Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

Вище професійне училище № 25 м.Хмельницького звернувся до суду з позовом та вказав, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в кімнаті №128 в учнівському гуртожитку професійно-технічного навчального закладу, який був переданий на баланс ВПУ №25. Майже 9 років вони не проживають у даній кімнаті у зв`язку з наявністю іншого місця проживання. Крім цього [PERSON] продовжує утримувати кімнату [ADDRESS] в цьому ж гуртожитку, яка йому була надана, згідно договору найму від 18.07.2012 року, хоча у даній кімнаті ні він ні його дружина не проживають уже більше 6 місяців. Не зважаючи на повторне повідомлення про припинення договору найму житлового приміщення та необхідність її звільнення [PERSON] продовжує утримувати дану кімнату. Просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням (кімнатою № [NUMBER] гуртожитку Вищого професійного училища №25 м.Хмельницького за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що інтересу до спірного житла не втрачав ніколи, нікуди не виїжджав з нього, однак має тривалі і часті відрядження, внаслідок чого позивач не заставав його дома під час відвідувань, що оформлені наявними у справі актами. Вони постійно проживають в кімнаті сім`єю відповідач з дружиною і їх малолітній син. Натомість його сестра дійсно не проживала весь цей час у спірному житлі. В судовому засіданні представниця відповідачів просила відмовити в задоволенні позову та вказала, що 16 квітня 1990 року [PERSON] було видано ордер на житлову площу в гуртожитку №68 [PERSON] , який працював на заводі «Темп» на право зайняття із сім`єю з чотирьох людей житлової площі в гуртожитку по [ADDRESS] , розміром 16,5 кв.м. Відповідно до відомостей, зазначених в ордері членами сім`ї є: [PERSON] , [PERSON] (дружина) [PERSON] (донька), [PERSON] (син). Ордер отримано 18.04.1990 року. Після смерті [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та його дружина [PERSON] на правовій підставі вселилась в кімнату 128 та мають право там проживати, користуватись на власний розсуд наданим житловим приміщенням. Копія договору найму житлового приміщення, датованого 2003 року, яка не підписана сторонами, не створює жодних правових наслідків. Єдиною правовою підставою для вселення та проживання членів сім`ї в кімнату за [ADDRESS] , слугував ордер від 18.04.1990 року. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 21.01.2022 справу залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, які заявою від 07.02.2022, позивачем усунуто. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 14.03.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 28.03.2022. 28.03.2022, 21.04.2022, підготовче засідання відкладено в зв`язку з не повною явкою сторін. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22.05.2022 закрито підготовче провадження у справі і призначено її до судового розгляду на 16.05.2022. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 16.05.2022 дану позовну заяву в частині позовної вимоги до [PERSON] , [PERSON] про визнання такими,що втратили право користування житловим приміщенням (кімнатою) № [NUMBER] гуртожитку Вищого професійного училища №25 м.Хмельницький за адресою: [ADDRESS] - залишено без розгляду. 26.07.2022, 26.08.2022, 30.09.2022, 17.10.2022, 17.11.2022 судові засідання відкладено в зв`язку з не повною явкою сторін. 18.01.2023 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Встановлено, що 16 квітня 1990 року [PERSON] , який працював на заводі «Темп», було видано ордер на житлову площу в гуртожитку №68 [PERSON] на право зайняття із сім`єю з чотирьох людей житлової площі в гуртожитку по [ADDRESS] , розміром 16,5 кв.м. Відповідно до відомостей, зазначених в ордері членами сім`ї є: [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (син). Будинок по [ADDRESS] має статус гуртожитку та перебуває з 14.07.1994р. на балансі ВПУ №25. За даною адресою в к. 128 була проведена реєстрація місця проживання [PERSON] , [PERSON] (дружини) та їх дітей [PERSON] та [PERSON] . В 2003 році [PERSON] в зв`язку з його проханням та наявністю вільних кімнат було передано в тимчасове користування ще й кімнату 126, в якій пізніше почали проживати його син [PERSON] з своєю дружиною [PERSON] . Згідно договору від 18.07.2012 року [PERSON] уклав договір найму на квартиру [ADDRESS] (арк.спр.13). на час розгляду справи цю кімнату добровільно звільнено, що сторонами визнається. В 2019 році [PERSON] помер, проте в кімнаті №128 продовжувала проживати його дружина [PERSON] . В 2020 році померла [PERSON] . Після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] вселились в кімнату [ADDRESS] , де [PERSON] продовжує проживати, а [PERSON] понад рік не проживає, що відповідачем визнається. 4.\~Мотивована оцінка\~аргументів сторін,\~порушення прав,\~застосовані норми\~права \~ Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів. Відповідно до ст.129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі у гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Згідно ордеру від 18.04.1990 [PERSON] було надано кімнату № [NUMBER] площею 16,5 кв.м. в будинку [ADDRESS] . В даній кімнаті був зареєстрований [PERSON] та його члени сім`ї: [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (син). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна до вести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. [PERSON] (після одруження змінила прізвище на [PERSON] ) втратила інтерес до даних кімнат та переїхала в інше місце проживання, не проживає на даний час ані в кімнаті № [NUMBER] , ані в кімнаті №126, що відповідачем визнається. Отож, виїхавши з кімнати №128 та кімнати №126 позивача, відповідачка втратила право на користування цим житлом. Зазначене опосередковано підтверджується і тією обставиною, що поштова кореспонденція, надіслана на її ім`я судом за вказаною адресою, повертається з відміткою про відсутність адресата. Водночас позивачем не доведено (тоді як це саме його обов`язок з доказування), що [PERSON] виїхав із к. 128 і втратив до нього інтерес. Справа не містить доказів того, що він поселився за будь-якою іншою адресою, де фактично проживає. Надана позивачем копія заяви [PERSON] про перерахунок плати за комунальні послуги не доводить зазначеної обставини, оскільки в цій заяві вказано, що дружина з сином тимчасово не проживають в к. 126, тоді як спір триває щодо кімнати 128. Натомість відповідач був заслуханий в судовому засіданні і з його пояснень вбачається, що такий інтерес в нього й надалі наявний; більше того, в нього з дружиною народився син [PERSON] , [INFO] , єдиним місцем проживання (в тому числі зареєстрованим) якого також є зазначене спірне житло. Конституційним правом кожної дитини є право на житло (ст. 47 Конституції України). Також згідно зі ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання у житлових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Право дитини на житло є одним з основних прав, адже без мінімальної забезпеченості житлом і майном нормальне існування дитини просто неможливе. Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленою резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За сукупності таких обставин позов слід задовольнити частково в частині вимог до співвідповідачки, тоді як вимоги до відповідача до задоволення не підлягають. 5. Судові витрати Судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду, і підлягають стягненню зі співвідповідачки на його користь пропорційно до задоволення позовних вимог, тобто (з урахуванням залишених без розгляду позовних вимог) в сумі 620,25 грн. в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial