Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

У липні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Мосавтодор і Партнери», треті особи: Мосавтодор Юероп Лтд , ВАТ «Мосавтодор і Партнери» про визнання припиненими трудових правовідносин. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є директором ТОВ «Мосавтодор України» з 06.06.2011 року, про що містяться відповідні персональні дані позивача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 24.01.2018 року позивач направив на адресу засновників відповідача - Мосавтодор Юероп Лтд та ВАТ «Мосавтодор і Партнери» заяву про звільнення з посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, а також повідомлення про проведення позачергових Загальних зборів учасників товариства на 23.03.2018 року о 10-00 год. У заяві позивач вказав останній робочий день на посаді директора товариства - 23.03.2018 року. Додатково з метою належного повідомлення учасників товариства про проведення позачергових Загальних зборів позивачем було розміщено відповідне оголошення у газеті «Урядовий кур`єр». Крім того, така інформація була направлена на електронні поштові адреси учасників товариства. Однак, 23.03.2018 року у призначений час на позачергові Загальні збори учасники товариства не з`явилися. Жодних повідомлень чи заперечень від учасників про неможливість явки для участі в Загальних зборах учасників товариства позивачу не надходило. Отже, учасниками товариства було проігноровано повідомлення позивача про проведення Загальних зборів щодо його звільнення і не розглянуто по суті заяву про звільнення протягом встановлених законодавством строків. Зважаючи на те, що подальше перебування на посаді директора породжує ряд певних юридичних наслідків, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Враховуючи викладене позивач просив суд визнати трудові правовідносини між ним та відповідачем припиненими з 23.03.2018 року, а також поновити процесуальний строк на звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 25.07.2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовче судове засідання на 21.09.2018 року (а.с. 76). Ухвалою суду від 26.12.2022 року зарито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24.01.2023 року. Позивач та його представник до судового засідання не з`явилися, належним чином були повідомленні. 18.01.2019 року представник позивача [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити (а.с. 92 -94). Представники відповідача та третіх осіб, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, до судового засідання не з`явився. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача та повернулися на адресу суду без вручення з відміткою поштового відділення «адресат за вказаною адресою відсутній» (а.с. 79). Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. Пояснення від представників третіх осіб відсутні. За таких обставин, суд розглянув справу за правилами заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Згідно зі ст. 87 ЦК України юридична особа діє на підставі статуту. Відповідно до ст. 97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Частиною 4 ст. 98 ЦК України встановлено, що порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Протоколу № 1 Установчих зборів ТОВ «Мосавтодор Україна» позивача [PERSON] обрано директором вказаного товариства (а.с. 9-11). З 06.06.2011 року позивач приступив до виконання своїх обов`язків директора товариства, що підтверджується наказом ТОВ «Мосавтодор Україна» № 1 від 06.06.2011 року (а.с. 29). Згідно з п. 1.3. Статуту ТОВ «Мосавтодор Україна» засновниками (учасниками) товариства є: ВАТ «Мосавтодор і Партнери» (Открытое акционерное общество «Мосавтодор и Партнеры»), юридична особа, що створена і існує відповідно до законодавства Російської Федерації, 109240, м. Москва, пр. 1й Котельнічеський, б. 3, реєстраційний номер 1027739038920; Мосавтодор Юероп Лтд («MosavtodorEuropeLtd), юридична особа, що створена і існує відповідно до законодавства Республіки Кіпр, Афентрікас, 4, Афентріка корт, офіс 2, 3105 м. Лімассол, Кіпр, реєстраційний номер НЕ 280409. 23.01.2018 року позивачем на ім`я засновників (учасників) ТОВ «Мосавтодор Україна» - ВАТ «Мосавтодор і партнери» та Мосавтодор Юероп Лтд направлено заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Згідно з п. 8.1Статуту ТОВ «Мосавтодор Україна» вищим органом управління товариства є Загальні збори учасників товариства, що складаються з учасників призначених ними уповноважених представників. Уповноважені представники учасників можуть бути як постійними, так і призначеними на певний строк і діють від імені учасника на підставі довіреності. Відповідно до п. 9.1 виконавчим органом товариства є директор, який здійснює управління поточною діяльністю товариства. Директор призначається на посаду та відкликається з посади Загальними зборами товариства. Згідно з п. 8.5, 8.6 Статуту загальні збори скликаються не рідше двох разів на рік. Позачергові Збори учасників скликаються у разі неплатоспроможності товариства, а також при наявності інших обставин, якщо цього вимагають інтереси товариства в цілому. Загальні збори можуть скликатися головою на вимогу директора. Учасник або учасники товариства, які володіють не менше ніж 10% голосів, мають право вимагати скликання Загальних зборів у будь-який час з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Відповідно до п. 8.7 Статуту письмове повідомлення про скликання Загальних зборів надсилається учаснику (учасникам) (їх уповноваженим представникам) не менше ніж за 30 (тридцять) днів до дня їх проведення рекомендованим листом поштою або телексом на адресу, що зазначена в документах товариства або адресу про яку учасник повідомив товариство. У повідомленні про Загальні збори необхідно вказати час і місце проведення та питання порядку денного. 17.06.2018 року набув чинності Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» № 2275-УІІІ від 06 лютого 2018 року. Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 цього Закону визначено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також з ініціативи виконавчого органу товариства. Статтею 32 цього Закону визначено наступний порядок скликання загальних зборів виконавчим органом. Загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін. Відповідно до ч. 1, 3, 4 та 7 ст. 33 цього Закону визначено, що загальні збори учасників проводяться в порядку, встановленому цим Законом та статутом товариства. Загальні збори учасників передбачають спільну присутність учасників товариства в одному місці для обговорення питань порядку денного або можуть проводитися у режимі відеоконференції, що дозволяє бачити та чути всіх учасників загальних зборів учасників одночасно. На загальних зборах учасників, що проводяться відповідно до частини третьої цієї статті, ведеться протокол, у якому фіксуються перебіг загальних зборів учасників та прийняті рішення. Протокол підписує голова загальних зборів учасників або інша уповноважена зборами особа. Кожен учасник товариства, який взяв участь у загальних зборах учасників, може підписати протокол. Загальні збори учасників проводяться за місцезнаходженням товариства, якщо інше не встановлено статутом товариства. Проведення загальних зборів за межами території України допускається лише за одностайною письмовою згодою всіх учасників товариства. 23.01.2018 року позивач як директор товариства ініціював проведення Загальних зборів учасників товариства призначене на 23.03.2018 року о 10-00 год. За київським часом за адресою: Україна, 01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 23, літера «А», 2-й поверх. Листи-повідомлення із даною пропозицією та своєю заявою про звільнення від 23.01.2018 року, в якій позивач зазначив, що його останнім робочим днем є п`ятниця 23.03.2018 року, позивач рекомендованим листом з повідомленням про вручення направив на адресу учасників товариства - ВАТ «Мосавтодор і партнери» за адресою: 109240, м. Москва, пр. 1-й Котельнічеський, б. 3 (а.с. 35) та Мосавтодор Юероп Лтд («Mosavtodor Europe Ltd), за адресою: [ADDRESS] (а.с. 34). Крім того, позивачем було розміщено оголошення у газеті «Урядовий кур`єр» про час та місце проведення Загальних зборів учасників товариства (а.с. 40). 23.03.2018 року у призначений час позачергові Загальні збори учасників товариства не були відкриті через відсутність кворуму, у зв`язку з чим Загальні збори є такими, що не відбулись, про що позивачем 23.03.2018 року складено протокол (а.с. 45). Отже, у визначений строк загальні збори учасників товариства не проведені, питання про звільнення позивача з посади директора не вирішено, що порушує права позивача, як працівника. Відповідно до ч. 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Пунктом 1 ч. 1 статті 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору також є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). За положеннями статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. З урахуванням наведеного позивач, користуючись своїм правом, у встановленому законом порядку, попередив відповідача та треті особи письмово за два тижні, про свій намір припинити трудові відносини, натомість відповідач не виконав свій обов`язок оформити розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника. Суд вважає бездіяльність відповідача щодо припинення трудових відносин з позивачем, як протиправну та таку, що порушує трудові права останнього як працівника. За правилами, встановленими ч. 3 та 6 статті 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Суд погоджується з доводами позивача про те, що не вирішуючи питання про його звільнення з посади директора шляхом проведення загальних зборів за умови, коли останній достатньо зрозуміло та достатніми засобами висловив своє бажання припинити трудові відносини, відповідач порушує та обмежує право позивача на працю та вільний вибір, яке гарантоване ст.43 Конституції України. Виходячи з вимог ст. 22 КЗпП України відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не суперечить закону, а відповідає найбільш ефективному способу захисту трудових прав позивача. Таким чином позовні вимоги про припинення трудових правовідносин слід задовольнити, оскільки позовні вимоги позивача є доведеними та обґрунтованими, встановлено порушення прав позивача, що підлягають захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved