Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

16 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] (далі - Будинок-1). В обґрунтування позову зазначила, що в даній квартирі зареєстровані позивач - [PERSON] та відповідач по справі - [PERSON] . Вищевказаний будинок є приватною власністю позивача на підставі Договору дарування житлового будинку від 24 січня 1997 року, що зареєстрований у Конотопському міжміському бюро технічної інвентаризації реєстрова книга №55 реєстровий номер №105. Відповідач була зареєстрована в Будинку-1 на правах власника, як дружина батька позивача. У серпня 2021 року шлюб між батьком позивача та відповідачем [PERSON] був розірваний. Відповідач у квітня 2021 року остаточно виїхала з будинку-1 на постійне місце проживання до міста Бориспіль. [PERSON] за вказаною адресою не проживає, проживає за межами Сумської області, комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні житла не приймає, її особисті речі в будинку відсутні. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу [PERSON] у реалізації її права житло. Тому позивач просить суд, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вищезазначеним житлом. 13 грудня 2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 13 грудня 2021 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу [PERSON] рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання. (а.с. 18) Станом на 03 січня 2023 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З Договору дарування житлового будинку від 24 січня 1997 року вбачається, що [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Договір зареєстрований у Конотопському міжміському бюро технічної інвентаризації реєстрова книга №55 реєстровий номер №105, за [PERSON] (а.с.5) Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухваленого 27 вересня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.9) Як вбачається з довідки виданої виконавчим комітетом Ображіївського старостинського округу Шосткинської міської ради Сумської області 08 листопада 2021 року за №309, [PERSON] зареєстрована в Будинку-1. (а.с.10) Згідно із Актом обстеження умов проживання в Будинку-1 20 квітня 2021 року, свідченнями старости с. Ображіївки та адміністратора підтверджений факт не проживання в Будинку-1 відповідача [PERSON] з квітня місяця 2021 року. В акті, також зазначено, що особисті речі [PERSON] в будинку відсутні. (а.с. 11) Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки до суду будь-яких заперечень, доказів щодо не визнання зазначеного позову відповідачем до суду не надано, враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, оскільки відповідач не з`являється у вищевказаному Будинку-1, не проживає в ньому, комунальні послуги не сплачує, не цікавиться будинком. З огляду на вищенаведене, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З врахуванням того, що позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved