Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що вона має у приватній власності будинок по [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 3 червня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №910. За цією адресою зареєстрована колишня дружина її сина [PERSON] , проте не проживає з 2020 року, в добровільному порядку не знімається з реєстраційного обліку, і ця обставина перешкоджає вільному володінню, користуванню та розпорядженню позивачем її власністю, у зв`язку з чим просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а судові витрати покласти на неї. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про підтримання позову, справу просила розглядати у її відсутність, проти заочного рішення не заперечувала (а.с.32). Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву не подавала, в силу ч.7 ст.128, ч.4 ст.130 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином про час і місце судового засідання (а.с.31,35). Враховуючи зазначене зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню зважаючи на таке. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , позивач у справі, є власником будинку [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 3 червня 2003 року, зареєстрованого в реєстрі за №910 (а.с.6-8,12-16). У вказаному будинку зареєстрована відповідач у справі [PERSON] (а.с.9-11,17). Комісійним актом від 11 серпня 2022 року, засвідченого депутатом Путивльської міської ради, зафіксовано той факт, що по [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , яка з 2020 року фактично не проживає (а.с.18). Згідно зі\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації відповідача у вказаному будинку є презумпцією наявності у відповідача права користування чужим майном, тобто сервітутом в розумінні\~ст.395 ЦК України, що створює перешкоди позивачу у праві володіння, користування та розпорядження його майном. Відповідно до ч.2\~ст.406 ЦК України\~сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що право відповідача на користування чужим майном (будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч.2 ст.406 ЦК України. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, законом визначено певний спосіб захисту цивільного права, пов`язаний із правом користування житловим приміщенням. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved