Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

17 серпня 2022 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 липня 2020 року з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Разом із тим, з жовтня 2020 року син проживає з ним та знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні. Натомість відповідачка не бере участі в утриманні дитини та не надає матеріальної допомоги. Посилаючись на викладені обставини, просив звільнити його від сплати аліментів з 01 листопада 2020 року та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 (однієї четвертої частки) заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 листопада 2020 року. 20 грудня 2022 року відповідачкою подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що позов визнає частково, а саме згодна сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, в якій, крім цього, зазначив, що згоден з викладеною у відзиві відповідачки на позов вимогою про стягнення на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, інші позовні вимоги підтримує. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. [PERSON] , [INFO] , є сином позивача та відповідачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 березня 2016 року (а.с. 8). Заочним рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 липня 2020 року з позивача [PERSON] стягнуто на користь відповідачки [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно,\~починаючи з\~19\~лютого 2020\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття (а.с. 9-10). Постановою Миколаївського апеляційного суду від 04 лютого 2022 року було визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком позивачем [PERSON] (а.с. 13-17). Відповідно до довідки про склад сім`ї за вих. № 4454 від 23\~грудня 2021 року, виданою відділом забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг Очаківської міської ради, до складу сім`ї позивача [PERSON] входить його син [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с. 20). Факт проживання дитини з позивачем також підтверджується актами про фактичне проживання особи, складеними 11 листопада 2020 року та 09 жовтня 2021 року за участю сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з яких вбачається, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] з жовтня 2020 року зареєстрована, але фактично не проживає (а.с. 24, 25). Отже, після ухвалення рішення про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки, дитина, починаючи з жовтня 2020 року, проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на його повному утриманні. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Це також кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, згідно з якою якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних норм закону вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому, обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Стягнення на даний час аліментів з позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися грошовими коштами, що стягуються з нього в рахунок аліментів на утримання дитини, яка з жовтня 2020 року проживає з ним. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, проживання дитини з батьком є обставиною, що має істотне значення, і є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів. Разом з тим, оскільки аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, тому звільнення позивача від сплати аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 17 серпня 2022 року, а не з 01 листопада 2020 року, про що просить позивач, як і стягнення аліментів з відповідачки, враховуючи вимоги ст. 191 СК України, відповідно до якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, враховуючи те, що дитина проживає з батьком, проте існує обов`язкове до виконання рішення суду, яким з позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина, суд дійшов висновку про те, що позов є таким, що підлягає частковому задоволенню. Крім цього, у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача 992 грн. 40 коп. судового збору за вимогу немайнового характеру, сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 1), а також в дохід держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого при зверненні до суду із цим позовом позивач був звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: partial