Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

У лютому 2022 року до Вовчанського районного суду Харківської області від [PERSON] надійшов позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Подолянко Іван Андрійович, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Вікторівною та зареєстрований в реєстрі за №93750, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 50\~543,97 гривень, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1\~488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 (шістдесят копійок). Короткий зміст позовних вимог Позов мотивовано тим, що 15 листопада 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Вікторівною був вчинений виконавчий напис за №93750 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 50\~543,97 гривень. Виконавчий напис не було направлено позивачу. 05 січня 2022 року на підставі вчинено виконавчого напису, постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко Івана Андрійовича відкрито виконавче провадження №68052909 та іншою постановою від 14.01.2022 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату , пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Оспорюваний виконавчий напис позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі нотаріуса, позивач категорично не визнає (присутній спір щодо суми заборгованості), а також позивачем не було отримано жодного повідомлення про вчинення виконавчого напису. Більш того, позивач вважає, що безумовною підставою для скасування виконавчого напису нотаріуса є обставина того, що останній вчинений на підставі електронного кредитного договору, який не посвідчений в нотаріальному порядку, тобто нотаріусом не враховано судове рішення у справі №826/20084/14, постановлене Київським апеляційним адміністративний судом 22.02.2017, яким визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині. Відтак, позивач наголошує на тому, що вказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням процедури його вчинення, та таким виконавчим документом стягнута заборгованість, яка не є безспірною. Позиція відповідача У відзиві на позовну заяву представник ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковський О.В. вказав на те, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного. Так, відповідачем для вчинення виконавчого напису було надано всі необхідні документи, що вказує на безспірність заборгованості, оскільки нотаріус не зобов`язаний записувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів (постанова Верховного Суду України від 20.05.2015 у справі №6-158цс15). Разом з тим, відповідачем заявлено вимогу про зменшення витрат на правову допомогу позивача, які безмірно завищені та не відповідають складності справи, обсягу опрацьованої судової практики, поширеності даної категорії спору. У зв`язку чим, з врахуванням принципів розумності, виваженості і справедливості, відповідач заявляє вимогу про заперечення заявленого розміру витрат на правничу допомогу. Будь-якими доказами свої доводи відповідач не підтвердив. Процесуальні дії у справі 09 лютого 2022 року до Вовчанського районного суду Харківської області надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, одночасно із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником в судовому порядку. Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 10 лютого 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено провадження розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На підставі ухвали Вовчанського районного суду Харківської області від 10 лютого 2022 року заяву [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову задоволено та зупинене стягнення по виконавчому провадженню №68052909, до вирішення даної справи по суті. 22 лютого 2022 року на адресу Вовчанського районного суду Харківської області надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко Івана Андрійовича від 17.02.2022 про зупинення вчинення виконавчих дій на виконання ухвали Вовчанського районного суду Харківської області від 10 лютого 2022 року у даній справі (а.с. 38-40). Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено військовий стан, який продовжувався декілька разів, і в останнє на 90 діб, тобто до 19 лютого 2023 року. У відповідності до розпорядження Голови Верховного Суду №2/0/9-22 від 08.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» на підставі статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Великобурлуцького районного суду Харківської області та Вовчанського районного суду Харківської області, визначивши її за Машівським районним судом Полтавської області. Відповідно до акту передачі справ від 24.10.2022 до Машівського районного суду Полтавської області з Вовчанського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа №617/250/22. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2022, зазначену справу передано в провадження судді Шинкарчука Я.А. Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 25.10.2022 справу прийнято до свого провадження суддею та призначене судове засідання. 01 лютого 2023 року від представника ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковського О.В. надійшов відзив на позову заяву, разом із клопотанням про поновлення строку для подачі відзиву та клопотання про зменшення розміру витрат на правому допомогу (а.с. 61-65, 66-68, 69-77). В судове засідання, призначене на 17 січня 2023 року, учасники справи не з`явилися. Від позивача [PERSON] в матеріалах справи міститься заява, в якій останній просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко Івана Андрійовича на електронну адресу суду 08 листопада 2022 року надійшла заява про розгляд справи у його відсутність (а.с. 50). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, заяв, пояснень чи клопотань суду не направляв. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Вікторівною вчинений виконавчий напис за №93750, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 50\~543,97 гривень. 05 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко Іваном Андрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68052909, на підставі виконавчого напису №93750 від 15.07.2021, виданого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Вікторівною, про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 50\~543,97 гривень (а.с. 7). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Подолянко Івана Андрійовича від 14 січня 2022 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , яку останній отримує у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Тргово-промислова компанія «ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА» (а.с. 10). Дані обставини учасниками не заперечувались. Оскільки позивач наголошує на тому, що вказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням процедури його вчинення, та таким виконавчим документом стягнута заборгованість, яка не є безспірною, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Відповідно до положень статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншій строк давності. Виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (глава 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). На підставі викладеного слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідно право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 закону України «Про нотаріат»). З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, в тому числі п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Відтак, судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Судом установлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Суду не було надано доказів того, що укладений між сторонами кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, при цьому суд враховує, що належним чином повідомлений відповідач зворотного суду не довів. Відтак, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Також при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правова позиція Верховного суду України в справі за № 6-887 цс17). Отже, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що фінансовою компанією нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Проте, в матеріалах справи докази подачі таких документів нотаріусу відсутні, як і немає розрахунків суми заборгованості (з чого вона складається, тощо). На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, а також нотаріусом не було належним чином дотримано і самого порядку вчинення виконавчого напису, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Висновок за результатами розгляду справи Суд дослідивши та оцінивши всі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про те, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Подолянко Іван Андрійович, приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат Питання про розподіл судових витрат вирішується згідно з вимогами статті 141 ЦПК України. Так, згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з відповідним позовом, позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1\~488, 60 гривень, що підтверджено квитанціями №1_12 від 07.02.2022 на суму 992,40 гривень (а.с. 15) та №3_12 від 07.02.2022 на суму 496,20 гривень (а.с. 16). Оскільки судом позов [PERSON] задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1\~488, 60 гривень в рахунок стягнення судових витрат пов`язаних із сплатою судового збору. Разом з тим, клопотання представника ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» Іжаковського О.В. про зменшення витрат на правову допомогу у даній справі не розглядається судом (а.с. 66-68), оскільки позивачем не було заявлено клопотань про компенсацію витрат на правовому допомогу. Судовими витратами, які компенсуються за результатами розгляду даної справи за користь відповідача, є лише витрати понесені позивачем при оплаті судового збору. Інших заяв про компенсацію судових витрат у даній справі до суду не надходили.

Outcome: approved