Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Заліщицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), у якій просив визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що батьки позивача [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] та [PERSON] як до народження позивача, так і станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, проживали однією сім`єю, вели спільний побут та мали взаємні права і обов`язки подружжя без реєстрації шлюбу. Враховуючи те, що на момент народження [PERSON] останні не перебували у зареєстрованому шлюбі, відомості про батька позивача було зроблено на підставі ст.135 Сімейного кодексу України, що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, а саме: [PERSON] , громадянин України. Оскільки реєстрація народження позивача відбувалась в порядку ст.135 СК України, останній не вважається таким, що походить від свого батька [PERSON] , що унеможливлює виникнення між сторонами прав і обов`язків батька і дитини, при цьому у позасудовому порядку вирішити вищевказане питання неможливо, що обумовлює доцільність визначення позивача від відповідача лише за рішенням суду. Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 12.12.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі зі встановленням відповідачам 15-денного строку з дня вручення копії ухвали на подання відзиву та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача надійшла до суду заява, у якій просив справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява, в якій просить цивільну справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає, просить суд їх задоволити. Представник Заліщицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) у підготовче судове засідання не з`явився, однак від начальника відділу Надії Рудик надійшла заява, якою вона просила розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.12.1999 року, виданим Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м.Миколаєва, [INFO] у м.Миколаїв народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №573. Як вбачається із заяви [PERSON] , посвідченої 23.12.2022 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Душинською Н.В. та зареєстрованої в реєстрі за №4572, приблизно з 1998 року вона, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проживає однією сім`єю спільно з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким веде спільний побут, має взаємні права та обов`язки. [INFO] у них народився син - [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Зважаючи на те, що під час народження їхнього сина [PERSON] вони з [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі, реєстрацію його народження було здійснено у порядку ст.135 Сімейного кодексу України: прізвище та громадянство батька було зазначено відповідно до інформації матері, а ім`я та по батькові батька було записано за вказівкою матері. При цьому, відповідач [PERSON] дійсно є батьком [PERSON] . Вказаний факт визнаний відповідачем, що стверджується заявою [PERSON] , посвідченою приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Душинською Н.В., та заявою про визнання позовних вимог від 27.12.2022 року. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 8 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Відповідно до п.3 ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ст.126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєтрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.06.2006 року №3 спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно з п.7 вказаної постанови із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття. Відповідно до п.9 цієї постанови відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п.п.20 п.1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, беручи до уваги визнання позову відповідачем, що не суперечить закону, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивач не просить стягувати їх в його користь з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved