Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

09 вересня 2022 року позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому просить: - розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 21 січня 2008 року між нею, [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Петрушиною Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 226; -застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду) від 21 січня 2008 № 226 та повернути у власність позивача Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 29,1 кв.м, житловою площею 10,3 кв.м, Ѕ частину сараю «Б-1», Ѕ частину хвіртки № 2, Ѕ частину паркана № 3, Ѕ частини воріт № 1, який розташований в [ADDRESS] , що належала позивачу на праві власності на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2004 року, справа № 2-12/2004 рік, зареєстрованому в Чернігівському районному бюро технічної інвентаризації 10 січня 2008 року в книзі № 3, номер запису 311, реєстраційний номер 21700769; - скасувати обтяження № 6429490, зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 6429490 від 21.01.2008, у вигляді заборони на нерухоме майно за договором довічного утримання (догляду) від 21.01.2008 № 226, а саме: Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 29,1 кв.м, житловою площею 10,3 кв.м, Ѕ частину сараю «Б-1», Ѕ частину хвіртки № 2, Ѕ частину паркана № 3, Ѕ частини воріт № 1, який розташований в [ADDRESS] . Також, просить стягнути на її користь понесені судові витрати. Позовну заяву мотивовано тим, що 21 січня 2008 року між нею та [PERSON] укладено договір довічного утримання (догляду), згідно з пунктом 1.1 якого вона передала, а відповідач отримала у власність 1/2 частину житлового будинку у [ADDRESS] та області взамін чого відповідач зобов`язувалася забезпечувати позивача утриманням та доглядом довічно на умовах цього договору. Відповідно до пункту 2.1 договору матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись відповідачем, оцінюється сторонами договору у сумі 200,00 грн., в тому числі оплата житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 2.2 договору утримання (догляду) визначається сторонами у вигляді: а) забезпечення Відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній частині житлового будинку; б) забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря). У разі спорів з приводу достатності харчування раціон складає дієтолог чи лікар; в) надання побутових послуг (прання постільної білизни - один раз на 14 днів, послуги перукарні - один раз на місяць, ремонт побутової, а також аудіо -, відеотехніки тощо); г) забезпечення догляду і надання необхідної допомоги, в разі необхідності-цілодобово; д) забезпечення належними лікувальними засобами; е) забезпечення послугами адвокатів та нотаріусів; ж) забезпечення відповідними санітарними умовами проживання (прибирання, ремонт) та комфортним температурним режимом у приміщенні; з) не створювати перешкод для відвідування відчужувача родичами та знайомими; і) забезпечення по смерті відчужувача всіма необхідними ритуально-обрядовими послугами (поховання, поминання, належне оформлення могили тощо). Позивач зазначає, що жодного із взятих на себе обов`язків відповідач не виконує, не здійснює щомісячне матеріальне забезпечення з утримання (догляду), не звертає уваги на її потреби та стан здоров`я, не забезпечує харчуванням, медикаментами, відмовляє у наданні відповідного догляду, а також забороняє заходити до переданого їй будинку та проживати у відчужуваній частині будинку, тому позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 21 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 23 грудня 2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Заперечень щодо ухвалення заочного рішення не висловила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про місце, день та час проведення судового розгляду, прощо свідчить поштове повідомлення. Про причини неявки до суду не повідомила. Дій, визначених ст.\~178 ЦПК України\~відповідачем не вчинено. Третя особа приватний нотаріус Петрушина Л.М. в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи без її участі. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не подала до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 21 січня 2008 року між [PERSON] \~та [PERSON] був укладений Договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Петрушиною Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 226 ( а.с. 28). За умовами пунктів 1.1, 1.2, 1.3 договору, відчужувач передає, а набувач на умовах цього договору отримує у власність Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 29,1 кв.м, житловою площею 10,3 кв.м, Ѕ частину сараю «Б-1», Ѕ частину хвіртки № 2, Ѕ частину паркана № 3, Ѕ частину воріт № 1, розташованого в [ADDRESS] . Одна друга частина зазначеного житлового будинку належить Відчужувачу на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2004 року, справа № 2-12/2004 рік, зареєстрована в Чернігівському районному бюро технічної інвентаризації 10 січня 2008 року в книзі № 3, номер запису 311, реєстраційний номер 21700769, та є її особистою власністю, так як набута на підставі рішення Чернігівського районного суду. Згідно з пунктом 2.1 договору матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись Відчужувачу, оцінюється сторонами у суму 200 (двісті) гривень, в тому числі оплата житлово-комунальних послуг. Утримання (догляд) визначається сторонами у вигляді: а) забезпечення Відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній частині житлового будинку; б) забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря). У разі спорів з приводу достатності харчування раціон складає дієтолог чи лікар; в) надання побутових послуг (прання постільної білизни - один раз на 14 днів, послуги перукарні - один раз на місяць, ремонт побутової, а також аудіо -, відеотехніки тощо); г) забезпечення догляду і надання необхідної допомоги, в разі необхідності-цілодобово; д) забезпечення належними лікувальними засобами; е) забезпечення послугами адвокатів та нотаріусів; ж) забезпечення відповідними санітарними умовами проживання (прибирання, ремонт) та комфортним температурним режимом у приміщенні; \~ \~ \~ \~з) не створювати перешкод для відвідування відчужувача родичами та знайомими; і) забезпечення по смерті відчужувача всіма необхідними ритуально-обрядовими послугами (поховання, поминання, належне оформлення могили тощо). Відповідно до пункту 3.1 договору відчужувач має право вимагати своєчасного та повного здійснення надання утримання від набувача, згідно з пунктом 2 цього договору; вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором. У пункті 3.2 договору зазначено, що набувач зобов`язаний у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати надання утримання згідно з пунктом 2 цього договору; до смерті відчужувача не укладати щодо майна, яке отримане за цим договором, договори купівлі-продажу, міни, дарування, ренти, застави чи іншим способом передавати майно у власність іншій особі. Згідно з пунктом 4.3 договору цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку. Також, 21 січня 2008 року у зв"язку з посвідчення цього договору та на підставі ст.73 ЗУ "Про нотаріат", приватним нотаріусом Петрушиною Л.М. було накладено заборону відчуження зазначеної в договорі 1/2 частини житлового будинку. Заборону відчуження зареєстровано в реєстрі за №230/5 ( а.с.28 зворот). За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Стаття 749 ЦК України закріплює обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті). За змістом пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Положення частини першої статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому, вирішуючи зазначене питання, суд має враховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Частина друга статті 651 ЦК України визначає, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, для розірвання вказаного договору з вказаних підстав достатньо встановлення факту неналежного виконання набувачем умов договору. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Належним виконанням зобов`язання слід вважати тоді, коли відповідач виконує всі взяті на себе обов`язки за договором. Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 347/1273/16 зроблено наступний висновок: «Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Положення частини першої статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 13 травня 2021 року у справі № 752/818/17 зроблено висновок, що саме відповідач у випадку належного виконання умов договору має можливість надати відповідні докази цього, оскільки позивач у такому випадку позбавлена об`єктивної можливості надати докази невиконання умов договору щодо сплати щомісячного грошового утримання, оскільки відсутність дій свідчить про відсутність доказів на підтвердження їх вчинення». Звертаючись до суду із цим позовом, [PERSON] посилалася на те, що відповідач не виконує зобов`язання, передбачені п.2 договору довічного утримання. Відповідач свою позицію щодо позову не висловила, своїм правом на подання відзиву не скористалася. Оскільки відповідачем доводи позову щодо порушення нею умов договору довічного утримання не спростовано, позовна вимога щодо його розірвання підлягає задоволенню. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Оскільки позивачем заявлено вимогу про застосування наслідків розірвання договору довічного утримання, то вказана позовна вимога підлягає задоволенню з урахуванням вимог ст. 756 ЦК України: передане у власність набувачу майно підлягає поверненню відчужувачу. Так як суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору довічного утримання (догляду), то підлягають задоволенню, як похідні позовні вимоги про скасування заборони на відчуження Ѕ частини\~житлового будинку\~з надвірними\~будівлями, розташованого в [ADDRESS] , зареєстрованої в реєстрі прав власності на об"єкти нерухомого майна за № 21700769, реєстраційний номер обтяження: 6429490. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому слід також стягнути з відповідача 2977,20 грн. судового збору, сплачені позивачем при подачі позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved