Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Враховуючи подану заяву позивача, повторну неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна\~ сторона\~ зобов`язана\~ довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх\~ вимог\~ або заперечень,\~ крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 01.03.2022 року на повному утриманні [PERSON] , перебуває його малолітній брат [PERSON] , [INFO] . Також вбачається, що у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, після 24.02.2022 року, останні були змушені покинути місце свого мешкання, що розташоване у м. Харкові, до початку війни, молодший брат позивача проживав окремо з мамою - [PERSON] . Також із позову вбачається, що позивач та [PERSON] є братами які мають спільну матір, але різних батьків. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 03.11.1988 року на момент народження позивача його мати - відповідач мала прізвище [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 24.11.1995 року прізвище відповідача змінено на [PERSON] . Як встановлено, [INFO] Потаніна [PERSON] народила молодшого сина [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження № 00015969405 від 04.11.2015 року відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України батьком малолітнього [PERSON] за вказівкою матері записаний [PERSON] . Також із позову вбачається, що батько неповнолітньої дитини - [PERSON] жодної участі в його утриманні не приймав, виховання дитини здійснює виключно відповідачка. Також суд вважає, що подальше знаходження дитини у місті Харкові на цей час загрожує життю, родиною прийнято спільне рішення відправити [PERSON] в безпечне місто з його старшим братом - [PERSON] . Відповідач, у свою чергу, не має змоги залишити м. Харків та виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки доглядає за хворою матір`ю [PERSON] , 1950 року народження, що є особою похилого віку, яку не може залишити саму. Разом з цим, відповідач є інвалідом 2 групи та має тривалу хворобу, а саме, згідно виписці з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 28.03.2022 року має стійки наслідки перенесених ішемічних інсультів в басейні лівої середньої мозкової артерії (2012 року) з формуванням після ішемічної кісти в таламічній ділянці зліва та після ішемічного гліоза лівої скроневої ділянки, помірним правобічним геліопарезом, елементами моторної афазії, частими епілептиформними приступами, дисциркуляторна гіпертонічна інцефалопатія III ст. з л/в гіпертензією, вестибулоатактичним та вираженим астенічним синдромами, легкими когнітивними порушеннями, змінами особистості по органічному типу. Гіпертонічна хвороба. Компресійно-ішемічна радікулопатія С4-С7 з обох боків кили дисків С6-С7. Так, через те, що відповідач тривалий час перебуває у бомбосховищі, з нею систематично втрачається зв`язок. На прохання евакуюватися до м. Тернопіль, відповідач навідріз відмовляється через догляд за матір`ю похилого віку. Крім цього, відповідач наполягає, що з [PERSON] дитина знаходиться у більшій безпеці. Як вбачається, на сьогоднішній день малолітній [PERSON] постійно перебуває під фактичною опікою позивача. Відповідно до довідок за №№ 6, 7 Управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 10.03.2022 року останні отримали статус внутрішньо переміщених осіб та мешкають у місті Тернопіль. Позивач є приватним підприємцем, отримує доходи для повної та належної опіки над дитиною, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку - ФОП від 31.01.2022 року. Також встановлено, що [PERSON] є професійним спортсменом, представляє Україну на престижних міжнародних змаганнях. Відповідні дані підтверджуються відомостями, що розміщені на офіційному сайті IFBB Professional League, де атлет знаходиться у переліку спортсменів у категорії Classic Physiqye, посилання [INFO] . Крім цього, позивач одружений з громадянкою України [PERSON] та спільно утримує і виховує двох дітей, а саме, [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 2011 року народження. Суд вважає, що всі вищевказані відомості позитивно характеризують позивача як сім`янина та особистість та позивач не байдужий до подальшої долі свого молодшого брата. Судом встановлено, неповнолітній - [PERSON] навчається в 6 класі Тернопільскої спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням іноземних мов як учень з числа внутрішньо переміщених осіб. Подальше перебування дитини з матір`ю у місті Харкові в умовах бойових дій унеможливлює забезпечення вищевказаних інтересів дитини і, насамперед, загрожує її життю. Таким чином, для повноцінного представництва інтересів дитини у подальшому, та безперешкодного перетину кордону під час воєнного стану, в інтересах дитини буде відібрати її від матері без позбавлення її батьківських прав та передати під опіку старшому брату [PERSON] . Позивач не заперечує щодо призначення його опікуном над молодшим братом. Позивачем 16.03.2022 року отримано рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради про погодження на виїзд Давіда у Словацьку Республіку у його супроводі. Також відповідачем 06.04.2022 року надано нотаріально завірену заяву про те, що вона не заперечує щодо призначення [PERSON] опікуном над її молодшим сином. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» (далі-Закон) [PERSON] є дитиною, яка позбавлена батьківського піклування та перебуває у складних життєвих обставинах. Отже, малолітні особи набувають статус дитини, яка позбавлена батьківського піклування, серед іншого: - через тривалу хворобу батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки; - батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків в районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони. Статус дитини, що перебуває у складних життєвих обставинах виникає коли вона потрапила в умови, що негативно впливають на її життя, стан здоров`я та розвиток у зв`язку з інвалідністю, воєнними діями чи збройним конфліктом. Згідно ст. 23 1 розділу V Закону, що має назву «Діти, які потребують особистого захисту держави» усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання. У разі якщо у зв`язку із складними життєвими обставинами дитина тимчасово не проживає чи не може проживати із своїми батьками, іншими законними представниками, її утримання та виховання, серед іншого, можуть здійснювати родичі. Відповідно ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються, серед іншого, з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб. Виходячи з ст. 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Статтею 27 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Згідно висновку органу опіки і піклування Тернопільської міської ради, від 03.08.2022р, встановлено, що орган опіки і піклування рекомендує відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] . Згідно подання органу опіки та піклування Тернопільської міської ради, від 02.09.2022р., встановлено, що орган опіки і піклування вважає за доцільне призначити гр. [PERSON] опікуном малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , так це буде відповідати інтересам дитини. За даних обставин, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено вимоги про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved