Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про споживчий кредит в розмірі 78 119,43 грн та судовий збір в сумі 2 270 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 21.08.2020 було Договором про споживчий кредит №64_034, згідно якого відповідачу надався кредит в загальному розмірі 75 000,00 грн на строк 60 місяців, зі сплатою процентів в розмірі 56 % річних з терміном остаточного погашення не пізніше 20.08.2025. Позивач виконав свій обов`язок та перерахував на поточний рахунок відповідача грошові кошти. Відповідач зобов`язувався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1 250 грн та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми, щомісячно до 10 числа. Відповідач свої зобов`язання не виконує належним чином та у нього почалась утворюватися заборгованість, яка станом на 29.04.2021 становить 78 119,43 грн, в тому числі: 65 402,43 грн - загальна сума простроченого кредиту; 10 854,73 грн -сума прострочених відсотків за користування кредитом; 332,08 грн - загальна сума 3% річних від прострочених сум по кредиту та відсоткам; 1 530,19 - втрати від інфляції по кредиту та процентам. 22.10.2021 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яким роз`яснено право подати заяви по суті справи і визначено відповідні процесуальні строки. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем отримала, однак своїм правом на подання відзиву не скористалась. Позивачем додаткових пояснень, заяв до суду подано не було. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Як убачається із матеріалів справи, 21.08.2020 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 64_034. Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язується повернути належним чином використати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку та на умовах визначених цим Договором. Кредит надається в загальному розмірі 75 000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 20.08.2025, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами цього Договору. Згідно паспорту споживчого кредиту, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Згідно положень п. 4.3.1 договору, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього Договору та взяті на себе цим Договором зобов`язання. Пунктом 8.3. договору визначено, що за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період за який сплачується пеня від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15 % суми простроченого платежу. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням ст. 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, перевіреного судом та не оспореного відповідачем, станом 29.04.2021 становить 78 119,43 грн, та складається: 65 402,43 грн - загальна сума простроченого кредиту; 10 854,73 грн -сума прострочених відсотків за користування кредитом; 332,08 грн - загальна сума 3% річних від прострочених сум по кредиту та відсоткам; 1 530,19 - втрати від інфляції по кредиту та процентам. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 2 270,00 гривень. Враховуючи наведене та

Outcome: approved