Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

У травні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 27.12.2016 перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював на посаді інженера. У зв?язку із повномасштабним вторгненням росії на територію України та оголошенням воєнного стану був в евакуації з 18.03.2022 до 29.04.2022. 02.05.2022 після повернення позивача до міста відповідач ознайомив його з наказом від 31.03.2022 про звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв?язку зі скороченням штату. Вважає таке звільнення незаконним, оскільки воно відбулось із порушенням процедури. Позивача не попередили про наступне вивільнення до введення дії воєнного стану та не пізніше ніж за два місяці до звільнення. Не було запропоновано іншу роботу. Жодних змін в організації виробництва у ФОП [PERSON] не відбувалось. Станом на дату звернення до суду позивачу не видана трудова книжка та не проведено остаточний розрахунок за невикористані відпустки (жодного разу за період роботи позивач у відпустках не був), а також не виплачено заробітну плату за лютий 2022 року в сумі 3250 грн. Уточнивши позовні вимоги, просить поновити позивача на посаді інженера з дати звільнення; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дати поновлення на роботі; компенсацію за невикористані відпустки 2017-2022 років. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що не згоден із позовом. При написанні оскаржуваного наказу було допущено помилку зазначено підставою для звільнення п. 1 ст. 40 КЗпП України замість пункту 4 (прогул). Позивач не інформував завчасно роботодавця про заплановану евакуацію та не надав жодних документів, які б підтверджували його статус внутрішньо-переміщеної особи, або його перебування за межами м. Суми та неможливості прибуття на робоче місце з метою виконання своїх трудових обов?язків. Не надано таких доказів і суду. Таким чином, позивач без поважних причин був відсутній на робочому місці, тим самим скоїв прогул, у зв?язку з чим трудовий договір було розірвано. 08.05.2022 позивач звернувся до відповідача із вимогою про здійснення з ним розрахунку та надіслання йому трудової книжки. Здійснення розрахунку при звільненні та видача трудової книжки відбулись відповідно до ч. 1 ст. 119 КЗпП України та абз. 2 п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок. Роботодавець не порушив норм трудового законодавства, які діють у період правового режиму воєнного стану. Просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що невідомо, з яких підстав до наказу №05 від 30.06.2022 включена норма ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин під час воєнного стану», а пункт 4 ст. 40 КЗпП України вказаний лише для того, щоб ввести суд в оману та запобігти відшкодуванню заробітної плати. Таке твердження спростовується випискою з трудової книжки позивача та відповіддю відповідача від 20.05.2022 на вимогу повернути трудову книжку та провести розрахунок. Відповідач визнає, що з 24.02.2022 підприємство не здійснює господарську діяльність, дії трудових договорів призупинені. Відповідачем не дотримано порядку фіксації прогулу, оскільки відсутній акт, факт надання можливості позивачу надати пояснення щодо причин неявки. Ухвалою суду від 01.06.2022 відкрито спрощене провадження у справі. Призначено судове засідання. 07.07.2022 судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. 22.07.2022 судове засідання відкладено у зв?язку з неявкою учасників справи. 16.08.2022 відкладено судове засідання у зв?язку із оголошенням повітряної тривоги. 30.08.2022, 14.09.2022 оголошено перерву у судовому засіданні у зв?язку з витребуванням доказів. 13.10.2022 відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача. 03.11.2022 відкладено судове засідання у зв?язку з відсутністю електроенергії. 16.11.2022 відкладено судове засідання у зв?язку із оголошенням повітряної тривоги. 06.12.2022 оголошено перерву у судовому засіданні для надання доказів. 23.12.2022 відкладено судове засідання у зв?язку із неявкою відповідача та його представника. 09.01.2023 оголошено перерву у судовому засіданні за клопотанням представника позивача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач з 27.12.2016 працював на посаді інженера у ФОП [PERSON] . Як вбачається зі змісту заяви про прийняття на роботу [PERSON] просив прийняти його на посаду інженера електронщика з «4-м робочим днем» (так у наказі) (а.с. 102). Відповідно до наказу від 26.12.2016 [PERSON] прийнятий на роботу на 4-годинний робочий день (а.с. 104). Наказом від 31.03.2022 ФОП [PERSON] позивача звільнено з посади інженера з 01.04.2022. Підставою для звільнення у наказі вказано статтю 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та ст. 40.1 КЗпП України. Відповідно до запису у трудовій книжці від 01.04.2022 позивача на підставі наказу №3 від 31.03.2022 звільнено з посади згідно зі ст. 40.1 ЗКпП України (а.с. 65-66). 08.05.2022 позивачем складено вимогу, адресовану ФОП [PERSON] про здійснення повного розрахунку з ним у зв?язку зі звільненням відповідно до ст. 116 КЗпП, повідомлення йому про виконані розрахунки та надіслання трудової книжки на зазначену у заяві адресу (а.с. 11). На цей лист 20.05.2022 надана відповідь про те, що у зв?язку із запровадженням воєнного стану та тим, що на території Сумської області та м. Суми відбувались бойові дії, ФОП [PERSON] призупинив свою роботу для збереження життя працівників. У відповідності до наказу №02 від 28.02.2022 усім працівникам надано щорічні відпустки. Після місяця бойових дій на території Сумської області та м. Суми ФОП [PERSON] було прийнято рішення призупинити дію трудових договорів з працівниками , що оформлено наказом №03 від 28.03.2022. У відповідності до наказу №03 від 31.03.2022 було розірвано трудовий договір з [PERSON] з ініціативи роботодавця. Повідомив розмір заборгованості та що не має фінансової можливості здійснити остаточний розрахунок з працівником. Додатком до листа вказано трудову книжку (а.с. 69). На підтвердження поважності причин відсутності на робочому місці позивачем надано копії розрахункових документів АТ Укрзалізниця, з яких вбачається, що він повернувся до м. Суми наприкінці квітня 2022 року (а.с. 66,69). На підтвердження доводів відповідача про допущення помилки у наказі про звільнення та фактичне звільнення з інших причин відповідачем надано: копію табеля обліку використання робочого часу за березень 2022 року відповідно до якого позивач з 01.03.2022 по 24.03.2022 перебував у основній щорічній відпустці, 25.03, 28.03-31.03 був відсутній на робочому місці з нез?ясованих причин (а.с. 53); копію наказу від 30.06.2022 №5, яким внесено зміни до наказу №3 від 31.03.2022 «Про розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця» та викладено п. 1 наказу у такій редакції: «

Outcome: partial