Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб. 29 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просив встановити юридичний факт, а саме те, що він на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла, в будинку [ADDRESS] , до дня її смерті, тобто до [INFO] включно. На обґрунтування заяви зазначив, що місце його проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла його мати [PERSON] , місце проживання якої зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . До дня її смерті він постійно проживав зі своєю матір`ю за вказаною адресою, оскільки здійснював догляд за нею, так як вона була важко хворою. Вважає, що після смерті матері він прийняв спадщину, так як постійно проживав разом з нею за однією адресою, а тому не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Його сестра [PERSON] , як інший спадкоємець, не претендує на спадщину і не висуває самостійних вимог. Другою Тростянецькою державною нотаріальною конторою на його заяву від 21.12.2022 надано роз`яснення, про те, що він не надав документи, які підтверджують факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважається таким, що пропустив строк для її прийняття. Нотаріальною конторою йому було рекомендовано звернутись до суду для підтвердження факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем. ІІ. Процесуальні дії у справі. Представник заявника [PERSON] адвокат Бодачевський Р.В. подав до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу слухати без його та заявника участі. Заінтересована особа [PERSON] подала до суду заяву, у якій не заперечує проти заявлених вимог та просила справу слухати без її участі. Представник заінтересованої особи - Ладижинської міської ради Вінницької області подав до суду заяву, у якій в питанні вирішення даної заяви покладається на розсуд суду, просить справу слухати без його участі. ІІI. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин. На підтвердження своєї особи заявником надано копію паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого 02.10.2008 [PERSON] , [INFO] , уродженцю м. Ладижин Вінницької області, місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-16). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видно, що [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 14). З копії домової книги видно, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована одна особа - [PERSON] (а.с. 17-18). [PERSON] належать на праві приватної власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 06.02.1980 (а.с. 24). Також [PERSON] належать на праві приватної власності земельні ділянки, які розташовані за вказаною вище адресою, що підтверджується відповідними державними актами (а.с. 9,10). З копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] видно, що [INFO] , у віці 82 років, померла [PERSON] (а.с. 6). В довідках Виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області за № 19 та № 20 від 10.01.2022 зазначено, що [PERSON] є виконавцем волевиявлення померлої [INFO] [PERSON] або зобов`язався поховати її (а.с. 11,12). Листом від 21.12.2022 за № 710/01-16 Другою Тростянецькою державною нотаріальною конторою роз`яснено [PERSON] про те, що він не надав документи, які підтверджують факт спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому вважається таким, що пропустив строк для її прийняття (а.с. 7). [PERSON] надані письмові пояснення, в яких вона зазначає, що є рідною сестрою [PERSON] . Вона як інший спадкоємець не претендує на спадщину після смерті матері [PERSON] . Також підтверджує, що її брат [PERSON] постійно, як до дня смерті, так і на день смерті, проживав із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). [PERSON] надані письмові пояснення, в яких він зазначає, що є сусідом покійної [PERSON] . Також підтверджує, що [PERSON] постійно, як до дня смерті, так і на день смерті, проживав із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30). [PERSON] надані письмові пояснення, в яких вона зазначає, що є сусідкою покійної [PERSON] . Також підтверджує, що [PERSON] постійно, як до дня смерті, так і на день смерті, проживав із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31). Друга Тростянецька державна нотаріальна контора на запит суду надала відповідь за № 8/01-16 від 04.01.2023, про те що спадкова справа відносно померлої [INFO] [PERSON] , не заводилась. V. Оцінка суду. За правилами п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. п. 2, 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.21. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. за N 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах по встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналіз перевірених і оцінених доказів переконує суд, що [PERSON] на підтвердження заяви надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суду і є достатніми для встановлення юридичного факту його постійного проживання з [PERSON] до дня відкриття спадщини. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення і іншого порядку його встановлення немає. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Ушаков та Ушакова проти України" від 18.06.2015 (остаточне - 18.09.2015), в пункті 78 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…".

Outcome: approved