Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~У лютому 2021 року позивач ТОВ «Інтеркеш Україна» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи, що 02 квітня 2019 між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7\~000, 00 грн. зі сплатою 73% відсотків річних. Позивач свої зобов`язання виконав повністю, а позичальник станом на 02 лютого 2021 року, вищевказані умови договору не виконала, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором в сумі 39\~579, 73 грн.. Відповідач обов`язки щодо погашення заборгованості в добровільному порядку не виконує, внаслідок чого позивач просить стягнути у судовому порядку суму заборгованості за кредитним договором № 24535-3540003623 від 02.04.2019 року в сумі 39\~579 грн. 73 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~270, 00 грн.. \~ \~ \~ \~Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження, призначено до підготовчого судового засідання. \~ \~ \~ \~Згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 07 квітня 2021 року справу передано до Ленінського районного суду м. Полтави за підсудністю. \~ \~ \~ \~Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11 травня 2021 року прийнято справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 03 серпня 2021 року продовжено строк підготовчого судового засідання. \~ \~ \~ \~Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 16 вересня 2022 року у порядку підготовчого провадження витребувано докази у ТОВ «Інтеркеш Україна» докази. \~ \~ \~ \~08 грудня 2021 року ТОВ «Інтеркеш Україна» виконано вимоги ухвали суду від 16 вересня 2022 року, надано витребовувані документи. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 08 грудня 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Відповідно до положень норм ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України\~судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. За приписами ст.\~263\~ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від\~18.12.2009\~№14\~«Про судове\~рішення у\~цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно достатті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Разом з цим, за приписами ч. 1ст.\~627\~ЦК України відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріалами справи підтверджено, що 02 квітня 2019 між ТОВ «Інтеркеш Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 7\~000,00 грн. зі сплатою 73% річних. Відповідно до п. 2.2.2. п.п. 2) кредитного договору Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти в порядку визначеному Договором. Пунктом 3.1. передбачено, що Сторони домовилися, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка розрахунків, що є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з п. 6.4 договору закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. Судом встановлено, що, відповідачем умови договору позики не виконано. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованість за кредитним договором складає 39\~579, 73 гривень: - 7\~000, 00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 9\~408, 00 грн. - відсотки за користування кредиту; - 22\~370,00 грн. - нараховані штрафні санкції (пеня); - 415, 10 грн. - нараховане інфляційне збільшення заборгованості; - 386, 63 грн. - 3 % річних згідно ст. 625 Цивільного кодексу України. Статтями 525,526\~ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 02 квітня 2019 року, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7\~000,00 гривень підлягають задоволенню. Разом з цим, перевіряючи доводи позивача, щодо стягнення з відповідача відсотків за користування грошовими коштами, а також 3% річних та інфляційних витрат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом у розмірі 73 % річних. Процентна ставка є фіксованою. Враховуючи наявність заборгованості з оплати відсотків за користування кредитними коштами, перевіривши та визнавши арифметично та методологічно правильним розрахунок заборгованості по відсоткам, наданий позивачем, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми заборгованості по відсоткам в розмірі 9\~408,00 грн. За приписами статті 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат слід зазначити, що ст. 625 ЦПК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст.\~625\~ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. Проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048\~ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625\~цього Кодексу не можуть застосовуватися одночасно. Тому за період до прострочення підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048\~ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення стягуються річні проценти відповідно до частини другої статті 625\~ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Перевіряючи наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат суд встановив, що останній відповідає вищевказаним умовам, оскільки нарахування даних сум здійснено поза межами строку дії договору та визнавши арифметично та методологічно правильним даний розрахунок суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог в цій частині. З огляду на вище , суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 39\~579,73 грн.. Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже, з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати у вигляді судового збору, в розмірі 2 270,00 грн..

Outcome: approved