Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні майном, у якому просить суд зобов`язати ТОВ «Продсільпром» усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою за кадастровим номером 7120685200:03:001:0828, розташованою в адміністративних межах Коломицької сільської ради Драбівського району Черкаської області за межами населеного пункту, шляхом звільнення даної ділянки та скасування в Державному реєстрі прав на нерухоме майно записів про право оренди ТОВ «Продсільпром» вказаних ділянок за номером запису про речове право 34425407. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що вона є власником земельної ділянки площею 3,00га, розташованої в адміністративних межах Коломицької сільської ради Драбівського району Черкаської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7120685200:03:001:0828, що посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 006877 від 03.09.2002р. Державний реєстр прав на нерухоме майно містить запис про державну реєстрацію права оренди ТОВ «Продсільпром» на вказану вище земельну ділянку (рішення державного реєстратора виконавчого комітету Драбівської селищної ради Черевко Н.А. № 49980330 від 29.11.2019). На запит щодо підстав використання земельних ділянок товариство підтвердило інформацію щодо державної реєстрації права оренди на вказану ділянку, долучивши копію договору оренди, начебто підписаного безпосередньо [PERSON] та керівником ТОВ «Продсільпром». Вважає перебування земельної ділянки в користуванні ТОВ «Продсільпром» безпідставним та таким, що порушує її права, як власника земельної ділянки, оскільки не підписувала договору, який використано як підставу державної реєстрації права оренди ТОВ «Продсільпром». За вказаних обставин вважає, що договір оренди земельної ділянки від 01.10.2010 є неукладеним. Тому належним способом захисту її порушеного права є звернення з негаторним позовом про усунення перешкод у користуванні належним їй майном. Від відповідача ТОВ «Продсільпром» надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими. Зазначив, що 01.11.2006р. між [PERSON] та ТОВ «Продсільпром» укладено договір оренди землі, яка знаходиться в с. Коломиці Драбівського р-ну Черкаської області, площею 3,00га, яким визначено зокрема, розмір орендної плати та терміни її виплати, строком на 10 років. У подальшому, 01.10.2010р. між сторонами укладено подібний за своїм змістом договір оренди землі, предметом якого є строкове платне користування цією ж земельною ділянкою, що знаходиться в с. Коломиці Драбівського району Черкаської області, яким визначено розмір орендної плати та терміни її виплати. Строк дії Договору становить 15 років з правом орендаря на переважне поновлення договору на новий строк. Вважає, що посилання позивача на не підписання нею договору оренди землі не відповідає дійсності, оскільки протягом всього часу перебування земельної ділянки в оренді у відповідача, позивач отримувала орендну плату у передбаченому в договорі розмірі. Тобто, фактично правовідносини за договором оренди землі між сторонами відбулися та сторони виконували всі передбачені обов`язки, а саме орендодавець передав у користування земельну ділянку, а орендар своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату готівкою та на розрахунковий рахунок позивача в АТ КБ «ПриватБанк». Так, згідно відомостей ТОВ «Продсільпром» стосовно перерахованих грошових коштів: через АТ КБ «Приватбанк» ТОВ «Продсільпром» перерахувало [PERSON] кошти в рахунок орендної плати протягом 2016-2019р.р., також згідно відомості на видачу коштів за оренду земельних часток (паїв) по ТОВ «Продсільпром» - с. Коломиці за 2020 рік [PERSON] отримала орендну плату від відповідача за 2020 рік. З посиланням на принцип доброчесності та застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) зазначає, що у даному випадку конструкція недійсності договору не може бути застосована. Оспорювання договору оренди земельної ділянки позивачем суперечить його попередній поведінці (отримання плати за користування земельною ділянкою) і є недобросовісним, тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. У позовній заяві містяться клопотання про витребування у відповідача документу, що за змістом та формою відповідає договору оренди землі, укладеному від імені [PERSON] 01.10.2010р. та про проведення почеркознавчої експертизи такого документа. Ухвалою суду від 24.12.2020р. позовну заяву було залишено без руху у зв?язку з наявними недоліками. Ухвалою суду від 13.01.2021р. провадження по справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та витребувано у відповідача оригінал договору оренди землі укладеного 01.10.2010р. від імені [PERSON] . Ухвалою суду від 24.02.2021р. за клопотанням сторони позивача було витребувано докази у виді оригіналів документів, що містять підписи позивача. Ухвалою суду від 30.03.21р. призначено судово-почеркознавчу експертизу, провадження на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою суду від 23.07.2021р. у зв`язку з надходженням висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи провадження у справі поновлено, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 18.08.2021р. за клопотання сторони відповідача провадження по справі зупинено до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (справа №227/3706/19) Великою Палатою Верховного Суду. Ухвалою суду від 15 листопада 2022р. провадження по справі поновлено у зв`язку з переглядом Великою Палатою Верховного Суду рішення в подібних правовідносинах по справі №227/3706/19 та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24.11.2022р. підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до розгляду по суті. ІІІ. Позиції сторін. У судовому засідання позивач [PERSON] пояснила, що є власником земельної ділянки з 2002р., яку передавала в оренду відповідачу у 2006 році. Орендаря не міняла і ТОВ «Продсільпром» користується земельною ділянкою. Орендну плату після укладення договору оренди землі отримувала через «Приватбанк». У трудових відносинах з ТОВ «Продсільпром» не перебувала і зарплату там не отримувала. За 2021-2022р. отримала від відповідача кошти за оренду землі в сумі близько 2 тис. грн. за рік, які прийшли на банківську картку. Кошти сплачувались щороку приблизно в один і той же час. Факт отримання коштів від відповідача в якості орендної сплати за користування земельною ділянкою підтвердила. Вказала, що орендна плата сплачувалась у мізерному розмірі, її розмір не є належним і кожен раз відповідачем виплачуються різні суми у незрозумілому розмірі. Позов подано, оскільки не влаштовує розмір орендної плати і у разі, якби плата була більшою, то до суду вона б не зверталась. Однак відповідач не хоче збільшувати розмір орендної плати. Просила задовольнити позов у повному розмірі, оскільки договір не підписувала. Представник позивача адвокат Шестаков С.М. підтримав позицію позивача та вказав, що згідно висновку експерта, спірний договір оренди підписано не позивачем. Сплата орендної плати не легалізує договір оренди землі, самого договору не було, позивач його не підписувала. Істотні умови договору, зокрема строк дії, підстави розірвання, індексація, сторонами не обговорювались та не узгоджувались. Наголосив на положеннях ст. 206 ЗК України, згідно якого використання земель є платним. Вказав, що відповідач використовує землю, ймовірно, на загальних підставах, отже, використовуючи майно відповідач повинен сплачувати кошти за користування ним. Факт отримання позивачем від відповідача коштів підтвердив, зазначивши, що це є правом позивача. Просив усунути перешкоди в користуванні майном відповідно до формулювань позовних вимог та скасувати запис про оренду, щоб позивач могла обробляти самостійно належну земельну ділянку. Щодо отримання орендної плати позивачем вказав, що сторонами у 2006 році був укладений договір оренди спірної земельної ділянки, терміном на 10 років. До 2016 року позивач не мала права його оспорювати. У подальшому виявилась, що існує договір оренди землі, датований 2010 роком. Звернув увагу, що надані стороною відповідача докази підтверджують певні виплати, де вказано різні суми грошових коштів, частина яких вказано як заробітна плата. Натомість заробітна плата не може бути орендною платою за землю. У договорі оренди землі чітко визначено розмір орендної плати, однак позивач не отримує належну орендну плату, вона отримує якісь платежі, кожен раз різні. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Татаринов О.С. проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, зазначивши, що в цілому заперечення сторони відповідача викладено у відзиві. Вказав, що незважаючи позицію сторони позивача, яка вважає спірний договір нікчемним, даний договір є оспорюваним. Між сторонами існує договір оренди землі з 2006р. Зазначив, що позивач продовжує отримувати орендну плату, в тому числі за 2021-2022р., яка розрахована відповідно до договору оренди. Звернув увагу\~на принцип\~добросовісності,\~який виключає\~суперечливість поведінки\~з боку\~позивача. Щодо документів про виплату орендної плати вказав, що це старі бланки і на той час орендну плату зазначали саме так, це стосувались тільки орендних відносин. У судовому засіданні представників відповідача адвокат Починок О.І. зазначив, що наданими відповідачем звітами до ДФС спростовується надання фінансової допомоги з боку відповідача позивачу, оскільки у звітах чітко вказано ознак доходу код 106, що сплачується фізичній особі від надання паю в оренду. Щодо сплаченого розміру орендної сплати вказав, що суми були різними, оскільки сплачувались протягом року, відповідачем виплачувалась уся сума відповідно до умов договору, яка становить близько 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Зазначив, що поведінка позивача є недобросовісною, оскільки родина [PERSON] вимагала сплати орендних коштів на 6 років вперед. Вказав на практику Верховного Суду, згідно якої якщо наявні кошти виплачені та прийняті сторонами, то договір є укладеним. Зазначив, що договір виконувався обома сторонами, що виключає його кваліфікацію як неукладеного. Відповідач виконував свої зобов`язання за договором, про що подавав відповідну фінансову звітність. Позивач приймала орендну плату. Наголосив, що орендар має вести себе добросовісно і належно, у разі якщо наявні договірні відносини договір може бути оспорюваним. У задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши доводи позивача та її представника, заперечення представників відповідача, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази кожен окремо та в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЧР № 006877 від 03.09.2002р. [PERSON] , що мешкає в с. Коломиці, на підставі рішення Коломицької сільської ради народних депутатів № 1/10 від 12 квітня 2002р. передається у приватну власність земельна ділянка площею 3,00 га в межах згідно з планом, що розташована на території Коломицької сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно договору оренди землі б/н від 01.11.2006р., укладеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Продсільпром» в особі генерального директора Буцька Сергія Антоновича, предметом його є строкове платне користування земельною ділянкою для вирощування с/г продукції, що знаходиться в с. Коломиці, Драбівського району,Черкаської області, площею 3,00 га, нормативна грошова оцінка якої становить 38844 грн. Договором визначено істотні умови, зокрема, строк договору: 10 років, орендна плата у розмірі 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки, строк внесення орендної плати: з 15 серпня по 15 листопада кожного року. В частині реквізитів сторін Договір містить підписи [PERSON] та [PERSON] . Даний договір зареєстровано у Драбівському районному відділі ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.05.2005р. за № 04.05.78100087. Згідно договору оренди землі б/н від 01.10.2010р., укладеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «Продсільпром» в особі генерального директора Буцька Сергія Антоновича, предметом договору є строкове платне користування земельною ділянкою для вирощування с/г продукції, що знаходиться в с. Коломиці, Драбівського району,Черкаської області, площею 3,00 га, нормативна грошова оцінка якої становить 48726 грн. Договором визначено істотні умови, зокрема, строк договору: 15 років, орендна плата у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки, строк внесення орендної плати: з 15 серпня по 15 листопада кожного року. В частині реквізитів сторін Договір містить підписи [PERSON] та [PERSON] . Даний договір зареєстровано у відділі держкомзему у Драбівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.09.2012р. за № 712060004004336. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 235512073 від 04.12.2020р., право власності на земельну ділянку площею 2,9981 га, кадастровий номер 7120685200:03:001:0828, зареєстровано 29.11.2019р. за [PERSON] , форма власності приватна, розмір частки 1, на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія та номер ІІІ-ЧР № 006877, виданого 03.09.2002р. Коломицькою сільською радою народних депутатів. Згідно запису про інше речове право 34425407, зареєстрованого 29.11.2019р., вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки, зміст права: Орендодавець [PERSON] надає, а Орендар ТОВ «Продсільпром» приймає в строкове платне користування земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, строк дії 28.03.2016р., дата державної реєстрації 12.09.2012р. Згідно листа № 189 від 09.10.2020р. ТОВ «Продсільпром» на запит адвоката Савченка С.В., надав копії договорів оренди землі, щодо законності використання земельних ділянок з кадастровими номерами: 7120685200:03:001:1135, 7120685200:03:001:0828 та 7120685200:03:001:0692. Згідно відомості розподілу заробітної плати ТОВ «Продсільпром» від 08.07.2016р. вбачається запис № 57 про отримання [PERSON] , табельний # та ІПН [NUMBER] , коштів у сумі 4129,67 грн. Згідно відомостей розподілу заробітної плати ТОВ «Продсільпром» від 30.06.2017р. вбачається запис № 6 про отримання [PERSON] , табельний # та ІПН [NUMBER] , заробітної плати у сумі 8259,34 грн. Згідно відомостей розподілу виплат ТОВ «Продсільпром» від 13.07.2018р. вбачається запис № 6 про отримання [PERSON] , табельний # та ІПН [NUMBER] , заробітної плати у сумі 12389,00 грн. Згідно відомостей розподілу виплат ТОВ «Продсільпром» від 26.03.2019р. вбачається запис № 49 про отримання [PERSON] , табельний # та ІПН [NUMBER] , нецільової благодійної допомоги у сумі 1037,60 грн. Згідно відомостей розподілу виплат ТОВ «Продсільпром» від 18.06.2019р. вбачається запис № 44 про отримання [PERSON] , табельний # та ІПН [NUMBER] , заробітної плати у сумі 10541,23 грн. Згідно відомостей на видачу коштів за оренду земельних часток (паїв) по ТОВ «Продсільпром» - с. Коломиці за 2020рік вбачається запис № 8 про отримання [PERSON] , кількість паїв 1, ідентифікаційний номер [NUMBER] , коштів у сумі 10541,23 грн. Згідно даних форми № 1ДФ, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «Продсільпром» за 3 квартал 2016р., за № 57 вбачається запис про нарахування доходу контрагенту податковий номер 2376412203, в сумі 5130,02, з якого також утримано податок, ознака доходу 106. Згідно даних форми № 1ДФ, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «Продсільпром» за 2 квартал 2017р. за № 235 вбачається запис про нарахування доходу контрагенту податковий номер 2376412203, в сумі 10260,04 грн., з якого також утримано податок, ознака доходу 106. Згідно даних форми № 1ДФ, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «Продсільпром» за 1 квартал 2018р. за № 256 вбачається запис про нарахування доходу контрагенту податковий номер 2376412203, в сумі 1037,60, з якого також утримано податок, ознака доходу 169. Згідно даних форми № 1ДФ, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «Продсільпром» за 3 квартал 2018р. за № 161 вбачається запис про нарахування доходу контрагенту податковий номер 2376412203, в сумі 15390,06, з якого також утримано податок, ознака доходу 106. Згідно даних форми № 1ДФ, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «Продсільпром» за 2 квартал 2019р. за № 44 вбачається запис про нарахування доходу контрагенту податковий номер 2376412203 в сумі 13094,70, з якого також утримано податок, ознака доходу 106. Згідно даних форми № 1ДФ, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «Продсільпром» за 1 квартал 2020р. за № 68 вбачається запис про нарахування доходу контрагенту податковий номер 2376412203, в сумі 13094,69, з якого також утримано податок, ознака доходу 106. Згідно відомостей розподілу виплат ТОВ «Продсільпром» від 09.11.2021р. вбачається запис № 1 про переказ коштів [PERSON] у сумі 2635,31 грн. на карту [NUMBER] . Згідно відомостей розподілу виплат ТОВ «Продсільпром» від 01.11.2022р. вбачається запис № 7 про переказ коштів [PERSON] у сумі 2635,39 грн. на карту [NUMBER] . Згідно даних форми № 4ДФ, відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору ТОВ «Продсільпром» за 4 квартал 2021р. за № 73 вбачається запис про нарахування доходу контрагенту податковий номер 2376412203, з якого також утримано податок, в сумі 3273,68 грн., ознака доходу 106. Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.087-210305/8608 від 15.03.2021р. інформації стосовно рахунків [PERSON] , по рахунку [NUMBER] здійснювалось зарахування коштів від ПРОДСІЛЬПРОМ: 08.07.2016 - 4129,67 UAH, заробітна плата; 30.06.2017 - 8259,34 UAH, заробітна плата; 22.03.2018 - 1037,60 UAH, нецільова благодійна допомога; 13.07.2018 - 12389,00UAH, заробітна плата. Таким чином судом достовірно встановлено, що земельна ділянка площею 2,9981 га, кадастровий номер 7120685200:03:001:0828, належить позивачу, право оренди на вказану земельну ділянку зареєстровано за відповідачем, строк дії: 28.03.2016 року. У матеріалах справи наявні два договори оренди землі: від 01.11.2006р., факт укладення якого не заперечується позивачем та який укладено на 10 років, та від 01.10.2010р., строк дії якого становить 15 років, і факт його укладення заперечується позивачем. Протягом періоду 2016-2022р.р. відповідач здійснював нарахування та виплату коштів позивачу як орендну плату, що підтверджується даними вказаними у податковій звітності. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне. Щодо позовних вимог про витребування земельної ділянки. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються нормами Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі». Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти (частина перша, друга статті 11 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно зі статтею 627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 638\~ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України\~«Про оренду\~землі» (частина друга статті 792 ЦК України). Згідно зі статтею 13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203\~ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до частини 1 статті 14\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно з частиною 2 статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, заперечує факт укладення договору оренди землі з відповідачем 01.10.2010р., та, відповідно, виникнення орендних відносин, з тих підстав, що даний договір не підписувала, волевиявлення на укладення не мала і перебування земельної ділянки у користуванні відповідача ТОВ «Продсільпром» порушує права позивача [PERSON] . Згідно Висновку експерта Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у справі №692/1293/20 від 12.07.2021р.: - Підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» договору оренди землі від 01.10.2010 виконано рукописно, пишучим приладом-кульковою ручкою без будь-якої попередньої технічної підготовки і технічних засобів. - Підпис від імені [PERSON] у Договорі оренди землі від 01 жовтня 2010 року, укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «Продсільпром» та [PERSON] виконаний не [PERSON] . За змістом статей 76, 102\~ЦПК України висновок експерта є доказом обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням. Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215\~ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233\~ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Тобто як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233\~ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли, що відповідає висновкам, викладеним у п. 6.15-6.21 постанови ВП ВС від 26.10.2022р. по справі № 227/3760/19-ц. У той же час, виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його суттєвих умов, передбачених законодавством. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зроблено правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. За змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 ЦК України, якщо договір оренди (найму) хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше), що відповідає висновкам, викладеним у постанові ВП ВС від 26.10.2022р. по справі № 227/3760/19-ц. Суд вважає доведеним твердженням, що позивач [PERSON] оспорюваний договір не підписувала. З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача з 2006р. по даний час. У той же час, стороною позивача не заперечується той факт, що після припинення дії договору оренди землі від 01.11.2006р., протягом 2016-2022р. відповідач користувався земельною ділянкою позивача, а [PERSON] продовжувала отримувати від відповідача грошові кошти, які у наданих матеріалах обліковуються як заробітна плата та матеріальна допомога. В той же час як позивачем, так і стороною відповідача заперечується факт перебування сторін у трудових відносинах та сторонами вказується, що дані кошти виплачувались в якості орендної плати за користування земельною ділянкою. Згідно заяв про надання відпустки та наказів (розпоряджень) про надання відпустки Київської міської клінічної лікарні № 11 Дніпровського району м. Києва вбачається, що [PERSON] працювала на посаді молодшої сестри (санітарки палати) госпітального відділення для інвалідів та учасників ВВВ зверталась у 2007р. та протягом 2015-2019р. з заявами про надання щорічних відпусток (основних та додаткових), які були їй надані. Оцінивши матеріали справи у їх сукупності суд вважає доведеним той факт, що позивач та відповідач не перебувають у трудових відносинах, а вищевказані кошти нараховувались та виплачувались в якості орендної плати за користування земельною ділянкою. З матеріалів справи не вбачається, що позивач, достовірно знаючи про виплату їй ТОВ «Продсільпром» коштів, заперечувала проти їх виплати, зверталась до відповідача за роз`ясненнями та/або з вимогою про повернення земельної ділянки після завершення дії договору від 01.11.2006р. З таким позовом позивач звернулась до суду тільки у грудні 2020р., тобто через 4 роки після припинення його дії. Доказів того, що позивач [PERSON] не бажала продовження існуючих договірних правовідносин стосовно оренди земельної ділянки матеріали справи не містять. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав про застосування добросовісності (пункт 6 статті 3 ЦК України) що є певним стандартом поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення, та застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Очевидно, що дії позивача, яка після завершення у 2016р. дії договору оренди землі від 01.11.2006 року продовжувала отримувати від відповідача кошти в якості орендної плати за користування земельною ділянкою та протягом 4 років не вимагала від відповідача припинення користування даною ділянкою, а згодом звернулася з позовом про усунення перешкод у користуванні майном з мотивів не укладення договору оренди, суперечать її попередній поведінці і є недобросовісним, що відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року по справі № 390/34/17. При цьому позивач у судовому засіданні підтвердила, що причиною звернення з даним позовом є її незгода з розміром орендної плати, яку на даний час сплачує відповідач за користування земельною ділянкою, і у разі сплати коштів у більшому розмірі вона б з позовом не зверталась. За таких умов суд приходить до висновку, що у даній справи все зводиться до оспорювання позивачем істотних умов договору оренди землі розміру орендної плати, а сам договір від 01.10.2010р. має ознаки оспорюваного, а не неукладеного. Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.76-82 ЦПК. Згідно пункту 81 Постанови Великої Палата Верховного суду від 18.03.2020 року по справі № 129/1033/13-ц принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи вищевказані обставини і факти, суд вважає, що позивач не довела та не підтвердила належними і допустимими доказами наявність підстав вважати договір оренди землі від 01.10.2010р. неукладеним, а тому підстав для задоволення позову в частині усунення перешкод в користуванні [PERSON] земельною ділянкою шляхом звільнення відповідачем даної земельної ділянки немає, позов у цій частині до задоволення не підлягає. Щодо позовних вимог про скасування в Державному реєстрі прав на нерухоме майно записів про право оренди. Щодо вимоги про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про право оренди ТОВ «Продсільпром» земельної ділянки за номером запису про речове право 34425407 суд виходить з наступного. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] просить суд скасувати запис № 34425407 від 29.11.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, зареєстрованого за ТОВ «Продсільпром». За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. У ст. 11 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до п. 1, п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції на відміну від положень ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Викладене свідчить, що з 16 січня 2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає. Крім того, як вбачається з Інформації… за номером запису про інше речове право 34425407 зареєстроване право ТОВ «Продсільпром» оренди земельної ділянки строком дії до 28.03.2016р. Враховуючи викладене, відмову у задоволенні позову щодо усунення перешкод у користуванні майном та відсутності необхідності забезпечення виконуваності судового рішення (скасування державної реєстрації права), позовна вимога в частині скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право оренди ТОВ «Продсільпром» земельних ділянок за номером запису про речове право 34425407 до задоволення не підлягає. Оскільки у задоволенні позову відмовлено - судові витрати належить покласти на позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed