Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 15 липня 2017 року Вараським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №98. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що сторони тривалий час не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, з квітня 2022 року окремо проживають, миритися не бажають, спільних дітей не мають, тому просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, не з`явився. Від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій позивач просить розгляд справи провести у його відсутності, при цьому вказує, що позов підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, не з`явилася. Від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій відповідачка просить розгляд справи провести у її відсутності та вказує, що не заперечує проти розлучення з позивачем. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню в повному обсязі. Підставами для такого висновку суду є наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 15 липня 2017 року. Від спільного проживання сторони дітей не мають. Згідно з ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивач просить позов задовольнити, вказує на неможливість спільного проживання, збереження шлюбу, також зазначає, що сторони спільних дітей не мають, з квітня 2022 року проживають окремо, не підтримують сімейно - шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, миритися не бажають, сім`я фактично розпалася, існує формально і зберегти її неможливо, а відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved