Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області, в якому з урахуванням заяв про збільшення та зменшення позовних вимог, просив визнати недійсним укладений між ним та відповідачкою договір про визначення місця проживання дітей від 24.09.2021 року, визначити місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з ним та стягнути з відповідачки судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2021 року. Від даного шлюбу в них народилося 6 дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які вже є повнолітніми, а також син [PERSON] , [INFO] , та дочки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що є неповнолітніми. 24 вересня 2021 року між ним та відповідачкою було досягнуто домовленості щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які залишилися проживати разом з матір`ю, але він має право бачитися з ними. Даний договір є нікчемним, так як він не був нотаріально засвідченим і мав лише формальний характер, оскільки відповідачка та діти продовжили проживати в його будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Згодом він працевлаштувався будівельником в м.Калуш, де проживав разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а відповідачка залишилася проживати з доньками [PERSON] та [PERSON] , з якими наприкінці липня 2022 року несподівано покинула його будинок, переїхавши до м.Чернівці. На даний час дочка [PERSON] вже майже є повнолітньою, а син [PERSON] досяг чотирнадцяти років, тому самостійно визначає, з ким із батьків він бажає проживати. Що стосується неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , то між ними встановлені міцні родинні зв`язки, він приділяє належну увагу вихованню дитини, бере активну участь у її навчанні, завжди цікавиться успіхами дитини. Також він має змогу забезпечити дочці [PERSON] комфортні умови проживання, купити одяг, шкільне приладдя, організувати дозвілля, тобто забезпечити необхідні умови для її фізичного, духовного та морального розвитку. В судовому засіданні представник позивача згідно ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1027485 від 01.09.2022 року (а.с. 31) адвокат Комарницький Е.Г. заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та в заявах про збільшення та зменшення позовних вимог, просив позов задоволити, визнати недійсним договір про визначення місця проживання дітей від 24.09.2021 року, визначити місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з батьком та стягнути з відповідачки судові витрати по справі. Відповідачка відзиву на позов не подавала, в судове засідання на неодноразові виклики суду не з`явилася, не повідомивши про причини своєї неявки, хоч була у встановленому законом порядку належно повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з датою вручення 25.08.2022 року, оголошеннями про виклик її до суду, розміщеними на офіційному сайті Долинського районного суду 24.10.2022 року, 07.12.2022 року та 23.12.2022 року, а також телефонограмами (а.с. 36,37,42,47,48,53,57,59,64,66). Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області згідно довіреності № 1870/05-19/17в від 30.12.2021 року (а.с. 33) [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задоволити. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 150 даного Кодексу, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Відповідно до принципу 7 вказаної Декларації, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. При вирішенні даного спору суд також керується принципом найкращих інтересів дитини, що визначено в пункті 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, згідно з яким в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та в рішенні від 27 листопада 1992 року в справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Органи опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Аналіз норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини слід насамперед виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 30.08.2018 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.11.2021 року, справа № 343/1897/21 (а.с. 16-17). Також встановлено, що в сторін по справі за час дошлюбних відносин народилося 6 дітей, зокрема, дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (повторне) серії [NUMBER] від 30.08.2018 року, виданим виконавчим комітетом Солуківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 14). Як встановлено в судовому засіданні, в сторін по справі виник спір з приводу визначення місця проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно з висновком про визначення місця проживання дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області № 584 від 25.05.2021 року (а.с. 68-70), орган опіки та піклування Долинської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з її батьком [PERSON] . В даному висновку також зазначено, що 08.11.2022 року працівниками Служби у справах дітей Долинської міської ради проведено обстеження умов проживання за місцем реєстрації дитини за адресою: [ADDRESS] . Житлово-побутові умови задовільні, санітарно-гігієнічний стан житла відповідає нормам, створено належні умови для виховання та проживання дитини, при цьому, остання виявляла прихильність до батька та бажання залишитися на проживанні з ним. Між батьком та дитиною склалися доброзичливі та люблячі відносини, [PERSON] виконує обов`язки з виховання та утримання малолітньої дочки [PERSON] , піклується про її здоров`я. Мати дитини тривалий час проживає окремо від неї. Вирішуючи даний спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, суд також враховує ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною, як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною, можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. За таких обставин, на підставі вищевикладених доказів, враховуючи інтереси малолітньої дитини, в якої з батьком склалися доброзичливі та люблячі відносини, останній виконує обов`язки з виховання та утримання дитини, піклується про її здоров`я, а мати тривалий час проживає окремо від дитини, суд вважає, що заявлений позов в цій частині слід задоволити та визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з батьком, оскільки це буде відповідати якнайкращим інтересам дитини та сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку. Відповідачка, як мати малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку останньої, має право та обов`язок піклуватися про її здоров`я та розвиток, незалежно від того, з ким і де вона буде проживати. Вирішуючи вимогу щодо визнання недійсним договору про здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 24.09.2021 року, суд вважає, що вона також підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~157\~Сімейного\~кодексу\~України,\~батьки\~мають\~право укласти\~договір\~щодо\~здійснення батьківських\~прав\~та\~виконання обов`язків\~тим\~з\~них,\~хто\~проживає\~окремо від\~дитини.\~Договір\~укладається\~у письмовій\~формі\~та\~підлягає нотаріальному\~посвідченню. Частиною 1\~ст.\~220\~Цивільного кодексу\~України передбачено,\~що уразі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Як вбачається з договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дітей від 24.09.2021 року, укладеного між сторонами по справі (а.с. 64-66), він не є нотаріально засвідченим. За таких обставин, даний договір у відповідності до вимог до\~ч.\~4\~ст.\~157\~Сімейного\~кодексу\~України,\~якою передбачено\~його обов`язкове\~нотаріальне посвідчення,\~слід визнати\~недійсним. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 7, 141, 150, 153, 155, 157, 161 Сімейного України, ст.ст. 215,220,626 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved