Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , у якому просить стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до припинення ним навчання або до досягнення ним 23-річного віку, починаючи з дня пред`явлення позову. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що [PERSON] є його батьком. Пояснив, що на даний час у відповідача відсутній обов`язок по сплаті аліментів на утримання позивача, у зв`язку з досягненням останнім повноліття, однак, наразі позивач є студентом 1-го курсу денної форми навчання у Харківському національному університеті радіоелектроніки, навчається на бюджетній формі навчання. Строк навчання з 01.10.2022 до 31.07.2026. У зв`язку з навчанням [PERSON] не має можливості працювати та у нього відсутні будь-які джерела доходу. Вказав, що він повністю перебуває на утриманні матері, проте, її доходів недостатньо для забезпечення нормального існування, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, оплату місця проживання у м. Харкові, на проїзд до місця навчання, а також на інші супутні витрати. Позивач вказав, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки він фізично здоровий, інших утриманців не має, працює і отримує регулярний дохід. Іншою інформацією про відповідача позивач не володіє, оскільки сторони не спілкуються. Позивач вважає, що відповідач має можливість утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, узв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на його утримання до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 20.12.2022 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання. Заходи забезпечення позову не вживались. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.10.2004, батьками [PERSON] , [INFO] , є відповідач у справі [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] досяг повноліття. [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання Харківського національного університету радіоелектроніки, термін навчання - з 01.10.2022 по 31.07.2026, навчається на бюджетній формі навчання, стипендію не отримує, що підтверджується довідкою Харківського національного університету радіоелектроніки від 03.11.2022 № 22/600 (а.с.7). Згідно з довідкою про місце проживання особи від 14.01.2019 № 10-17/3, виданою виконавчим комітетом Крисинської сільської ради Богодухівського району Харківської області, а також довідкою Крисинського старостинського округу від 13.10.2022 № 412, [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] з 27.02.2018 разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.6, 9). Як вбачається відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 12.10.2022 № 2004-22-01159, в період з 1 кварталу 2022 року по 2 квартал 2022 року [PERSON] доходів не отримував (а.с.8). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Частина 1 ст. 199 СК України передбачає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 також зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у частці від заробітку залежить від наявності у відповідача такої можливості та з урахуванням можливості надання утримання іншим із батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] , [INFO] , є студентком 1 курсу денної форми навчання Харківського національного університету радіоелектроніки, та у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги. Також матеріалами справи підтверджено, що позивач проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Суд враховує, що обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, покладається на обох батьків, та те, що батьки мають рівні права стосовно дитини. При цьому, відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги у повному обсязі, про що зазначив у відповідній письмовій заяві. Згідно з ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Щодо вимоги позивача про встановлення мінімального розміру аліментів не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначає, що [PERSON] вже досяг повноліття і відповідно до ст. 200 СК України аліменти на повнолітню доньку стягуються у частині від заробітку (доходу) платника аліментів, без урахування неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12.03.2018 по справі № 569/8960/17, який вказав на те, що мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку чи сина законом не встановлений. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] та стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на його утримання як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на період її навчання, починаючи з 25.10.2022 (дата пред`явлення позову) та до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] 23-х років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позивач згідно із Законом України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial