Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

17.11.2022 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом та просить стягувати з [PERSON] аліменти на її користь в твердій грошовій сумі в розмірі 2500грн. починаючи з дня подачі заяви і до закінчення нею навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є її батьком. На дачний час вона досягла повноліття, але продовжує навчання на денному відділенні факультету образотворчого мистецтва та реставрації Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури. У зв`язку з навчанням потребує витрат на проїзд, харчування та одяг, придбання підручників, тощо. Вона у зв`язку з навчанням не має можливості влаштуватись на роботу. Відповідач має постійний регулярний дохід та можливість надати матеріальну допомогу. Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не прибув. Подав заяву про розгляд справи без його участі, заперечив проти задоволення позовних вимог. У відзиві зазначив, що що є інвалідом ІІІ групи загального захворювання безтерміново. Потребує великих матеріальних витрат на придбання необхідних медикаментів, його пенсія становить 2100 грн. на місяць. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач у справі є батьком позивача [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно довідки № 719 від 29 вересня 2022 року [PERSON] є студенткою першого курсу Національної академії образотворчого мистецтва та архітектури. Термін навчання з 12.09.2022 по 30.06.2026 року (а.с.7). Відповідачу [PERSON] встановлена третя група інвалідності безтерміново та протипоказана важка фізична праця (а.с.31). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~Судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). З`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами - будь-яких причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своєму сину судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у зв`язку із об`єктивною потребою позивача у матеріальному утриманні та обмеженою можливістю відповідача надавати матеріальну допомогу суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial