Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

13.10.2021 [PERSON] через засоби поштового зв`язку звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.01.1998, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва. Він є власником Ѕ частини вказаної квартири, яку успадкував за заповітом після смерті свого батька [PERSON] . Позивач зазначає, що оскільки він набув право власності на зазначену квартиру в результаті спадкування за батьком, то вважав, що справедливо буде, якщо Ѕ спадкового майна успадкує його сестра - відповідачка [PERSON] , з якою вони не підтримують нормальних відносин. Після закінчення 6 місяців після смерті його матері він вирішив продати квартиру, та оскільки йому належить Ѕ частина, тому, відповідно до закону, він мав запропонувати реалізувати переважене право іншому співвласнику. Позивач вказує, що з метою отримання інформації чи зареєструвала його сестра за собою право власності на Ѕ частку квартири [ADDRESS] він 24.09.2021 звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори, де йому було надано витяг із Спадкового реєстру та повідомлено, що право власності на квартиру все ще зареєстроване за його матір`ю [PERSON] . Наразі відкрито спадкову справу, проте свідоцтво про право на спадщину не видано, право власності за спадкоємцем не набуто. Разом з тим, нотаріус повідомив, що за життя його мати склала заповіт, який посвідчений 11.11.2005 року державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований у реєстрі за № 2у-3104. З того моменту йому стало відомо по заповіт його матері, а оскільки за життя відносини з матір`ю підтримував лише він, то з`явились підстави вважати, що заповіт складено на нього. Позивач зазначає, що за життя його сестра не піклувалась про матір, не зустрічалась, не відвідувала та не підтримувала відносин, матір`ю опікувався він. Позивач стверджує, що до смерті його матері та в межах шестимісячного строку після її смерті йому не було відомо про заповіт. Саме ця обставина позбавила його можливості звернутись до нотаріуса з метою подання заяви про прийняття спадщини. Після того, як дізнався про існування заповіту він звернувся до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак 04.10.2021 йому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском передбаченого законодавством шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини ним пропущено із поважних причин, оскільки про заповіт йому відомо не було; нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори його не повідомила про існування заповіту на його користь, що призвело до порушення його прав, як спадкоємця, на подачу заяви про прийняття спадщини в межах встановленого законодавством шестимісячного строку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2021 позовну заяву [PERSON] було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позову протягом семи днів з дня отримання копії ухвали (т. 1 а.с. 37). 11.11.2021 до суду надійшов позов [PERSON] на виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви (т. 1 а.с. 42-48). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.11.2021 відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання на 06.12.2021 на 15.00 год. (т. 1 а.с. 72). Ухвалою суду від 06.12.2021 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів, витребувано від Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори копію матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] (т. 1 а.с. 89). 15.12.2021 на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому відповідачка просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що позовні вимоги є надумані, необґрунтовані та не підтверджуються належними доказами. Позивач посилається на неіснуючі факти її поганого ставлення до покійних батьків. Несправедливим є твердження позивача, що йому стало відомо про існування заповіту на його ім`я лише 24.09.2021. Це спростовується самим позивачем, якому достеменно було відомо про існування заповіту на його ім`я, оскільки заповіти на його користь складалися одночасно як батьком [PERSON] , який помер [INFO] , так і матір`ю [PERSON] . Остання ще у 2005 році про це повідомила позивача. Твердження позивача про те, що йому не було відомо про існування заповіту лише намагання виправдати своє недбальство щодо вчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Причини, які б могли свідчити про існування обставин поважності пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини відсутні, оскільки позивач був на похованні померлої спадкодавці, що сам і підтверджує (т. 1 а.с. 100-109). 04.01.2022 на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву з проханням відмовити в позові, вказано, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини у межах визначеного законодавством шестимісячного строку (т. 1 а.с. 111-113). 04.01.2022 на адресу суду на виконання ухвали суду про витребування доказів від Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 516/2021 (т. 1 а.с. 125-166). 05.01.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить задовольнити позов. Зазначає, що викладені відповідачем доводи у відзиві на позов є необґрунтованими та безпідставними. [PERSON] жодним чином не спростовує викладені у позовній заяві доводи. Державним нотаріусом не було вчинено жодних дій щодо сприяння повідомлення позивача, як спадкоємця, про наявність на його користь заповіту (т. 1 а.с. 169-176). Ухвалою суду від 26.01.2022 задоволені клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] та клопотання представника відповідачки [PERSON] [PERSON] про виклик свідків (т. 1 а.с. 196, 197). Ухвалою суду від 26.01.2022 підготовче провадження закрите, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (т. 1 а.с. 194, 195). В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] просили задовольнити позов, пояснили, що про наявність заповіту позивач не був обізнаний, причини пропуску подання заяви на прийняття спадщини є поважними. Відповідачка та представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позову з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву, посилаючись на безпідставність і недоведеність позовних вимог. Відповідачка пояснила, що про заповіт позивач, який є її братом, знав та проігнорував строки для прийняття спадщини. Позивач з батьками ходив оформляти заповіт на квартиру на його ім`я. Після складення заповіту про це їй говорили її батьки, про що також знали близькі родичі та сусіди. Всі документи її мати зберігала в квартирі в одному місці, а не в ліжку. Представник відповідачки пояснив, що позивачу було відомо про заповіт його матері, оригінал якого він мав, строк на прийняття спадщини позивачем пропущений не з поважних причин. Представник третьої особи Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, суду подавала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі та їхніх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.10.1961 року (а.с. 55, 134). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 128). Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом, відповідно положень ст. 1261 ЦК України, як син спадкодавці [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] склала заповіт від 11.11.2005 року, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2у-3104, відповідно якого на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно на ім`я позивача [PERSON] (а.с. 133). Згідно матеріалів справи, спадковим майном є Ѕ частина квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавці на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.01.1998, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва (а.с. 16). Відповідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 69447048 від 13.09.2021, [PERSON] одноособово була зареєстрована на час відкриття спадщини - на [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 142). За нормою ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 ст.1270 ЦК України). Отже, шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] закінчився 17.05.2021 року. Заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері позивач подав 04 жовтня 2021 року до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори (а.с. 143). 04.10.2021 державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Тітовою О.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 7288/02/31, відповідно якої позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] у зв`язку з пропущенням передбаченого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку встановленого для прийняття спадщини (а.с. 149). Позивач [PERSON] за його клопотанням був допитаний у якості свідка, при цьому засвідчив, що його мати [PERSON] за життя батька говорила, що вони писали заповіти, але на кого не казали. Про заповіт батька він дізнався після смерті останнього. Заповіт своєї матері його донька [PERSON] знайшла після смерті спадкодавця десь в червні 2021 року в ліжку коли прибирала у квартирі [ADDRESS] . Точних дат він не пам`ятає, в назвах українських місяців він плутається, про заповіт дізнався в кінці серпня 2021 року. Він мав доступ до квартири матері, проте у документах матері він ніколи не рився, хоча платив за квартиру. Він хотів потрапити в Третю нотаріальну контору, але там через карантин була черга на серпень місяць. Коли звернувся до Першої нотаріальної контори, там повідомили, що спадкова справа оформлена в Дванадцятій нотаріальній конторі. Він звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, бо таке бажання було його матері в заповіті. Строк для прийняття спадщини пропустив через те, що знаходився в селі Леонівка Кагарлицького району за 70 км. від Києва під час карантину, звідти не міг добратися до міста, оскільки не їздив транспорт та маршрутки. У позові викладена недостовірна інформація. Дочка його відразу повідомила про заповіт. У вересні він багато разів приходив до Першої нотаріальної контори. Коли звертався до приватного нотаріуса йому сказали, що документи необхідно подати лише в Дванадцяту нотаріальну контору, куди він потрапив лише з четвертого разу. Відповідачка є його сестрою, яка за матір`ю ніколи не доглядала. Свідок зі сторони позивача [PERSON] засвідчила, що вона є донькою позивача та племінницею відповідачки. Заповіт бабусі [PERSON] вона знайшла на початку серпня 2021 року коли прибирала бабусине ліжко, тоді й дізналася про заповіт, який в той же день передала своєму батьку. Вона з батьком в середині серпня 2021 поїхали в Першу нотаріальну контору, де сказали, що справа відкрита в Дванадцятій нотаріальній конторі, куди поїхали в той же день, однак туди не змогли потрапити через велику чергу. Пізніше батько сам їздив до нотаріальної контори. У її батька хворий шлунок, проте лікуватися в лікарні він відмовився. Бабуся себе стала погано почувати за 1-3 місяці до її смерті, всім телефонувала, щоб до неї приїхали. Позивач доглядав за своєю матір`ю, їжу передавала вона. Після смерті бабусі вона в її квартиру ходила не часто, лише за квитанціями на оплату комунальних послуг, у неї була хвора дитина. Її батько з матір`ю після 9 днів, як поховали бабусю [PERSON] , поїхали в село. До Києва її батько не приїжджав, так як по області не їздив транспорт. Позивач приїхав в Київ, як тільки почав їздити транспорт. Про заповіт їй батько ніколи не говорив. Свідок зі сторони позивача [PERSON] засвідчила, що є дружиною позивача. Про заповіт вона не знала, про спадщину ні свекор, ні свекруха їм ніколи не говорили. Документи зберігалися у них дома в квартирі [ADDRESS] в одному місці. Після смерті [PERSON] її дочка наводила порядок у квартирі та знайшла заповіт в серпні, рік вона не пам`ятає. Позивач ходив на консультацію до нотаріуса та потім дізнався, що Ѕ квартири належить йому на підставі заповіту свекрухи. З 2014 року вона постійно живе в селі, присутньою коли її дочка знайшла заповіт вона не була. Позивач знаходився в селі під час карантину з листопада 2020 до квітня 2021 року, почав їздити в Київ коли пустили транспорт. Свекруха жила сама. До смерті [PERSON] - до [INFO] вона двічі на тиждень приїжджала допомагати свекрусі. На день сороковин по свекрусі позивач знаходився в Києві. Свідок зі сторони відповідачки [PERSON] засвідчила, що знає сім`ю відповідачки, з [PERSON] вона познайомилась після смерті дяді [PERSON], часто спілкувались на дачі. Тьотя [PERSON] була сумна через те, що невірно склала заповіт, так як все вийшло [PERSON] , говорила, що поступила неправильно. Казала, що перший і другий заповіт знаходяться у [PERSON] , вона хоче поміняти заповіт, хотіла дачу переписати на [PERSON] . Свідок зі сторони відповідачки [PERSON] засвідчив, що з [PERSON] та [PERSON] були сусідами по дачі на Русанівських садах, де часто бачились і спілкувались. Дядя [PERSON] говорив, що квартиру хоче залишити [PERSON] , а дачу [PERSON] . Пізніше з`ясувалось, що квартира на [PERSON] , а дача на двох. Позивач на дачі не з`являвся, а відповідачку він там бачив часто. Про заповіт була розмова в 2006 році з [PERSON] . [PERSON] йому говорила, що заповіт знаходиться у [PERSON] . Свідок зі сторони відповідачки [PERSON] засвідчив, що він чоловік відповідачки. З батьками його дружини вони спілкувались на дачі, до них вони їздили у вихідні дні, разом працювали. Про заповіт на квартиру на позивача йому відомо зі слів відповідачки. Теща йому говорила, що квартиру переписала на [PERSON] , дача була на тестя. Батько його дружини хотів дачу відписати дочці, однак не зробив цього через хворобу та операцію. Свідок зі сторони відповідачки [PERSON] засвідчила, що вона донька відповідачки. У грудні 2005 року баба [PERSON] казала їй з матір`ю, що Ѕ частку належної бабі квартири та Ѕ дідову частку квартири заповіли позивачу, який не має квартири, а дача буде відповідачці. У листопаді 2020 року позивач казав їй та відповідачці, що у нього є заповіт на Ѕ частину квартири. З бабою вони зустрічались на дачі куди після смерті діда баба приходила щодня. Позивач не хотів, щоб вони спілкувались, оскільки боявся, що баба перепише заповіт, тому баба говорила, що їхні відносини вона від позивача приховує. Спадкова справа № 516/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] була відкрита Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою 05.04.2021 за нотаріально посвідченою заявою відповідачки [PERSON] від 31.03.2021 про прийняття спадщини за законом після смерті її матері (далі - спадкова справа, а.с. 126-149). В обґрунтування позову позивач посилається, як на поважні причини попущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, на необізнаність про наявність заповіту на його ім`я та неповідомлення його нотаріусом про існування заповіту. Відповідно пункту 1.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нота¬ріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. З матеріалів спадкової справи убачається, що свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавались. При цьому державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, серед іншого, витребовувались інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 66338673 від 09.09.2021 щодо заповідача [PERSON] (а.с. 135), інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 66338647 від 09.09.2021 стосовно спадкодавця [PERSON] (а.с. 136). Також у спадковій справі наявні засвідчені на відповідність оригіналам 09.09.2021 копії: Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 2155395 від 11.11.2005 Сьомою Київською державною нотаріальною конторою заповіту [PERSON] (а.с. 133 зв.) та заповіту від 11.11.2005 [PERSON] на ім`я позивача (а.с. 133). Таким чином, нотаріусом з`ясовувались відомості та отримувалась інформація стосовно кола спадкоємців і наявності заповіту/заповітів. У змісті заповіту [PERSON] від 11.11.2005 адреса проживання позивача [PERSON] не зазначена. За нормою ст. 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Отже, закон покладає на нотаріуса обов`язок перевіряти наявність заповіту та повідомляти спадкоємців про відкриття спадщини у разі коли відоме місце їх проживання або місце роботи. При вирішенні спору суд також враховує наступні обставини. Спадкове законодавство засновується на принципі переваги формального волевиявлення спадкодавця (заповіту) над положеннями закону, спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, нерозподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, призначеними у заповіті (частина друга статті 1223 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1223, 1270 ЦК України). Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Зі змісту позову убачається, що позивач після смерті [PERSON] погоджувався з тим, щоб належну його матері Ѕ частку квартири, що є спадковим майном, успадкувала за законом його рідна сестра - відповідачка, оскільки позивач є власником Ѕ цієї квартири, як спадкоємець за заповітом після смерті їхнього батька [PERSON] , при цьому заяву про прийняття спадщини позивач вирішив подати коли дізнався про наявність на його ім`я заповіту. Як пояснили позивач та свідок [PERSON] , про що також надано письмові докази, позивач займався похованням своєї матері, також знаходився у м. Києві на 40 день після поховання спадкодавці, при цьому жодних доказів щодо поважних причин неподання заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців після смерті [PERSON] , зокрема до [INFO] , суду не надано та такі обставини не доведено, а позовні вимоги ґрунтуються на необізнаності до початку серпня 2021 року про наявність заповіту. Отже встановлено, що позивач є сином померлої [PERSON] , а тому незалежно від обізнаності про існування заповіту позивач міг реалізувати своє волевиявлення на прийняття спадщини після смерті матері як спадкоємець першої черги за законом шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса у встановлений шестимісячний строк. Проте, така заява позивачем у шестимісячний строк подана не була. Обставини, на які посилається позивач, не є поважними (пов`язаними з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій) причинами пропуску строку для прийняття спадщини. При вирішенні спору суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 671/308/20 у якій зазначено про те, що суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у цій справі підстав для надання додаткового строку для прийняття спадщини встановивши, що позивач є дочкою померлого, а тому незалежно від наявності заповіту на її ім`я, вона, у випадку, якщо бажала би прийняти спадщину, мала можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. У випадку якби позивач не була спадкоємцем першої черги вона дійсно б не мала підстави звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки б не дізнався про існування заповіту і така обставина могла бути підставою для подання заяви про надання додаткового строку. Відповідно частини 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Посилання сторони позивача на постанови Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 636/1160/19, від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18, від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18, від 17 грудня 2021 року у справі № 315/386/19 є безпідставними, оскільки у вказаних справах та у справі, яка є предметом розгляду, різні фактичні обставини справи і правовідносини не є подібними. У цій справі правовідносини виникли у зв`язку із спадкуванням позивача після смерті його матері, отже спадкування спадкоємцем першої черги за законом. За наведених обставини суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. У порядку ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу між сторонами судових витрат по сплаті судового збору, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed