Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

До Дніпровського районного суду м. Києва звернулась [PERSON] з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно заявлених вимог позивач просить суд: стягнути з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 26 000,54 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 32 843,72 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач працювала електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання в ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», на умовах безстрокового трудового договору та була допущена до роботи на підставі наказу №432-к від 14 березня 2011 року. 14 березня 2022 року позивача було звільнено за власним бажанням, на підставі вимог ч.1 ст.38 КЗпП України. Позивач зазначає, що станом на дату складання позовної заяви, відповідач не здійснив виплату заборгованості по заробітній платі за січень-квітень 2020 року, за квітень-червень 2021 року та за березень 2022 року в сумі 26 000,54 грн. На неодноразові звернення позивача з приводу виплати заборгованості по заробітній платі, відповідач не відреагував. Позивач вважає, що відповідач порушив ч.1 ст.116 КЗпП України, письмово не повідомивши її в день звільнення про нараховані суми, належні при звільненні, та не здійснивши їх виплату. За розрахунком позивача, до стягнення підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 березня 2022 року по 18 липня 2022 року в розмірі 32 843,72 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 липня 2022 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. (а.с. 22-23) Копію вказаної ухвали позивачем отримано 26 липня 2022 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Відповідачу копію вказаної ухвали суду 26 липня 2022 року було направлено на відомі електронні адреси, однак повідомлення не було доставлено через помилку доставки. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) від 07 травня 2022 №562, абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 №457 викладено в такій редакції: «Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2022 року №562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі- затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.» Згідно з переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 № 75, Покровська міська територіальна громада Покровського району Донецької області відноситься до відповідних територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені нею обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст.279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в трудових відносинах з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» з 14 березня 2011 року, з 20 серпня 2018 року працювала на посаді електрослюсаря (слюсаря) черговим і по ремонту устаткування 4 розряду, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 9-11). Наказом ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» від 14 березня 2022 року №497/к, звільнено електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування 4 розряду [PERSON] за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, з 14 березня 2022 року (а.с.12). Статтею 21 КЗпП України передбачений обов`язок роботодавця виплачувати працівникові заробітну плату. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З листа ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» від 07 липня 2022 року №01/11-150/11 вбачається, що [PERSON] було звільнено з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» згідно наказу №497/к від 14 березня 2022 року за ч. 1 ст. 38 КЗпП за власним бажанням, в якості виплат, що підлягають виплаті при звільнені [PERSON] було нараховано, після утримання обов`язкових податків та зборів, 26 000,54 грн, а саме: січень 2020 року - 3 333,36 грн; лютий 2020 року - 3 427,86 грн; березень 2020 року - 4 449,76 грн; квітень 2020 року - 4 732,92 грн; квітень 2021 року - 665,42 грн; травень 2021 року - 1 612,32 грн; червень 2021року - 66,04 грн; березень 2021 року - 7 712,86 грн. Усього 26 000,54 грн. Лікарняний лист - 1 403,49 грн за рахунок ФСС. Крім того, допомога по тимчасовій непрацездатності за листом непрацездатності, що сплачується за рахунок коштів ФСС з ТВП у сумі 1 403,49 грн буде виплачена після надходжень коштів до ДП «ВК «Краснолиманська» (а.с.13). Наявність заборгованості відповідача перед позивачем у вищевказаному розмірі також підтверджується довідкою від 07 липня 2022 року №01/11-150/11 (а.с. 14). Виходячи зі змісту довідки, сума заборгованості у розмірі 26 000,54 грн вказана після утримання обов`язкових податків та зборів. Відповідачем не спростовано розміру заборгованості по заробітній платі та іншим виплатам при звільненні, доказів погашення заборгованості також суду надано було. Отже, за викладених вище обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» суми заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 26 000,54 грн підлягають задоволенню. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч. 1 ст. 117 КЗпП України). Як роз`яснено в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Згідно з п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється, якщо працівник не мав заробітку не з вини працівника, виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Відповідно до п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки Пенсійного фонду України форми ОК-7, сума фактичного заробітку/доходу [PERSON] за січень 2022 року становить 7 084,09 грн, за лютий 2022 року - 5 357,27 грн. Отже середньоденна заробітна плата за останні два відпрацьовані на підприємстві відповідача повних місяці, виходячи із загальної кількості робочих днів в цей період - 59, становить 210,87 грн. (а.с.15-16) За період з 15 березня 2022 року по 18 липня 2022 року (дату по яку заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) кількість робочих днів становила: березень 2022 року - 13 робочих днів, квітень 2022 року - 21 робочих днів; травень 2022 року - 22 робочих днів; червень 2022 року - 22 робочих днів; липень 2022 року - 12 робочий день, а всього - 90 робочих днів. Виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 210,87 грн, середній заробіток за час затримки з 15 березня 2022 року по 18 липня 2022 року включно становить: 210,87 грн х 90 днів = 18 978,30 грн. Згідно п. 3 Порядку, всі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 18 978,30 грн з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів при її виплаті. Виходячи з наведеного, позов в частинні стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 14 березня 2022 року по 18 липня 2022 року включно підлягає задоволенню частково. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в розмірі 992,40 грн - в мінімальному розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial