Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

27 жовтня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Тетіївської міської ради, виконавчого комітету Переяславської міської ради та просить скасувати усиновлення ним, позивачем, малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження №116 від 24.09.2009, вчиненого відділом ДРАЦС РС Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », місце народження з «м.Переяслав-Хмельницький» на «м.Кагарлик, Кагарлицького району», відомості про батька з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Також просить передати [PERSON] , [INFO] , а після внесення змін до актового запису про народження - [PERSON] на опікування органу опіки та піклування Тетіївської міської ради. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Тетіївського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2014 його, позивача, та [PERSON] було оголошено усиновлювачами [PERSON] , [INFO] та внесено зміни до актового запису про народження за №116 від 24.09.2009, а саме: прізвище вказано [PERSON] , по батькові [PERSON] , місце народження: місто Переяслав-Хмельницький Київської області, батьком зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14.06.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, діти залишилися проживати з позивачем. Після розірвання шлюбу психічний стан [PERSON] погіршився, що вплинуло на його поведінку в школі та вдома. Так, [PERSON] почав систематично порушувати дисципліну у школі, постійно тікати, не виконуючи доручень та завдань, погрожувати однокласникам, псувати речі дітей, декілька разів розбивав телефони дівчатам, сам став розсіяним: всі речі постійно розкидані, він їх часто губить. Крім того, [PERSON] неодноразово втікав з дому, про що позивач заявляв до правоохоронних органів. У зв`язку із означеним, з 2019 року [PERSON] перебуває на «Д» обліку в лікаря-психіатра КЗ «Переяслав-Хмельницька ЦРЛ» та неодноразово проходив стаціонарне лікування в КЗ КОР «КОПНЛ №2». [PERSON] встановлено діагноз: Наслідки органічного ураження ЦНС змішаного генезису в формі гіперкінетичного розладу поведінки з опозиційно викликаючими розладами, з важкістю соціального функціонування в дитячому віці, з ускладненням вторинною затримкою комунікативної поведінки, з делінквентивними проявами з підвищеними показниками психопатизації, емоційних і вищих когнітивних передумов психічного розвитку. Позивач зазначає, що перед усиновленням дитини, згідно із медичною документацією, що надавалась для ознайомлення, психічних хвороб у дитини виявлено не було. За повідомленням лікуючого лікаря [PERSON] , передумови цієї психічної хвороби у дитини існують з народження. Це психічна та невиліковна хвороба, яка вимагає догляду в спеціальному навчально-реабілітаційному центрі для дітей з порушенням поведінки. Отже, як стверджує позивач, на час усиновлення дитина страждала на психічну невиліковну хворобу, про що він не знав і не міг знати. Ухвалою суду від 01.11.2021 було відкрите провадження в даній справі за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.12.2021. 29.11.2021 до суду надійшла заява від міського голови Тетіївської міської ради Балагури Б. про проведення судових засідань у справі без участі представника Тетіївської міської ради. Ухвалою суду від 02.12.2021 залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Тетіївської міської ради, виконавчого комітету Переяславської міської ради про скасування усиновлення третю особу - [PERSON] . Ухвалою суду від 20.12.2021 відмовлено органу опіки і піклування - виконавчому комітету Переяславської міської ради Київської області у поновленні пропущеного строку на подання зустрічного позову та повернуто заявнику зустрічний позов органу опіки і піклування - виконавчого комітету Переяславської міської ради Київської області до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Переяславської міської ради, Виконавчий комітет Тетіївської міської ради, про скасування усиновлення. Ухвалою суду від 21.01.2022 цивільну справу призначено до судового розгляду на 15:30 11.02.2022 в закритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 11.04.2022 відмовлено в задоволенні клопотання представника третьої особи - адвоката Панченко Т.А. про визнання явки представника виконавчого комітету Тетіївської міської ради в судові засідання обов`язковою та про зупинення провадження у справі № 373/17744/21 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Тетіївської міської ради, виконавчого комітету Переяславської міської ради, третя особа [PERSON] про скасування усиновлення до розгляду цивільної справи № 373/100/22 за позовом виконавчого комітету Переяславської міської ради (як органу опіки і піклування) до [PERSON] та [PERSON] про скасування усиновлення відносно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Коляденко І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача - органу опіки і піклування виконавчого комітету Тетіївської міської ради в судове засідання не з`явився, від міського голови Тетіївської міської ради Балагури Б. 29.11.2021 до суду надійшла заява про проведення судових засідань у справі без участі представника Тетіївської міської ради. Представник відповідача - органу опіки і піклування виконавчого комітету Переяславської міської ради Лебідь Н.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги визнала, вважаючи, що наведені позивачем підстави для скасування усиновлення є обґрунтованими. Третя особа [PERSON] та її представник - адвокат Панченко Т.А. проти скасування усиновлення щодо позивача не заперечували, однак відзначили, що підставою для скасування усиновлення слід вважати невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, а не психічну невиліковну хворобу дитини, оскільки на момент усиновлення як позивачу, так і третій особі було відомо про стан здоров`я усиновленої дитини. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Тетіївського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2014 [PERSON] та [PERSON] було оголошено усиновлювачами [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також внесено зміни до актового запису про народження [PERSON] за №116 від 24.09.2009, а саме: прізвище вказано [PERSON] , по батькові [PERSON] , місце народження: місто Переяслав-Хмельницький Київської області, батьком зазначено [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно з копією повторного свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 12.03.2014 Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київської області, його батьком записано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14.06.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 24.09.2019 виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області за №403-21 надано висновок про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] . Згідно з наданими характеристиками на учня 6-а класу Переяславської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 [PERSON] , останній ігнорує правила поведінки, систематично порушує дисципліну, схильний до протиправної поведінки і потребує особливої уваги. 06.11.2019 хлопчик приніс до школи ніж і погрожував багатьом однокласникам. Іншого разу приніс ножиці і відрізав однокласниці пасмо волосся. Постійно псує особисті речі дітей. Батько приділяє належну увагу вихованню сина. Він постійно на зв`язку з класним керівником. Крім того, в характеристиці зазначено, що в поведінці хлопчика відмічається агресивність (може штовхнути, нецензурно виразитися) до дорослих та однокласників, з метою уникнення виконання завдань або небажання дотримуватися встановлених правил. Відмічаються часті зміни настрою, нестабільність емоційної та вольової сфери. З повідомлення ВП №1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області №К-11а/7 від 24.03.2021 вбачається, що 10.02.2021 до відділу поліції звертався [PERSON] про зникнення свого сина [PERSON] , 2009 року народження. В ході проведення оперативних заходів дитину було знайдено та повернуто до місця проживання. Згідно з довідкою №86 КНП «Тетіївська центральна лікарня» від 16.03.2021 [PERSON] на обліку у лікаря психіатра не перебував станом на 20.01.2014, за медичною допомогою не звертався. З довідки Переяслав-Хмельницької ЦРЛ за №10 від 17.02.2021 слідує, що [PERSON] перебуває на «Д» обліку у лікаря-психіатра з 2019 року. До матеріалів справи долучено копії виписок із медичних карт стаціонарного хворого №1721 [PERSON] , який перебував на стаціонарному лікуванні КЗ КОР «Київська обласна психоневрологічна лікарня» з 19.02.2019 по 09.07.2019; з 14.11.2019 по 12.12.2019; з 30.07.2020 по 10.08.2020; з 01.03.2021 по 07.04.2021; з 10.08.2020 по 19.08.2020. Останньому встановлено діагноз: Наслідки органічного ураження ЦНС, змішаного генезу, в формі гіперкінетичного розладу поведінки з опозиційно-викликаючими розладами, з важкістю соціального функціонування в дитячому віці, з ускладненням вторинною парціальною затримкою комунікативної поведінки, з делінквентними проявами з підвищеними показниками психопатизації, емоційних і вищих когнітивних передумов психічного розвитку. Вторинна когнітивна недостатність до рівня легкої розумової відсталості; шифр F 06.08. Рішенням ЛКК від 19.09.2020 рекомендовано оформлення допомоги по дитячій інвалідності (згідно переліку Міністерства охорони здоров`я, Міністерства праці і соціальної політики, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 № 454/471/516 розділ X, пункт 1 пп.1.1. (F06). Згідно з посвідченням серії [NUMBER] [PERSON] як дитині з інвалідністю призначено державну соціальну допомогу 08.09.2020. З копії справи №380/2255/13-ц Тетіївського районного суду Київської області за заявою [PERSON] , [PERSON] про усиновлення, зокрема, з Висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини [PERSON] , складеного 11.06.2013 у графі «остаточний висновок» вбачається, що дитині встановлено розлад психологічного і мовного розвитку; акцидентальний шум в серці; множинний карієс; шифр - F 80, F 84. Аналогічний медичний висновок 11.06.2013 було складено щодо іншої, усиновленої [PERSON] та [PERSON] дитини, - [PERSON] . Судом також досліджено копію висновку експерта ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» №592 від 11.08.2022 за результатами проведення судово-психологічної експертизи у цивільній справі №373/100/22, відносно [PERSON] ; копію висновку експерта №593 від 08.09.2022 відносно [PERSON] , копію висновку експерта №594 від 08.09.2022 відносно [PERSON] ; копію висновку експерта №595 від 08.09.2022 відносно [PERSON] . Відповідно до висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Переяславської міської ради №07-27/2050/2-21 від 03.08.2021, скасування усиновлення [PERSON] , [INFO] , є недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дитини. Під час допиту в якості свідка, позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в 2019 році, коли вони з [PERSON] розлучилися, - діти залишилися проживати з ним. [PERSON] усиновили, коли йому було чотири роки. Про те, що у дитини під час усиновлення були розлади психологічного розвитку він знав, оскільки ознайомлювався із соціальною історією дитини. Однак, про психічні розлади його ніхто не повідомляв і шифр, наведений у медичному висновку щодо дитини йому ніхто не роз`яснював. Крім того, аналогічний висновок було складено щодо сестри [PERSON] [PERSON] , разом тим, [PERSON] є психічно здоровою дитиною. Після того, як [PERSON] почав себе неадекватно поводити, він, за рекомендацією лікаря-педіатра, в 2019 році звернувся до фахового спеціаліста - лікаря-психіатра. Після звернення до психіатра у дитини виявили розлади психіки, у зв`язку із чим [PERSON] два рази на рік проходить лікування в КЗ КОР «КОПНЛ № 2». Станом на даний час [PERSON] проходить реабілітацію у стаціонарному відділенні комплексної реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та дітей групи ризику Центру надання соціальних послуг та соціальної інтеграції Департаменту соціального захисту населення КОДА з 02.09.2021 як дитина з інвалідністю. Дитина перебуває у відділенні цілодобово, постійно. Допитана в якості свідка [PERSON] - лікар-психіатр КНП КОР «Київський обласний центр ментального здоров`я» в судовому засіданні пояснила, що як лікар-психіатр спостерігає [PERSON] з червня 2019 року. До них у заклад останній був направлений дільничним лікарем, і за три роки [PERSON] був вісім разів госпіталізований на лікування. За період спостереження встановлено діагноз, на підставі якого дитину визнано інвалідом. Перший раз дитина перебувала на лікуванні в червні 2019 року і термін лікування визначався певними факторами. Діагноз F84 не підтвердився і дитині встановили новий діагноз F06.08 - Наслідки органічного ураження ЦНС, змішаного генезу, в формі гіперкінетичного розладу поведінки з опозиційно-викликаючими розладами, з важкістю соціального функціонування в дитячому віці, з ускладненням вторинною парціальною затримкою комунікативної поведінки, з делінквентними проявами з підвищеними показниками психопатизації, емоційних і вищих когнітивних передумов психічного розвитку. Вторинна когнітивна недостатність до рівня легкої розумової відсталості. Психічний розлад у дитини наявний з 2013 року і встановити інвалідність йому мали б одразу. Діагноз, який встановлений в дитини спеціалістами закладу, існував і в 2013 році, коли відбулося усиновлення. На підставі анамнестичних даних хвороба в дитини, - з народження. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Пунктами 2, 3 частини першої статті 238 СК України передбачено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування (частина третя статті 239 СК України). Відповідно до статті 241 СК України після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянута) від 27 листопада 2008 року, ратифікованої Верховною Радою України 15 лютого 2011 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року (далі - Конвенція), органи державної влади не можуть втручатись у здійснення права на повагу до приватного і сімейного життя, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Втручання у право на повагу до сімейного життя становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не має однієї або кількох законних цілей, зазначених у пункті 2 цієї статті, а також не є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення такої цілі чи цілей. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (пункт 43 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20 травня 2010 року у справі «Курочкін проти України»). Словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції вимагає передусім, щоб відповідний захід був певним чином передбачений національним законодавством; він також стосується якості відповідного закону і вимагає його відповідності принципу верховенства права та допустимості відповідній особі, яка, зокрема, має бути здатною передбачити його наслідки для себе. Для того, щоб визначити, чи були оскаржувані заходи «необхідними в демократичному суспільстві», суд, беручи до уваги всю справу загалом, має оцінити, чи були мотиви, наведені на виправдання таких заходів, належними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції. Органи влади користуються широкою свободою розсуду в оцінюванні необхідності передання дитини під опіку, суд повинен все-таки переконатися, що в конкретному випадку існують обставини, які виправдовують відібрання дитини від батьків, а держава-відповідач має довести, що перед здійсненням пропонованого заходу було проведено ретельний аналіз можливих наслідків такого заходу для батьків і дитини, а також можливих альтернатив переданню дитини під державну опіку (пункти 50, 52 рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Курочкін проти України»). Звертаючись із вказаним позовом до суду, позивач стверджував, що один з усиновлених ним дітей страждає на психічну хворобу, про що він не знав і не міг знати на час усиновлення. Однією з неодмінних умов скасування усиновлення на підставі пункту 2 частини першої статті 238 СК України є те, що усиновлювачі не знали і не могли знати про психічну чи іншу невиліковну хворобу дитини під час усиновлення. Якщо вони знали про хворобу, ознайомившись під час усиновлення з медичним висновком, в якому констатовано діагноз, що свідчить про психічну хворобу дитини, - усиновлювачі не мають права вимагати скасування усиновлення дитини. За змістом вказаної норми закону, скасування усиновлення за необізнаності про психічну хворобу дитини залежить в такому випадку виключно від волі усиновлювача, навіть якщо таке скасування усиновлення не в інтересах дитини. Під час розгляду справи судом встановлено, що дитина [PERSON] страждає на психічну невиліковну хворобу, а саме: F06.8 Наслідки органічного ураження ЦНС, змішаного генезу, в формі гіперкінетичного розладу поведінки з опозиційно-викликаючими розладами, з важкістю соціального функціонування в дитячому віці, з ускладненням вторинною парціальною затримкою комунікативної поведінки, з делінквентними проявами з підвищеними показниками психопатизації, емоційних і вищих когнітивних передумов психічного розвитку. Вторинна когнітивна недостатність до рівня легкої розумової відсталості. Вказаний діагноз дитині встановлено рішенням ЛКК КНП КОР «КОПНЛ №2» від 19.08.2020. Під час процедури усиновлення позивач був ознайомлений із соціальною історією дитини [PERSON] та медичним висновком про стан його здоров`я, згідно якого психічних захворювань у дитини встановлено не було. З огляду на наведене, позивач не знав і не міг знати про психічну хворобу дитини на момент її усиновлення. Водночас, матеріали справи не містять також і даних про те, що під час усиновлення зверталась увага позивача на те, що дитина має певні поведінкові особливості, що давало б суду підстави для висновку про його обізнаність з проблемами із здоров`ям дитини та про ухилення позивачем від надання допомоги щодо вирішення питання психоемоційного стану дитини. Натомість, позивач самостійно, після проявів дитиною неналежної поведінки, звернувся за фаховою допомогою з метою встановлення причин такої поведінки та вирішення питання щодо психоемоційного стану хлопчика, а отже в повній мірі ніс відповідальність за здоров`я дитини. Враховуючи наведене, суд вважає доведеною обставину щодо необізнаності позивача на момент усиновлення ним дитини про її психічне захворювання та вбачає наявність підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст. 238 СК України для скасування усиновлення. Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дітей. Проаналізувавши висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору, суд вважає його недостатньо обґрунтованим, оскільки недоцільність скасування усиновлення органом опіки і піклування обґрунтовується виключно невідповідністю інтересам дитини, тоді як пунктом 2 частини першої статті 238 СК підставою для скасування усиновлення є психічна хвороба дитини, про яку не знав і не міг знати на момент усиновлення усиновлювач. Оцінки доцільності/недоцільності скасування усиновлення з урахуванням підстави, на яку посилався у позовній заяві позивач і існування якої доведено ним належними, допустимими і достатніми доказами під час розгляду справи, висновок органу опіки і піклування не містить. А відтак, суд не приймає до уваги вищевказаний висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. Відповідно до ч.2 ст.239 СК України, у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. В силу ст. 241 СК України, після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний з`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи спір, суд на підставі наведених вище положень СК України, з урахуванням доказів, що містяться у матеріалах справи, та яким надана належна правова оцінка, дійшов висновку про наявність підстав, передбачених пунктом 2 частиною першою статті 238 СК України для скасування усиновлення, а відтак, - про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved