Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2018 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 травня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Проте, з часу ухвалення зазначеного рішення суду, розмір витрат на утримання дітей значно зріс, діти потребують більшого догляду та матеріальних коштів для забезпечення їх здоров`я та розвитку. Так, через повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України, позивач була вимушена разом із дітьми виїхати до Польщі і на даний час позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дітей одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, відвідування гуртків тощо, у зв`язку з чим просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дітей з 1/3 частки заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до твердої грошової суми у розмірі 6000 грн. щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилась, але надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності та долучити до матеріалів справи докази щодо придбання дітям зимового взуття. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5,7,8). Як убачається зі змісту позову, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2018 року ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 травня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1,\~5\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, позивач, розпорядившись своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, не надала суду жодного доказу в порядку ст.ст.\~76-80, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують її позовні вимоги, зокрема, доказів розміру сплачуваних відповідачем аліментів на користь позивача, доказів того, що у позивача погіршилось її матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан її здоров`я, доказів того, що у відповідача покращилось матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан здоров`я, доказів наявності у відповідача такого доходу, який би був достатній для сплати аліментів у бажаному позивачем розмірі. Надані при цьому позивачем копії квитанцій про переказ грошових коштів суд не приймає до уваги, оскільки такі є незрозумілими щодо особи одержувача цих коштів та їх цільового призначення. Разом з тим, суд зазначає, що також не приймає до уваги посилання позивача на те, що діти потребують аліментів у більшому розмірі у зв`язку з відвідуванням необхідних гуртків, оскільки такі витрати викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дітей та їх стягнення регулюється положеннями ст. 185 СК України, збільшення ж розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, при цьому, виходячи з положень\~СК України, не ототожнюється. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed