Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

25 листопада 2022 року представник Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» адвокат Іванісов В.С. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь на користь Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором у розмірі 17 442,98 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 13 874,05 грн., заборгованість за відсотками - 2 161,09 грн., пені - 0,35 грн., розмір 3% річних на суму простроченого кредиту - 209,94 грн., розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 43,25 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту - 1 001,41 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів - 152,89 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 15 липня 2016 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» - надалі Позивач/Банк та фізичною особою [PERSON] (надалі - Відповідач) укладено заяву про приєднання № 30671/150716 (надалі-Заява) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБО). Відповідно до заяви про приєднання до ДКБО, відповідачу встановлено кредит в розмірі 1500,00 грн. 05 серпня 2019 року було збільшено кредитний ліміт до 14 200,00 гривень. Шляхом підписання Заяви про приєднання до ДКБО фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідач беззастережно приєднався до ДКБО в редакції яка на день підписання Заяви та приєднання розміщена інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до п. 3.4.1 даної Заяви Банк відкрив на ім`я Відповідача поточний рахунок в гривні України. На виконання умов ДКБО банк надав відповідачу платіжну картку та ПІН-конверт до неї. Відповідно до п. 1.7 розділу XXII ДКБО датою укладення кредитного договору є дата підписання заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) уповноваженим (працівником) банку; датою надання кредиту (частин кредиту) є дата використання клієнтом кредиту (кредитних коштів). Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобовязань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування поччинається з дати надання банком клієнту кредиту/встановлення ліміту кредитування. Згідно до п. 1.20 розділу XXII ДКБО, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, (в т.ч. процентів за користування кредитом протягом Грейс періоду)/обов`язкового щомісячного платжу процентів за несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені заявою на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості. Відповідно до п. 1.27, п.1.29 розділу XXII ДКБО будь-яке невиконання Клієнтом умов договору породжує у Банка право достроково відкликати Кредит, а у Клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором. Якщо Банк на підставі Договору вимагає здійснення внесків (платежів), строк сплати яких не насав або повернення Кредиту, такі внески (платежі) або повернення Кредиту мають бути здійснені Клієнтом протягом 30 (тридцяти) календарних днів, з дня одержання повідомлення про таку вимогу від Банку. Якщо протягом цього періоду Клієнт усуне порушення умов Договору, вимога Банку втрачає чинність. При цьому якщо пошта (поштова служба) не може вручити повідомлення позичальнику через відсутність за місцем проживання вказаної особи, його відмову прийняти поштове відправлення незнаходження фактичного місця проживання позичальника або з інших причин, повідомлення вважає врученим позичальником у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п.9.1 ДКБО розділу IX за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено Договором. Станом на 10.11.2022 року розмір заборгованості відповідача перед банком становить 17 442,98 (сімнадцять тисяч чотириста сорок дві грн. 98 коп.) гривень, яка складається: - заборгованість за кредитом 13 874,05 грн., - заборгованість за відсотками 2 161,09 грн., - пеня 0.35 грн., - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту - 209,94 грн., - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 43,25 грн., - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту 1 001,41 грн., - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 152,89 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання 19 грудня 2022 року та 12 січня 2023 року не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення кореспонденції за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, згідно зі ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином; клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності не надходило. Відзиву на позовну заяву не надходило. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Умови проведення заочного розгляду справи визначені ст. 280 ЦПК України, де передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В даному випадку наявна вся сукупність умов для проведення заочного розгляду справи, а тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що 15 липня 2016 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» і фізичною особою [PERSON] укладено заяву про приєднання № 30671/150716 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБО). Відповідно до п. 3 заяви про приєднання№ 30671/150716 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, визначено умови про приєднання до договору, шляхом підписання Заяви про приєднання до договору, клієнт беззастережно приєднався до договору в редакції яка на день підписання цієї заяви розміщена інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та уклав з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до умов договору банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), за дебетово-кредитною схемою. Відповідно до п. 6 заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту), визначені умови кредитування. Відповідно до п. 6.1 заяви підписання цієї заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою заяви приєднання, [PERSON] погоджується на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтверджує укладення між нею та банком кредитного договору. Відповідно до п. 6.2 заяви прость надати кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) на її картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до п. 6.3 заяви [PERSON] погоджується, що їй можуть бути встановлені наступні максимальні параметри кредитування, бажаний розмір кредиту - 1500,00 грн., максимальний розмір кредиту - 3000,00 грн. Строк кредитування - 36 місяяців з можливим подовженням на той самий строк. Відповідно до п. 6.4 заяви на строк до 20.07.2016 року, тобто на 5 календарних днів з дня підписання цієї заяви уповноваженим (працівником) банку банк встановлює клієнту кредит в сумі 1500,00 грн. Після закінчення вказаного в цьому пункті строку клієнт погоджується на встановлення (збільшення) банком кредиту в межах максимальних параметрів кредитування вказаних в п. 6.3 умов кредитування цієї заяви. Згода клієнта надається відповідно до п. 1.4 розділу ХХІІ Дговору, а саме шляхом погодження нових умов кредитування в телефонному режимі. Інформація про узгоджені умови кредитування кадсилаєтьсяя клієнту поштою або відповідним смс-повідомленням. В разі не здійснення банком збільшення розміру кредиту клієнт продовжує користуватися кредитом в розмірі встановленому в цьому пункті заяви протяягом строку дії платіжної картки. Банк має право ініціювати збільшення розмііру кредиту у порядку визначеному цим пунктом Заяви та договором або клієнт має право звернутися до банку з відповідною заявою про збільшення розміру кредиту. Строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на термін,. Строк дії кредиту (користуванняя ним) подовжується на строк дії платіжної картки. Відповідно до п. 6.5 заяви процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає: 6.5.1. 30 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 6.5.2. 0,001 процентів річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-період у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов договору; 6.5.3. плата (комісійна винагорода) за обслуговування невикористаної частини встановленого кредиту складає 0,00 процентів від невикористаної частини встановленого кредиту та сплачується щомісячно. Відповідно до п. 6.6 заяви клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обовязкового щомісячного платежу, який складає 0 % від суми заборгованості за кредитом (сплата якої не прострочена), визначеної за звітний період на дату сплати обовязкового щомісячного платежу. Також клієнт має право в будь-який час без оплати банку будь-яких комісій за це провести дострокове повне чи часткове погашення кредиту, при цьому вв разі дострокового погашення всієї суми кредиту клієнт зобовязанийй надати банку кошти для погашення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом та іншим сумам, які повинні бути сплачені за кредитним договором в день такого дострокового погашення кредиту. Відповідно до п. 6.7 заяви комісійна винагорода за зняття готівкових коштів наданих в кредит - 0,00 % від суми таких коштів, яка сплачується за зняття вказаних готівкових коштів в усіх банкоматах, у касах банку (касах інших банків), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати умова застосовується для зарплатних карток. Відповідно до п. 6.8 заяви датою укладення кредитного договору є дата підписання заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) уповноваженим представником (працівником) банку; датою надання кредиту (частин кредиту) є дата використання клієнтом кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати умова застосовується для зарплатних карток. Відповідно до п. 6.9 заяви всі інші умови кредитного договору, в т.ч. його зміни містяться в договорі. Відповідно до п. 6.10 заяви [PERSON] підтверджує, що до підписання цієї заяви банк ознайомив її з орієнтовною сукупною вартістю кредиту. Відповідно до п. 6.11 заяви [PERSON] підтверджує, що ознайомилася з детальним розписом сукупної вартості кредиту, який міститься в додатку до цієї заяви. Відповідно до п. 6.12 заяви [PERSON] погоджується, що детальний опис сукупної вартості кредиту, вказаний в додатку, побудований виходячи з умов відповідного банківського продукту, що сукупна вартість отриманого кредиту в грошовому виразі може відрізнятися від сукупної вартості кредиту у грошовому виразі, відображеної в детальному розписі сукупної вартості кредиту, що наданий банком по відповідному банківському продукту, але реальна процентна ставка (сукупна вартість кредитуу процентному значенні) за отриманим кредитом буде дорівнювати реальній процентній ставці, вказаній в детальному розписі сукупної вартості кредиту (додаток до заяви) по відповідному кредитному банківському продукту. Заява приєднання оформлена (заповнена таа підписана) в двох примірниках по одному для клієнта та АТ «Ощадбанк» та є документом, що підтверджує укладення договору. 05 серпня 2019 року було збільшено кредитний ліміт до 14 200,00 гривень. Позивачем зобов`язання за кредитним договором виконані належним чином. Згідно з наданим банком розрахунком станом на 10.11.2022 року розмір заборгованості відповідача перед банком становить 17 442,98 (сімнадцять тисяч чотириста сорок дві грн. 98 коп.) гривень, яка складається: - заборгованість за кредитом 13 874,05 грн., - заборгованість за відсотками 2 161,09 грн., - пеня 0.35 грн., - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту - 209,94 грн., - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 43,25 грн., - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту 1 001,41 грн., - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 152,89 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, посилається на п. 9.1 розділу 9 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно з п.9.1 ДКБО розділу IX за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено Договором. Крім того, представник позивача посилається і на інші положення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), договір є підставою для виникнення зобов`язань. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Державний Ощадний банк України»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до умов кредитного договору, яким є заява про приєднання № 30671/150716 від 15 липня 2016 року визначено умови надання та обслуговування відновлюваної кредитної лінії, зокрема визначено розмір кредитного ліміту, строк кредитування, визначена процентна ставка за користування кредитними коштами, визначена процентна ставка за користування кредитними коштами протягом Грейс-період у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Крім того, у цьому кредитному договорі, підписаному сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема проценти за користування кредитом та неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на публічну пропозицію АТ «Державний Ощадний банк України» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на веб-сайті банку: www.oschadbank.ua, витяг з ДКБО наданий до позовної заяви зі змінами від 04 квітня 2018 року. Витяг з публічної пропозиції АТ «Державний Ощадний банк України» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, наданий позивачем до позовної заяви зі змінами від 04 квітня 2018 року, суд не бере до уваги, оскільки з доданого витягу не зрозуміло коли його затверджено, чи існувала сама ця публічна пропозиція АТ «Державний Ощадний банк України» на момент укладення з відповідачем кредитного договору, яким є заява про приєднання № 30671/150716 від 15 липня 2016 року. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданий позивачем до позовної заяви витяг з публічної пропозиції АТ «Державний Ощадний банк України» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб доводився до відома відповідача, що саме ці умови розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання № 30671/150716 від 15 липня 2016 року, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Наданий позивачем витяг з публічної пропозиції АТ «Державний Ощадний банк України» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві про приєднання № 30671/150716 від 15 липня 2016 року, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява №20166/92, § 36). Доданий до позовної заяви банком витяг з публічної пропозиції АТ «Державний Ощадний банк України» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який міститься в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви про приєднання № 30671/150716 від 15 липня 2016 року. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно зі статтею 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема є справедливість, добросовісність та розумність. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову (стаття 11 ЦПК України). З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ «Державний Ощадний банк України» дотримав вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Враховуючи вище зазначене, у задоволенні позову у частині неустойки (пені) необхідно відмовити, оскільки вказані платежі не передбачені умовами кредитного договору, яким є заява про приєднання № 30671/150716 від 15 липня 2016 року. Так, позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 0,35 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до умов кредитного договору, яким є заява про приєднання № 30671/150716 від 15 липня 2016 року визначено умови надання та обслуговування відновлюваної кредитної лінії, зокрема визначено розмір кредитного ліміту, умови щодо збільшення розміру кредитного ліміту, строк кредитування, визначена процентна ставка за користування кредитними коштами, визначена процентна ставка за користування кредитними коштами протягом Грейс-період у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Відповідач користується кредитними коштами, що підтверджується виписками по картковому рахунку. Відповідно до ст. 1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Стаття 599 ЦК передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Згідно зі ст. 1054 ЦК позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України б оржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Позивачем всі зобов`язання за Договором були виконанні належним чином. Відповідачу був наданий кредит. Відповідач, у свою чергу, свої зобов`язання за договором та вимоги зазначених норм закону належним чином не виконав, допустивши заборгованість у сумі станом 10.11.2022 року розмір заборгованості відповідача перед банком становить 17 442,63 гривень, яка складається: - заборгованість за кредитом 13 874,05 грн., - заборгованість за відсотками 2 161,09 грн., - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту - 209,94 грн., - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 43,25 грн., - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту 1 001,41 грн., - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 152,89 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Державний Ощадний банк України» не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Оскільки відповідачем не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 13 874,05 грн., то така заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку. Суд, не знаходить підстав для зменшення розміру процентів за користування кредитом, оскільки, вони є платою за користування коштами та не відносяться до поняття неустойки, тому підлягає стягненню заборгованість за відсотками в сумі 2 161,09 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. При цьому індекс інфляції 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" цього Кодексу, враховуючи зміни, внесені Законом України від 15.03.2022 р. N 2120-IX. Відповідно до пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказані положення набрали чинності 17.03.2022 року. З наданих банком розрахунків 3% річних та втрат від інфляції слідує, що нарахування проводились до 24 лютого 2022 року, тобто з урахуванням положень чинного законодавства. Таким чином, вимоги позивача про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 17 442,63 гривень, яка складається: - заборгованість за кредитом 13 874,05 грн., - заборгованість за відсотками 2 161,09 грн., - розмір 3% річних на суму простроченого кредиту - 209,94 грн., - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 43,25 грн., - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту 1 001,41 грн., - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів 152,89 грн. Позовні вимоги щодо стягнення пені в розмірі 0,35 грн. не підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 2481,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн., що відповідає заявленій в позові сумі в розмірі 17442 грн. 98 коп. Задоволеній сумі в розмірі 17 442 грн. 63 коп. буде відповідати такий розмір судового збору: 2481,00 грн. х 17 442 грн. 63 коп. : 17442 грн. 98 коп. = 2480,95 грн. - який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2480,95 грн.

Outcome: partial