Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

15 листопада 2022 року позивач звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача та третіх осіб по справі, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору у якому зазначила, що у жовтні 2022 року дізналась про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 2489 вчиненого 14 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості у розмірі 40662 грн. 10 коп. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження виявила, що його відкрито за заявою представника відповідача, у виконавчому написі зазначалось про стягнення з неї як боржника заборгованості за кредитним договором 2001143430901 укладеним 05 жовтня 2018 року з АТ «ПУМБ» за період з 29 квітня по 21 листопада 2021 року. Посилаючись на те, що виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом з порушенням встановленого порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а тому він є протиправним та не підлягає виконанню, позивачка просила суд визнати виконавчий напис вчинений 14 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. зареєстрований у реєстрі за № 2489 таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та її представник\~адвокат Яресько Т.В.( за договором про надання правничої (правової) допомоги) в судове засідання не з`явились, до суду направили заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України просив стягнути з відповідача 50% сплаченого судового збору та зменшити витрати на правову допомогу до 3000 грн.( а.с.38-41). Треті особи по справі, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явились, пояснень по суті позовних вимог та заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. Оскільки позивач, її представник і відповідач подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, а інші учасники справи не прибули в судове засідання, відповідно фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2\~ст.247 ЦПК України. З матеріалів справи убачається, що 14 січня 2022 року на підставі заяви представника відповідача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 2489 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором № 2001143430901 укладеним 05 жовтня 2018 року з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є відповідач за період з 29 квітня 2021 року по 21 листопада 2021 року в загальному розмірі 40662 грн. 10 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту\~- 6448,24 грн., простроченої заборгованості за комісією\~0 грн. 0 коп., простроченої заборгованості за відсотками - 8628 грн. 85 коп., строкової заборгованості за сумою кредиту\~-24131 грн. 59 коп., строкової заборгованості за комісією\~0 грн., строкової заборгованості за відсотками\~-1203 грн. 42 коп., та 250 грн.\~за вчинення виконавчого напису ( а.с.12). За заявою відповідача приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. 07 лютого 2022 року було відкрито виконавче провадження №68544136 з примусового виконання вказаного виконавчого напису ( а.с.14). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 вказаного Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Підпунктами 3.2, 3.5. п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 (надалі Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, відповідно до яких, серед іншого, Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною в силі Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 Постанови № 662 були оприлюднені в Офіційному вісник України 21.03.2017 року. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14відмовила в задоволенні заяви про перегляд Ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд в постанові від 29 січня 2019 року у справі 910/13233/17 та постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Відповідно до пункту 1\~постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Натомість з матеріалів справи слідує, що серед документів наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Наданий відповідачем нотаріусу кредитний договір № 2001143430901 від 05.10.2018 року не посвідчений нотаріально, а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім цього з наданих суду документів неможливо встановити, чи надавався нотаріусу на момент вчинення виконавчого напису оригінал кредитного договору, чи мала позивачка безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, оскільки витребувані судом у нотаріуса належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. виконавчого напису №2489, про стягнення з позивачки кредитної заборгованості, суду надано не було. Як і не надано було суду відповідачем документів які надавалися приватному нотаріусу з метою вчинення виконавчого напису так і належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача. Згідно ст.12\~та ст.81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, суд доходить висновку що виконавчий напис було здійснено з порушенням процедури його вчинення визначеної\~ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»\~та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012 року, а тому позовні вимоги позивачки є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. З огляду на положення ст.ст.141 та 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 % судового збору, який підлягав сплаті під час звернення до суду фізичної особи з позовними вимогами немайнового характеру. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в яких зокрема зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Беручи до уваги клопотання представника відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу з огляду на усталену судову практику у зазначеній категорії справ та неспівмірністю їх розміру обсягу і складності виконаної адвокатом роботи (а.с.38-39), яке суд вважає обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат, та доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial