна заборгованість, у зв`язку з наявністю якої було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не є безспірною. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Змістом позовних вимог є визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. від 05.04.2021, зареєстрованого в реєстрі №90407 таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява не містить вимог про недійсність договору позики, а тому, враховуючи доведеність безпідставного вчинення виконавчого напису, обставини щодо дотримання істотних обставин договору судом не досліджувались. Встановлені обставини дають підстави для визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. від 05.04.2021, зареєстрованого в реєстрі №90407, таким, що не підлягає виконанню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подачу позову в розмірі 992,40 грн.. Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу в сумі 10000,00 грн. то, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Частиною1\~статті 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. \~ \~ \~ \~Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів позову долучено Договір на надання правничої допомоги від 15.06.2021, укладеного між позивачем [PERSON] та адвокатом Молявчиком О.В., в якому вказано, що клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі, визначеному за погодженням сторін; квитанцію б/н від 15.06.2021, відповідно до якої [PERSON] сплатив адвокату Молявчику О.В. гонорар за правову допомогу в сумі 10000,00 грн.. При цьому, суд вважає необхідним зазначити, що дана сума гонорару є неспівмірною із складністю справи та часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) з огляду на те, що представник позивача є професійним адвокатом з 2016 року, жодного разу до суду не з`явився, подавав заяви про розгляд справи у його відсутність, тобто дана сума гонорару є завищеною. Разом із тим, враховуючи те, що відповідачем, в силу приписів ст. 137 ЦПК України, не було подано до суду клопотань про зменшення витрат на правничу допомогу, дана сума є гонораром адвоката, тому понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved