Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

15.06.2022 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно від дня звернення до суду із заявою і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що 19.07.2003 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був розірваний на підставі рішення суду від 24.07.2014. Вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у її вихованні. Ухвалою суду від 17 жовтня 2022 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 29 серпня 2022 року у цивільній справі №161/7825/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини скасовано; призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача пояснив, що відповідач утримує старшу доньку, оплачує їй навчання. У заяві від 19.09.2022 представник відповідача вказав, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. Судом встановлено, що 19.07.2003 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 липня 2014 року у справі №161/8834/14-ц шлюб було розірвано (а.с. 6). Від шлюбу у сторін є спільні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 24). Позивачка стверджує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , не надає. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є працездатною особою, не надав належних та допустимих доказів щодо неможливості працевлаштуватися чи заборону працювати у зв`язку із захворюванням, на його утримані немає інших неповнолітніх чи малолітній дітей. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, потреби дітей,\~матеріальний стан відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей. Cуд зауважує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків обов`язку по утриманню дитину. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500,00 грн. щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно від дня звернення до суду 15.06.2022 із заявою і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При визначені розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд враховує, що позивач утримує старшу доньку [PERSON] , [INFO] , оплачує їй навчання. Інші доводи та заперечення представника позивача не спростовують висновків суду. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 894,67 грн. судового збору (пропорційно розміру задоволених позовних вимог). Суд відмовляє у стягненні понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, як такі, що не підтвердженні та необґрунтовані належними та допустимими доказами у відповідності до ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial