Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Кізік А.М., звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Позов обґрунтований наступними обставинами. 04.11.2021 [PERSON] прийнято на посаду провідного інженера з інструменту відділу управління матеріальними ресурсами в Автобазі Управління справами Апарату Верховної Ради України. 24.02.2022 у зв`язку зі збройною агресією рф проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 на території України введено в дію правовий режим воєнного стану, починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб. В подальшому, строк дії правового режиму воєнного стану неодноразово був продовжений на підставі відповідних указів Президента. 28.02.2022 Автобазою Управління справами Апарату Верховної Ради України прийнято наказ №15-2/02-7 «Про роботу Автобази в умовах воєнного стану», згідно з яким в організації запроваджено простій працівників, які не залучаються до роботи в умовах воєнного стану, а саме, працівників відділу транспорту, технічного відділу, майстерні, відділу організаційної безпеки дорожнього руху, відділу кадрів, бухгалтерської служби, відділу управління матеріальними ресурсами, господарського відділу. Позивач стверджує, що його не було повідомлено про порядок виконання трудових обов`язків в умовах воєнного стану, а також те, чи було його залучено до роботи в умовах воєнного стану. Крім цього, позивач посилається й на те, що про порядок і місце роботи в умовах запровадження в організації простою його також не було повідомлено. 30.03.2022 позивачем підписано контракт добровольця територіальної оборони, терміном на 3 роки. Про укладення контракту позивач повідомив відповідача, оскільки останній є його роботодавцем. 19.04.2022 відповідачем прийнято наказ №96-ВК, згідно з яким позивача було увільнено від виконання роботи, починаючи з 30.03.2022, у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони, зі збереженням робочого місця, посади і середнього заробітку на період виконання таких обов`язків. 29.06.2022 відповідачем прийнято наказ №201-ВК, згідно з яким, дію наказу від 19.04.2022 №96-ВК «Про увільнення [PERSON] від роботи у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони» припинено з 01.06.2022 через відсутність документів, що підтверджують залучення з 23.04.2022 по 14.06.2022 до виконання трудових обов`язків добровольця територіальної оборони [PERSON] , провідного інженера з інструменту. Позивач вказує, що зазначений наказ фактично винесено минулою датою, а саме, скасовано його увільнення від 01.06.2022, тоді як сам наказ прийнято лише 29.06.2022. Також, в телефонному режимі позивачем неодноразово надавались пояснення безпосередньому керівнику позивача [PERSON] про обставини залучення позивача до виконання обов`язків добровольця територіальної оборони. Незважаючи на наказ про увільнення позивача від виконання трудових обов`язків та контракт добровольця, відповідачем ініційовано службове розслідування відносно причин відсутності позивача на робочому місці. Позивачем неодноразово надавались пояснення і довідки про залучення його до виконання обов`язків добровольця. Відповідачем було складено акт службового розслідування від 07.07.2022 №123, згідно із яким, службовим розслідуванням встановлено відсутність документів, що підтверджують залучення [PERSON] до виконання обов`язків добровольця територіальної оборони [INFO] і за період з 16.05.2022 по 03.07.2022 року. За результатами службового розслідування було рекомендовано звільнити позивача з посади провідного інженера з інструменту відділу управління матеріальними ресурсами за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, а також вжити заходи з повернення неправомірно отриманого середнього заробітку за час вимушеного прогулу: - половину середнього заробітку за період з 26.04.2022 по 29.04.2022, за період з 02.05.2022 по 05.05.2022, за період з 09.05.2022 по 13.05.2022; - середній заробіток за 06.05.2022, а також за період з 16.05.2022 по 31.05.2022. Позивач стверджує, що відповідач не повідомив його ні про початок службового розслідування, ні про його результати, відповідно, відповідач не ознайомив позивача з актом службового розслідування. На підставі зазначеного акту відповідачем було прийнято накази: - від 08.07.2022 №214 «Про вжиття заходів щодо повернення провідним інженером з інструменту [PERSON] надмірно отриманого середнього заробітку», згідно з яким середній заробіток, отриманий позивачем за період з 06.04.2022 по 31.05.2022, є неправомірно отриманим і підлягає поверненню; - від 08.07.2022 №215 «Про звільнення [PERSON] », згідно з яким позивача звільнено з посади провідного інженера з інструменту відділу управління матеріальними ресурсами за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП. Крім цього, позивач зазначає, що 29.06.2022 відповідачем було прийнято наказ №201-ВК, відповідно до якого з 01.06.2022 увільнення позивача від виконання трудових обов`язків припинено. Позивач стверджує, що вказаний наказ прийнято на підставі доповідної записки начальника відділу управління матеріальними ресурсами [PERSON] , проте дата доповідної записки відсутня. Крім цього, посилається на те, що зроблений в наказі висновок про відсутність документів, що підтверджують залучення позивача до виконання обов`язків добровольця територіальної громади в період з 23.04.2022 по 14.06.2022 є недостовірним, оскільки позивачем було надано копію контракту, в якому визначено строк виконання обов`язків - три роки, а в наказі про увільнення позивача від виконання трудових обов`язків не передбачено, що позивача увільнено від виконання трудових функцій на період безпосередньої участі позивача з виконання обов`язків добровольця територіальної громади. Посилається й на те, що при прийняті наказу від 29.06.2022 №201-ВК права позивача як працівника були порушені, оскільки його не поінформовано про порядок, строки та умови праці, зокрема, його не було належним чином повідомлено про необхідність надання будь-яких доказів, що підтверджують виконання позивачем обов`язків добровольця територіальної оборони, і його не було повідомлено про прийняття такого наказу та про необхідність приступити до виконання трудових обов`язків. З огляду на те, що звільнення є незаконним, позивач також вважає, що він має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У зв`язку з наведеними обставинами, позивач просить суд накази Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України від 29.06.2022 №201-ВК «Про припинення дії наказу від 19.04.2022 №96-ВК», від 08.07.2022 №214-ВК «Про вжиття заходів щодо повернення провідним інженером з інструменту [PERSON] неправомірно отриманого середнього заробітку», від 08.07.2022 №215-ВК «Про звільнення [PERSON] » скасувати, поновити його на посаді провідного інженера з інструменту в Автобазі Управління справами Апарату Верховної Ради України і стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. 15.08.2022 ухвалою Дарницького районного суду міста Києва позов [PERSON] залишено без руху. 30.08.2022 на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків. 20.09.2022 ухвалою Дарницького районного суду міста Києва відкрито провадження у даній справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 24.10.2022 на адресу суду від відповідача Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач позов не визнав з наступних підстав. [PERSON] був залучений до виконання обов`язків добровольця територіальної оборони в період з 09.04.2022 по 15.05.2022. 24.06.2022 безпосередній керівник [PERSON] начальник відділу управління матеріальними ресурсами звернувся до директора Автобази з доповідною запискою про призначення службового розслідування за фактом відсутності позивача на робочому місці. 29.06.2022 Автобазою Управління справами Апарату Верховної Ради України видано наказ №201-ВК «Про припинення дії наказу директора Автобази» від 19.04.2022 №96-ВК «Про увільнення [PERSON] від виконання роботи у зв`язку із виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони» через відсутність документів, що підтверджують залучення [PERSON] до виконання обов`язків добровольця територіальної оборони в період з 23.04.2022 по 14.06.2022. 04.07.2022 начальник відділу кадрів Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України звернувся до директора Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України з доповідною запискою про призначення службового розслідування за фактом відсутності [PERSON] на робочому місці в період з 30.03.2022 по 03.07.2022. В той же день позивач звернувся до директора Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України з доповідною запискою, в якій зазначив, що, згідно з контрактом, укладеним між ним та ДФТГ Козинської територіальної громади він залучений до резерву з 30.03.2022 по зазначений момент (день звернення з доповідною запискою до директори [PERSON] ), а також те, що він увільнений від виконання трудових обов`язків до кінця виконання обов`язків добровольця ДФТГ. Проте, на думку відповідача, ці два твердження суперечать змісту контракту і наказу від 19.04.2022 №96-ВК. Крім цього, звертає увагу, що [PERSON] , відповідно до наказу від 19.04.2022 №96-ВК був увільнений від роботи з 30.03.2022, у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період виконання таких обов`язків, а не на час дії контракту добровольця територіальної оборони. 04.07.2022 директором Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України видано наказ №15-2/03-1-88 «Про проведення службового розслідування», згідно з яким наказано в період з 05.07.2022 по 07.07.2022 провести службове розслідування стосовно правомірності відсутності на робочому місці [PERSON] в період з 30.03.2022 по 03.07.2022 включно. 07.07.2022 службове розслідування завершено і за його результатами складено акт, згідно з яким комісією було встановлено, що залучення [PERSON] до виконання обов`язків добровольця територіальної оборони в робочий час з неможливістю виконання ним своїх обов`язків за трудовим договором підтверджується наданими документами в період з 30.03.2022 по 25.04.2022. Причини неприбуття [PERSON] на робоче місце в період з 16.05.2022 по 03.07.2022 не підтверджуються жодними документами, тому періоди з 26.04.2022 по 28.04.2022 з 12:45 год. по 17:00 год. щодня, 29.04.2022 з 12:45 год. по 15:45 год., з 02.05.2022 по 05.05.2022 з 12:45 год. по 17:00 год. щодня, 06.05.2022, з 09.05.2022 року по 12.05.2022 з 12:45 год. по 17:00 год. щодня, 13.05.2022 12:45 год. по 15:45 год., 16.05.2022 по 01.07.2022 слід вважати прогулами. На підставі встановлених обставин комісією рекомендовано звільнити [PERSON] за прогул без поважних причин. У зв`язку із зазначеними обставинами, відповідач Автобаза Управління справами Апарату Верховної Ради України просила відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні позивач [PERSON] і його представник - адвокат Кізік А.М. позов підтримали з підстав, викладених у ньому. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши на предмет належності, допустимості та достовірності кожен доказ окремо, а в сукупності всі наявні у справі докази - на предмет їх достатності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини, що мають значення для даної справи. 05.11.2021 між сторонами виникли трудові відносини, позивач був прийнятий на роботу в Автобазу Управління справами Апарату Верховної Ради України на посаду провідного інженера з інструктажу відділу управління матеріальними ресурсами відділу управління матеріальними ресурсами, що підтверджується копіями трудової книжки [PERSON] та наказу від 04.11.2021 №244-ВК /а.с.15, 64/. 28.02.2022 в Автобазі Управління справами Апарату Верховної Ради України запроваджено частковий простій, а саме, до роботи в умовах воєнного стану вирішено залучати необхідну кількість працівників, зокрема, працівників відділу управління матеріальними ресурсами, в якому працював позивач, що підтверджується копією наказу від 28 лютого 2022 року №15-2/02-7 /а.с.18, 67. 30.03.2022 між позивачем та Козинською об`єднаною територіальною громадою, в інтересах якої діяв командир добровольчого формування Козинської об`єднаної територіальної громади [PERSON] , укладено контракт добровольця територіальної оборони. За умовами даного контракту, доброволець добровільно бере на себе зобов`язання, зокрема, з виконання завдань територіальної оборони в межах відповідної територіальної громади протягом строку дії контракту, відповідно до вимог, визначених Законом України «Про основи національного спротиву», Положенням та іншими нормативно-правовими актами України, що регулюють порядок діяльності добровольчих формувань територіальних громад та цим контрактом (п. 1); на позивача поширюють гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і ст. 119 КЗпП (п. 3); держава, від імені якої виступає Командир, зобов`язується забезпечити належні умови для виконання Добровольцем, покладених на нього завдань, зокрема, додержання його прав і свобод, прав членів його сім`ї, включаючи надання пільг, гарантій соціального та правового захисту, встановлених Конституцією України, КЗпП, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Положеннями та іншими нормативно-правовими актами України, що визначають статус членів добровольчих формувань територіальної громади (п. 4). Вказаний контракт укладено терміном на 3 роки (п. 5) /а.с.16, 68/. З 30.03.2022 [PERSON] увільнено від роботи у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період виконання таких обов`язків, підстава для увільнення - контракт добровольця територіальної оборони від 30.03.2022, укладений командиром добровольчого формування Козинської об`єднаної територіальної громади [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією наказу від 19.04.2022 №96-ВК «Про увільнення [PERSON] від роботи у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони» /а.с.19, 70/. 15.06.2022 Автобаза Управління справами Апарату Верховної Ради України звернулась до голови Козинської селищної ради Обухівського району Київської області із запитом стосовно надання відомостей про залучення [PERSON] до виконання обов`язків добровольця територіальної оборони добровольчого формування Козинської ОТГ в період з 30.03.2022 по 14.06.2022, в тому числі про рівень залучення та кількість робочого часу, що підтверджується копією звернення від 15.06.2022 за вих. №15-2/3/244 «Про надання інформації щодо залучення до виконання обов`язків добровольця територіальної оборони [PERSON] » /а.с.71/. 15.06.2022 [PERSON] доповідною запискою повідомив відповідача, що 30.03.2022 вступив до лав тероборони, з 30.03.2022 по 15.05.2022 чергував на блокпостах. З 16.05.2022 він був залучений до тренування та освоєння тактичної і фізичної підготовки та медицини, в подальшому може бути залучений до військових заходів /а.с.75/. 17.06.2022 станом на 17.06.2022 [PERSON] знаходиться у резерві та не бере участі в межах завдань територіальної оборони /а.с.72/. Листом від 20.06.2022 за вих. №355 Добровольче формування територіальної оборони Козинської громади Козинської територіальної громади Обухівського району Київської області повідомило відповідача, що [PERSON] був залучений до виконання обов`язків добровольця територіальної оборони в період з 30.03.2022 до 22.04.2022 /а.с.73/. 24.06.2022 начальником відділу управління матеріальних ресурсів Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України доповідною запискою повідомлено директора Автобази про те, що 20.06.2022 він отримав відповідь від 20.06.2022 за вих. №355, згідно з якою [PERSON] станом на 17.06.2022 знаходиться у резерві та участі з виконання завдань тероборони він не бере. У зв`язку з цим, просив призначити службове розслідування за фактом безпідставної відсутності на робочому місці позивача /а.с.76/. 29.06.2022 відповідачем видано наказ №201-ВК, відповідно до якого дію наказу Автобази від 19.04.2022 №96-ВК «Про увільнення [PERSON] від роботи у зв`язку з виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони» припинено з 01.06.2022, підстава для припинення дії наказу - доповідна записка начальника відділу управління матеріальними ресурсами [PERSON] /а.с.20,77/. 30.06.2022 Добровольче формування територіальної оборони Козинської громади Козинської територіальної громади Обухівського району Київської області повідомило відповідача листом від 30.06.2022 за вих. №359, що [PERSON] був залучений до виконання обов`язків добровольця територіальної оборони в період з 09.04.2022 по 15.05.2022. Згідно із вказаним листом, [PERSON] безпосередньо приймав участь у будівництві, спорядженні та чергуванні на блокпості « [INFO] » в період з 30.03.2022 по 25.04.2022, після демонтажу зазначеного блокпосту перейшов у підпорядкування на блокпост «Жовтень», де приймав участь у чергуванні в наступні періоди часу: з 26.04.2022 по 29.04.2022 з 04:00 год. по 08:00 год. щодня, з 01.05.2022 по 05.05.2022 з 04:00 год. по 08:00 год. щодня, з 07.05.2022 по 15.05.2022 з 04:00 год. по 08:00 год. щодня /а.с.74/. 04.07.2022 доповідною запискою від 04.07.2022 начальником відділу кадрів Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України повідомлено директора Автобази про те, що 04.07.2022 [PERSON] особисто доставив листа командира добровольчого формування Козинської об`єднаної територіальної громади Обухівського району Київської області Петра Кльови від 30.06.2022 №359, згідно з яким позивач залучався до виконання обов`язків добровольця територіальної оборони в період з 09.04.2022 по 15.05.2022. [PERSON] безпосередньо приймав участь у будівництві, спорядженні та чергуванні на блокпосту «Роздолля» з 30.03.2022 по 25.04.2022. З 26.04.2022 по 15.05.2022 [PERSON] чергував на блокпості «Жовтень», а саме: з 26.04.2022 по 29.04.2022, з 01.05.2022 по 05.05.2022, з 07.05.2022 по 15.05.2022 щодня з 04:00 год. по 08:00 год. /а.с.78/. 04.07.2022 наказом Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України №15-2/03-1-88 в зазначеній організації створено комісію зі службового розслідування за фактом відсутності [PERSON] на робочому місці в період з 30.03.2022 по 03.07.2022 в складі голови комісії [PERSON] , членів комісії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Строк службового розслідування становив з 05.07.2022 по 07.07.2022 /а.с.80/. 07.07.2022 службове розслідування в Автобазі Управління справами Апарату Верховної Ради України завершено. За результатами цього розслідування комісія встановила, що в організації наявні відомості про виконання [PERSON] обов`язків добровольця територіальної оборони з 30.03.2022 по 25.04.2022. Крім цього, комісією також встановлено, що [PERSON] залучався до виконання обов`язків добровольця територіальної оборони в робочі дні з 26 квітня 2022 року по 29 квітня 2022 року з 04:00 год. по 08:00 год. щодня, з 02 травня 2022 року по 05 травня 2022 року з 04:00 год. по 08:00 год. щодня, з 09 травня 2022 року по 13 травня 2022 року з 04:00 год. по 08:00 год. щодня. Проте, документи, що підтверджують залучення [PERSON] до виконання обов`язків добровольця територіальної оборони [INFO] , а також в період з 16 травня 2022 року по 03 липня 2022 року, в організації відсутні. Оскільки причини неприбуття [PERSON] на робоче місце в період з 16 травня 2022 року по 03 липня 2022 року не підтверджуються жодними документами, тому періоди з 26 квітня 2022 року по 28 квітня 2022 року з 12:45 год. по 17:00 год. щодня, 29 квітня 2022 року з 12:45 год. по 15:45 год., з 02 травня 2022 року по 05 травня 2022 року з 12:45 год. по 17:00 год. щодня, 06 травня 2022 року, з 09 травня 2022 року по 12 травня 2022 року з 12:45 год. по 17:00 год. щодня, 13 травня 2022 року 12:45 год. по 15:45 год., 16 травня 2022 року по 01 липня 2022 року слід вважати прогулами. Також, комісією рекомендовано вжити заходи з повернення неправомірно отриманого [PERSON] середнього заробітку, а саме половини середнього заробітку за період з 26 квітня 2022 року по 29 квітня 2022 року, за період з 02 травня 2022 року по 05 травня 2022 року, за період з 09 травня 2022 року по 13 травня 2022 року; середній заробіток за 06 травня 2022 року, а також за період з 16 травня 2022 року по 31 травня 2022 року /а.с.21-23, 81-83/. 08.07.2022 наказом Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України №214 «Про вжиття заходів щодо повернення провідним інженером з інструменту [PERSON] надмірно отриманого середнього заробітку» бухгалтерській службі наказано провести перерахунок середнього заробітку [PERSON] за період з 26.04.2022 по 31.05.2022, відділу кадрів - повідомити [PERSON] про необхідність повернення неправомірно отриманого середнього заробітку за період з 26.04.2022 по 31.05.2022, а юридичному відділу - вжити заходи відповідно до законодавства у разі відмови [PERSON] від добровільного повернення неправомірно отриманого середнього заробітку /а.с.24-25, 84/. 11.07.2022 наказом Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України від 08.07.2022 №215-ВК позивача звільнено з посади провідного інженера з інструменту відділу управління матеріальними ресурсами на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП за прогул без поважних причин /а.с.26, 84-85/. Таким чином, між сторонами виник спір у сфері трудових правовідносин в період дії на території України правового режиму воєнного стану. Свідок [PERSON] пояснив суду, що перебував з відповідачем у трудових відносинах приблизно 11 років. [PERSON] виявляв намір працювати у вільний від роботи час, він сумлінний працівник, вирішував поставлені завдання. На його місце працевлаштували [PERSON] . Вважає, що звільнення позивача відбулось на особистому підґрунті. Свідок [PERSON] пояснив, що з позивачем познайомився, коли останній вийшов на чергування на блок-пост у свою зміну. Свідок був старший зміни. Позивач в основному виходив на чергування в зміну [PERSON] . Графік чергування був погодинний, проте не стабільний. Спочатку графік встановлювався на день, потім - на тиждень, однак викликати на чергування могли в будь-який момент. Свідок [PERSON] пояснив, що перебуває з відповідачем у трудових відносинах і займає посаду начальника відділу управління матеріальними ресурсами. Починаючи з лютого 2022 року, позивач був його підлеглим, постійно з ним співпрацював. Після 24.02.2022 позивач не залишився з керівним складом і поїхав з території [PERSON] . Підлеглих викликали на роботу за потребою, а в березні 2022 року сформувався основний склад. У травні-червні 2022 року свідок повідомляв позивача, що [PERSON] працює у повному обсязі, є потреба в залученні його до роботи. В усній формі йому оголошувались догани щодо відсутності на робочому місці, але позивач посилався на наявність контракту. Свідок [PERSON] пояснив, що з 10.05.2022 він очолює підрозділ територіальної оборони ДФТГ Козинської територіальної громади, в якому позивач перебував добровольцем. Добровольці залучалися відповідно до графіку журналу, де ставились відмітки про видачу зброї, що і було підтвердженням присутності добровольця на зміні. Позивач залучався до різних заходів, що проводились добровольчим формуванням, в тому числі й тих, під час виконання яких зброя не видавалась. Добровольці могли змінюватись домовившись між собою, могли проводити тренування, тренувати один одного. 12.05.2022 відбулось розформування та оптимізація блокпостів. Оплата за несення служби не здійснювалась. Щодо скасування наказу Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України від 29 червня 2022 року №201-ВК «Про припинення дії наказу від 19 квітня 2022 року №96-ВК». Згідно з оскаржуваним наказом, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують залучення в період з 23 квітня 2022 року по 14 червня 2022 року до виконання обов`язків добровольця територіальної оборони [PERSON] , провідного інженера з інструменту, наказано припинити з 01 червня 2022 року дію наказу директора Автобази від 19 квітня 2022 року №96-ВК «Про увільнення [PERSON] від роботи у зв`язку із виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони», підстава, доповідна записка начальника відділу управління матеріальними ресурсами [PERSON] . Суд звертає увагу, що однією з конституційних гарантій, закріплених у статті 43 Конституції, є право на отримання заробітної плати, не нижчої від встановленої законом. Приймаючи зазначений наказ, роботодавець фактично позбавив позивача правових підстав на отримання середнього заробітку, що підлягав виплаті позивачу на підставі наказу директора Автобази від 19 квітня 2022 року №96-ВК «Про увільнення [PERSON] від роботи у зв`язку із виконанням обов`язків добровольця територіальної оборони» не тільки за період, протягом якого позивач не надав відомостей про фактичне залучення його до виконання обов`язків добровольця територіальної оборони, а також за період, протягом якого позивач фактично виконував зазначені обов`язки (з 30 березня 2022 року), про що свідчать копії документів, що були передані відповідачу для ознайомлення. Крім цього, оскаржуваний наказ за правовою природою є локальним нормативно-правовим актом, відповідно, він є різновидом нормативно-правових актів, оскільки його дія поширюється на територію організації. Приймаючи зазначений наказ, роботодавець фактично врегулював з позивачем правовідносини «у минулому». Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі , крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Зазначена конституційна норма не визначає конкретні види нормативно-правових актів, до яких необхідно застосовувати заборону щодо зворотної дії в часі. Отже, зазначена заборона може застосовуватись також до локальних нормативно-правових актів, яким є наказ Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України від 29 червня 2022 року №201-ВК. Таким чином, суд дійшов висновку, що наказ Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України від 29 червня 2022 року №201-ВК «Про припинення дії наказу від 19 квітня 2022 року №96-ВК» є незаконним. Щодо скасування наказу Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України від 08 липня 2022 року №214-ВК «Про вжиття заходів щодо повернення провідним інженером з інструменту [PERSON] неправомірно отриманого середнього заробітку». Порядок утворення, комплектування, функціонування, підстави та порядок розформування добровольчих формувань територіальних громад визначаються Законом України «Про основи національного спротиву» та Положенням про добровольчі формування територіальних громад, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1449. Добровольче формування територіальної громади (ДФТГ) - воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони (пункт 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про основи національного спротиву»). За приписами статті 8 Закону України «Про основи національного спротиву» діяльність добровольчих формувань територіальних громад здійснюється під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України за територіальним принципом. Види діяльності та завдань добровольчих формувань територіальної громади визначені пунктом 2 Положення про добровольчі формування територіальних громад. Командир добровольчого формування є відповідальним за діяльність добровольчого формування. Командир визначає завдання членам добровольчого формування з урахуванням їх спроможностей та за потреби структуру добровольчого формування. Діяльність добровольчого формування провадиться під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил за територіальним принципом (пункт 3 Положення добровольчі формування територіальних громад). На відміну від ДФТГ, Сили територіальної оборони Збройних Сил України - це окремий рід сил Збройних Сил України, на який покладається організація, підготовка та виконання завдань територіальної оборони (пункт 15 частини 1 статті 1 Закону України «Про основи національного спротиву»). Відповідно до статті 4 Закону України «Про основи національного спротиву» територіальна оборона складається з військової, цивільної та військово-цивільної складових. Військова складова територіальної оборони включає органи військового управління, військові частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України, інші сили і засоби сил безпеки та сил оборони, які залучаються до виконання завдань територіальної оборони. Військово-цивільна складова територіальної оборони включає штаби зон (районів) територіальної оборони та добровольчі формування територіальних громад, які залучаються до територіальної оборони. Отже, викладені норми дають підстави для висновку про те, що добровольчі формування територіальних громад, членом якої є [PERSON] , є військово-цивільною складовою територіальною оборони і свою діяльністю здійснюють під безпосереднім керівництвом і контролем командира військової частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України. Діяльність добровольчих формувань територіальних громад з виконання завдань, визначених пунктом 2 Положення добровольчі формування територіальних громад, не є військовою службою в розумінні Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», проте, на них поширюються гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про основи національного спротиву». Позивач з моменту укладення ним 30 березня 2022 року контракту добровольця територіальної оборони та набуття статусу добровольця ДФТГ, що передбачає виконання ним державних та громадських обов`язків у співпраці з військовими частинами Сил територіальної оборони Збройних Сил, на підставі частини 1 статті 119 КЗпП України набув право на збереження за ним місця роботи і середнього заробітку. Отже, наказ Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України від 08 липня 2022 року №214-ВК «Про вжиття заходів щодо повернення провідним інженером з інструменту [PERSON] неправомірно отриманого середнього заробітку» є незаконним, оскільки позивач фактично позбавляється гарантованих законом соціальних гарантій щодо збереження заробітної плати на період виконання державних та громадських обов`язків. Щодо скасування наказу Автобази Управління справами Апарату Верховної Ради України від 08 липня 2022 року №215-ВК «Про звільнення [PERSON] ». Статтею 3 Конституції України регламентовано, що утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Згідно зі ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Працівнику гарантується захист від незаконного звільнення. Однією з підстав припинення трудових відносин, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП, є звільнення працівника за прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. В п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). В п. 22 зазначеної постанови також роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. З матеріалів цивільної справи вбачається, що, в порушення ст. 141 КЗпП, процедура звільнення [PERSON] на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП відповідачем не була дотримана з огляду на наступне. Згідно зі ст. 140 КЗпП, у необхідних випадках заходи дисциплінарного впливу застосовуються стосовно окремих несумлінних працівників. За порушення трудової дисципліни, відповідно до п. 2 ст. 147 КЗпП, до працівника може бути застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Стаття 149 КЗпП вимагає від роботодавця зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Проте, судом встановлено, що службове розслідування за фактом відсутності [PERSON] на робочому місці завершене 07 липня 2022 року, а наказ про його звільнення був прийнятий вже наступного дня - 08 липня 2022 року. Пояснення [PERSON] , що могли бути надані останнім в рамках проведення службового розслідування протягом 05 липня 2022 року по 07 липня 2022 року в матеріалах справи відсутні, жодна зі сторін цих доказів не надала, тому суд дійшов висновку, що позивач не надавав пояснень з приводу ймовірного порушення ним трудової дисципліни - відсутності на робочому місці без поважних причин в період з 26 квітня 2022 року по 28 квітня 2022 року з 12:45 год. по 17:00 год. щодня, 29 квітня 2022 року з 12:45 год. по 15:45 год., з 02 травня 2022 року по 05 травня 2022 року з 12:45 год. по 17:00 год. щодня, 06 травня 2022 року, з 09 травня 2022 року по 12 травня 2022 року з 12:45 год. по 17:00 год. щодня, 13 травня 2022 року 12:45 год. по 15:45 год., 16 травня 2022 року по 01 липня 2022 року, що свідчить про недотримання відповідачем процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] , відповідно, є порушенням конституційної гарантії від незаконного звільнення останнього. Крім цього, суд звертає увагу сторін, що акт службового розслідування не містить відомостей стосовно перевірки факту з приводу залучення позивача до тренування та освоєння тактичної і фізичної підготовки та медицини, на що він посилався у доповідній записці від 15 червня 2022 року /а.с.75/. Зокрема, в рамках проведеного розслідування відповідач не направив запити до ДФТГ з приводу витребування інформації про залучення позивача до тренувань в зазначений вище період часу, відповідно, він не отримав відомостей, що свідчать про недостовірність наданої позивачем інформації про його участь у тренуваннях та освоєння тактичної і фізичної підготовки та медицини. Отже, під час службового розслідування не було з`ясовано всіх обставин, що мають істотне значення при вирішенні питання про наявність в діях [PERSON] ознак дисциплінарного правопорушення, що свідчить про неповноту службового розслідування і недостатність підстав для звільнення позивача із займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП. Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків (постанова ВС (КЦС) від 19 жовтня 2022 року у справі №334/8910/18). При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі (постанова ВС (КЦС) від 03 лютого 2021 року у справі №278/1232/18). Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника (постанова ВС (КЦС) від 07 квітня 2021 року у справі №569/12445/18). Отже, як зі змісту п. 4 ст. 40 КЗпП, так і з роз`яснень Верховного Суду слідує, що однією з передумовами для звільнення працівника за п. 4 ст. 40 КЗпП є наявність вини працівника у вчиненому прогулі, тобто відсутності на робочому місці без поважних причин понад трьох годин в сукупності протягом дня. З огляду на те, що відповідачем не було запропоновано надати позивачу пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку, а під час службового розслідування не було встановлено всіх істотних обставин, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з посади за п. 4 ст. 40 КЗпП є незаконним, тому відповідний наказ слід визнати незаконним. Щодо стягнення середнього заробітку за червень 2022 року. Згідно з п. 2 розділу ІІ Порядку обчислення середнього заробітку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Судом встановлено, що за квітень 2022 року позивачу нараховано заробітну плату в розмірі 25 897,86 грн, а за травень 2022 року - в розмірі 25 233,78 грн. У квітні 2022 року всього 21 робочий день, а в травні 2022 року - 22. Отже, розмір середньої заробітної плати позивача за червень 2022 року становить 26 160,20 грн (51 131,64 / 43) х 22. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно з п. 2 розділу ІІ Порядку, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 3 розділу ІІІ Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Пунктами 5, 8 розділу IV Порядку визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Судом встановлено, що позивача [PERSON] було звільнено 11.07.2022, отже, він перебував у вимушеному прогулі 140 робочих днів з моменту його звільнення. Розмір середньоденної заробітної плати обчислюється, виходячи з розміру заробітної плати позивача, нарахованої за останні два місяці роботи, тобто за травень (25 233,78 грн) і червень (26 160,20 грн) 2022 року. Отже, розмір середньоденної заробітної плати за останні два місяці роботи становить 1 168,05 грн (51 393,98 грн / 44 робочих дні), відповідно, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 163 525,60 грн (1 168,05 грн х 140 днів вимушеного прогулу). Окремо слід зазначити, що при встановленні судом порушень закону при видачі адміністрацією наказу суд визнає цей наказ незаконним, а не скасовує його. Скасування наказу належить до компетенції роботодавця. На користь позивача з відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню судовий збір у розмірі 2 977,20 грн, сплачений ним за пред`явлення даного позову.

Outcome: partial