Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у порядку суброгації у розмірі 54 830, 98 грн, в обґрунтування якого вказано, що 05 лютого 2020 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої зазнав механічних пошкоджень автомобіль «Mercedes Benz GLS 350» (реєстраційний номер [NUMBER] ), страховиком якого є позивач. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду. Третьою особою у справі у поданих до суду поясненнях вказано, що виплата страхового відшкодування здійснена у повному обсязі, у порядку та у строки, передбачені Законом та укладеним полісом / договором. Наголошено, що страховик сплатив (відшкодував) позивачу не вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а страхове відшкодування, розмір якого визначається відповідно до норм спеціального Закону. Окрім цього, вказав, що якщо позивачеві не вистачило коштів страхового відшкодування для відновлення свого порушеного права, він має право вимагати відшкодування шкоди у повному обсязі від особи, яка завдала шкоди, у загальному порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, зокрема ст.ст. 1166, 1188, 1194, зважаючи на те, що страховик несе обмежену відповідальність виключно на умовах та в межах спеціального Закону та договору. ІІ. Процесуальні дії. 20 липня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді від 27 липня 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку без виклику сторін у судове засідання. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження за останньою відомою адресою проживання та яка вказана у постанові суду про притягнення його до адміністративної відповідальності, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому у силу частини восьмої ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. 05 лютого 2020 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу LAND ROVER Range Rover (реєстраційний номер [NUMBER] ), власником якого є [PERSON] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу Mercedes-Benz GLS350 (реєстраційний номер [NUMBER] ), який належить ТОВ «Карібіан Клуб», під керуванням водія [PERSON] . Відповідальність водія транспортного засобу LAND ROVER Range Rover (реєстраційний номер [NUMBER] ) застраховано ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3978628. Також було укладено договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АО/3978628-ДГО/ЦЗ. 05 лютого 2020 року до ТДВ «Експрес Страхування» звернувся страхувальник із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просив перерахувати кошти на рахунок СТО СП TOB «Автомобільний Дім Україна-Мерседес Бенц», для здійснення відновлювального ремонту автомобіля Mercedes Benz GLS 350 (реєстраційний номер [NUMBER] ). Згідно з рахунком СТО СП TOB «Автомобільний Дім Україна-Мерседес Бенц» № 2120000589 від 07 лютого 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes Benz GLS 350 (реєстраційний номер [NUMBER] ) становить 212 984, 51 грн. У подальшому вартість ремонту була підтверджена актом виконаних робіт № 2000002854 від 26 лютого 2020 року. 09 червня 2016 року суб`єктом оціночної діяльності було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу Mercedes Benz GLS 350 (реєстраційний номер [NUMBER] ), про що оформлено Протокол огляду транспортного засобу. Згідно із звітом ТОВ «Експертплюс» № 3.20.322/10/3 вартість матеріального збитку, завданого власнику ТЗ Mercedes Benz GLS 350 (реєстраційний номер [NUMBER] ) складає 246 368, 80 грн. ТОВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу Mercedes-Benz GLS350 (реєстраційний номер [NUMBER] ), у сумі 212 984, 51 грн на підставі рахунків та актів виконаних робіт ТОВ «Автомобільний Дім Україна Мерседес-Бенц». Отже, ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», користуючись наданим правом, було залучено аварійного комісара, яким з урахуванням встановленого характеру та обсягу пошкоджень транспортного засобу Mercedes-Benz GLS350 (реєстраційний номер [NUMBER] ), зафіксованих та відображений на фотознімках, було визначено розмір заподіяного за наслідками заявленої події збитку. Відповідно до висновку аварійного комісара, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mercedes-Benz GLS350D (реєстраційний номер [NUMBER] ), у результаті його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді 05 лютого 2020 року, складає 158 153, 53 грн. ТДВ «Експрес страхування» прийняло рішення про визнання випадку страховим та виплату страхового відшкодування страхувальнику шляхом перерахування коштів на рахунок СП у формі ТОВ «Автомобільний Дім Україна Мерседес Бенц» за пошкодження ТЗ Mercedes Benz GLS 350 (реєстраційний номер [NUMBER] ) у сумі: 127 311, 11 грн + 85 673, 40 грн = 212 984, 51 грн, що підтверджується страховими актами № 3.20.322-1 та № 3.20.322-2. Страхове відшкодування було перераховане згідно платіжних доручень № ЦО01105 від 18 лютого 2020 року та № Ц001131 від 19 лютого 2020 року. 25 березня 2020 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулось до ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» із заявою вих. № 2031/07-3.20.322 про виплату страхового відшкодування, згідно з полісом № АО/ 003978628. 07 травня 2020 року ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» виплатило страхове відшкодування у сумі 99 000, 00 грн за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/003978628, що підтверджується платіжним дорученням № 24025651 від 07 травня 2020 року. Також 07 травня 2020 року ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» виплатило страхове відшкодування в сумі 59 153,53 грн, згідно з полісом добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів що підтверджується платіжним дорученням № 24025646. Таким чином позивач ТОВ «ЕКСПРЕС СТРАХУВАННЯ» просить суд стягнути з особи, яка є винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] різницю суми між тією, яку виплатив позивач СП «Автомобільний дім «Україна-Мерседес-Бенц» (212 984, 51 грн) за виконання робіт з відновлювального ремонту транспортного засобу Mercedes Benz GLS 350 (реєстраційний номер [NUMBER] ), і сумою, яку третя особа у справі ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» сплатила позивачу (158 153, 53 грн) як страхове відшкодування. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно зі статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Тобто, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з приписами ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії/кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За положеннями статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з частиною першою ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У момент укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідач прийняв на себе зобов`язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником (або іншою особою, яка експлуатує забезпечений транспортний засіб). Сутність цього виду страхування (страхування відповідальності) полягає в прийнятті страховиком фінансових ризиків виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди, а також у згоді страховика прийняти обов`язок сторони боржника у деліктному зобов`язанні, якщо воно виникне (відповідна правова позиція наведена, зокрема у постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-2598цс15 та від 04 листопада 2014 року у справі № 3-165гс14). Крім того в п. 71-72 вищезазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду зазначено, що відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Outcome: approved