Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

КС «Лозівський взаємний кредит» звернулася до суду з позовом про накладення стягнення на майно [PERSON] , в рахунок погашення боргу поручителя [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28 березня 2016 року між КС «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON] укладений договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 144, на підставі якого банк надав останній кредит у розмірі 5 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 54,00% річних, терміном на 24 місяці з кінцевим строком повернення кредиту до 28 березня 2018 року. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, 28 березня 2016 року між КС «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON] було укладено договір поруки № 144/03, за яким останній погодився у солідарному порядку та у повному обсязі відповідати за належне виконання зобов`язань. Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2018 року, з [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Лозівський взаємний кредит» було стягнуто у солідарному порядку заборгованість за договором споживчого кредиту ПД № 144 від 28 березня 2016 року. На підставі зазначеного рішення суду були виготовлені виконавчі листи, які позивачем, як стягувачем, були направлені на виконання до Зачепилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Позивачеві стало відомо про смерть позичальника [PERSON] , яка настала [INFO] , у зв`язку з чим було направлено претензію кредитора до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області. 26 березня 2019 року позивачем було отримано відповідь Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області про те, що вимога кредитора долучена до спадкової справи та при зверненні спадкоємців за оформленням спадщини буде доведена до їхнього відома, однак інформація про спадкоємців відсутня тому заборгованість не погашена. Крім того, з постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2018 року, позивачеві стало відомо про настання 10 вересня 2018 року смерті поручителя [PERSON] , у зв`язку з чим було направлено претензію кредитора до Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області. 08 серпня 2019 року позивачем було отримано відповідь Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області про доведення претензії кредитора до відома спадкоємця, яким є [PERSON] , що є відповідачем у справі, проте заборгованість спадкоємцем не погашена. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03 вересня 2019 року позивачеві стало відомо про те, що відповідач [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував земельну ділянку загальною площею 5,1822 га, яка розташована на території Леб`язької сільської ради Красноградського (Зачепилівського) району Харківської області. Вартість 1 га землі у зазначеному районі, відповідно до даних Держгеокадастру України становить 32 237,00 грн., тобто вартість успадкованої земельної ділянки становить 167 058,58 грн. (32237,00 х 5,1822 га), що значно перевищує розмір заборгованості. Позивач вважає, що оскільки відповідач прийняв спадщину та до складу спадщини увійшли в тому числі і кредитні зобов`язання померлого, тому просить суд накласти стягнення на майно [PERSON] , що одержано в натурі у якості спадщини у розмірі 6 792,63 грн. (шість тисяч сімсот дев`яносто дві грн.. 63 коп.) в рахунок погашення боргу поручителя [PERSON] , померлого [INFO] . Представник відповідача - адвокат Шаповалов П.В. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в повному обсязі КС «Лозівський взаємний кредит» в задоволенні позову. В обґрунтування відзиву представник відповідача посилався на те, що позивачем не надано детального розрахунку скільки саме первісний боржник [PERSON] або поручитель [PERSON] сплатили коштів за борговими зобов`язаннями. Крім того позивачем не надано інформації станом на вересень 2021 року, чи оформлялася спадщина після смерті [PERSON] та чи оформлялася спадщина після смерті [PERSON] іншими особами, оскільки відповідач успадкував лише одну земельну ділянку, а крім цього залишилося і інше спадкове майно, яке могло перейти до інших спадкоємців, а саме: житловий будинок в с. Леб`яже Красноградського (Зачепилівського) району Харківської області та земельна ділянка з кадастровим номером 632281500:01:000:0047. Від представника позивача Стацевича С.К. надійшла заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Шаповалов П.В надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 28 березня 2016 року між КС «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON] укладений договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 144, на підставі якого банк надав останній кредит у розмірі 5 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 54,00% річних, терміном на 24 місяці з кінцевим строком повернення кредиту до 28 березня 2018 року. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, 28 березня 2016 року між КС «Лозівський взаємний кредит» та [PERSON] було укладено договір поруки № 144/03, за яким останній погодився у солідарному з [PERSON] порядку та у повному обсязі відповідати за належне виконання останньою зобов`язань за укладеним кредитним договором. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2018року, у справі № 629/890/18, позовні вимоги Кредитної спілки «Лозівський взаємний кредит» були задоволені та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Лозівський взаємний кредит» прострочену суму боргу по кредиту по лютий 2018 року включно в розмірі 2 826,52 (дві тисячі вісімсот двадцять шість грн. 52коп.) гривень, суму заборгованості по відсотках по лютий 2018 року включно в розмірі 1 767,93(одна тисяча сімсот шістдесят сім грн. 93 коп.) гривень, залишок по кредиту за березень 2018року в сумі 349,56 (триста сорок дев`ять грн. 56 коп.) гривень за договором споживчого кредиту ПД № 144 від 28 березня 2016 року. Також стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Лозівський взаємний кредит» сплачений судовий збір у розмірі по 881,00 (вісімсот вісімдесят одна грн. 00 коп. ) гривень з кожного. Вищевказане рішення суду набрало законної сили 15 червня 2018 року та на його виконання були виготовлені виконавчі листи. [INFO] померла [PERSON] , тому КС «Лозівський взаємний кредит» направила претензію кредитора до Лозівської державної нотаріальної контори, але спадкоємці померлої не звернулись до нотаріальної контори з питань оформлення спадкової справи, тому нотаріальна контора позбавлена можливості повідомити спадкоємців щодо існуючої суми боргу та станом на 26 березня 2019 року інформація про спадкоємців відсутня. Після смерті позичальника нарахування процентів зупинено. [INFO] [PERSON] помер. 22 січня 2019 року, у порядку ст. 1281 ЦК України, КС «Лозівський взаємний кредит» направило претензію кредитора до Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області, у відповідь на яку 08 серпня 2019 року нотаріальною конторою позивачеві повідомлено, що його претензія доведена до відома спадкоємців. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10 липня 2019 року за № 32329798 спадкоємцем померлого [PERSON] є відповідач [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину № 667 від 10 липня 2019 року, видане державним нотаріусом Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області), який успадкував земельну ділянку площею 5,1822 га, яка розташована за адресою: Харківська область, Красноградський (Зачепилівський) район, Леб`язький старостинський округ. За підрахунками позивача відповідно до офіційних даних вебсайту Держгеокадастру України станом на 01.01.2021 вартість успадкованої [PERSON] земельної ділянки становить 167 058,58 га, що перевищує суму боргу померлого [PERSON] 21 листопада 2019 року КС «Лозівський взаємний кредит» направлено [PERSON] вимогу кредитора на суму 6 792,63 грн. від 21.11.2019 за № 21/11/1. Станом на час звернення до суду з позовом [PERSON] до КС «Лозівський взаємний кредит» стосовно сплати заборгованості померлого [PERSON] шляхом одноразового платежу не звертався, вимоги кредитора не задовольнив. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст.1268та в ст. 1269 ЦК України. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом установлено та не заперечується сторонами, що відповідач прийняв частину спадщини після померлого [PERSON] , а саме земельну ділянку площею 5,1822 га. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. В силу ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст.ст.1281,1282 ЦК України, зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц). Згідно постанови ВС у справі № №640/6274/16-ц від 18 вересня 2019 року при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст.1282 ЦК України, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1ст.1282 ЦК України. Оскільки, боржник помер, відтак відповідати перед кредитором на підставі ст.ст. 1281,1282 ЦК України, за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, КС «Лозівський взаємний кредит», як позивач, зобов`язана довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого [PERSON] , він прийняв після його смерті спадщину, а також вартість майна, прийнятого у спадщину. Окрім того, у своїй постанові №587/381/15-ц від 04 лютого 2021 року, з урахуванням положень ст.ст.1281,1282 ЦК України, Верховний Суд зазначив, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Разом з тим, до позовної заяви КС «Лозівський взаємний кредит» на дату її подання до суду не надано детального розрахунку кредитної заборгованості, а саме скільки первісним боржником [PERSON] та (або) [PERSON] сплачено коштів за борговими зобов`язаннями. Крім того, позивачем не надано актуальної інформації станом на вересень 2021 року про те, чи оформлялася спадщина після [PERSON] , оскільки посилання на відомості за 2018 рік є застарілими. Також позивачем не надано актуальної інформації станом на вересень 2021 року про те, чи оформлялася спадщина після смерті [PERSON] іншими особами, адже позивачем у позові зазначено, що відповідач вступив у спадщину лише на частину спадкового майна [PERSON] , а саме на земельну ділянку за кадастровим номером 632281500:01:000:0048, площею 5,1822 га. Однак після смерті [PERSON] залишилося інше спадкове майно, яке могло перейти до інших спадкоємців, зокрема житловий будинок в с. Леб`яже Красноградського району Харківської області та земельна ділянка за кадастровим номером 632281500:01:000:0047. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає, що заявлені КС «Лозівський взаємний кредит» позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Судові витрати по сплаті судового збору, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed