Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

04.07.2022 ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовує тим, що 17.02.2016 ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] підписали заяву - договір № ASJ 15412-16-DOM про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк». Відповідно до договору, банк встановив на картковому рахунку відповідача можливу суму кредиту в розмірі 300 000 грн., початкова сума ліміту дозволеного овердрафту 4500 грн, строк дії овердрафту 24 міс., процентна ставка 30 % річних, процентна ставка за прострочену заборгованість 48 % річних. Банк виконав свої зобовязання в повному обсязі. Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання , в зв`язку із чим станом на 14.01.2022 утворилась заборгованість в сумі 8544, 64 грн (7312,92 грн прострочена заборгованість по кредиту, 1231,72 грн заборгованість по процентах згідно ст. 625 ЦК за період з 14.08.2021 по 01.01.2022), а тому банк просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та 2481 грн судового збору. 05.08.2022 ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Позивачеві ПАТ АБ «Укргазбанк» на електронну адресу банку 10.08.2022 була відправлена копія вказаної ухвали. Будь-яких заяв від позивача до суду не надходило. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням. Копія позовної заяви з додатками двічі повернулись неврученими на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (адреса, на яку направлялась кореспонденція відповідає місцю реєстрації відповідача, та адресі, що зазначена у позові). Відзиву, заяв та клопотань від відповідача не надходило. На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 17.02.2016 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] була підписана заява договір ASJ 15412-16-DOM про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк». Підписавши ЗаявуДоговір відповідач приєднався до умов кредитного договору зі строком дії ліміту овердрафту - 24 місяці; початкова сума ліміту 4500,00 грн; максимальна сума ліміту дозволеного овердрафту 300\~000,00 грн; базова процентна ставка 30,00 %; пільгова процентна ставка 0,0001 %; процентна ставка на прострочену заборгованість за Дозволеним овердрафтом/Овердрафтом (кредитом) 48%. Така заява-договір містить підпис [PERSON] .. Згідно Додатку №1 до такої анкети-заяви, визначено графік погашення кредиту на період з 17.02.2016 по 16.02.2018. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] ; після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Також банком надано Виписку по рахунку, у якій відображено рух коштів по особовому рахунку [PERSON] , зокрема, щодо знятих коштів та коштів, які були внесені відповідачем на погашення використаних, за період з 17.02.2016 по 14.01.2022. Згідно розрахунку заборгованості за договором № ASJ 15412-16-DOM від 17.02.2016 на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки АБ «Укргазбанк», станом на 14.01.2022 у відповідача є заборгованість перед Банком у розмірі 8544, 64 грн, яка включає в себе: заборгованість по тілу кредиту (прострочена) 7312,92 грн, заборгованість по процентах (поточна) 0,00 грн, заборгованість по процентах (просторочена) 0,00 грн, заборгованість по платежах згідно ч.2 ст. 625 ЦК України ( 3 % річних )- 1231,72 грн. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що умови кредитного договору належним чином відповідачем не виконуються, у зв`язку з чим просив стягнути заборгованість з відповідача. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що визначається п.3 ч.1 ст.3 ЦК України; відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взятого на себе зобов`язання, оскільки ним не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів в рахунок виконання власних зобов`язань за вказаним договором кредиту, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов`язком особи, яка порушила зобов`язання. Відтак суд приходить до висновку, що оспорювана заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тому позов підлягає задоволенню в частині вказаних вимог. Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Однак три відсотки річних від простороченої суми можуть бути стягнуті, якщо розмір процентів не обумовлений, зокрема, договором. У цій справі судом встановлено, що між сторонами укладено договір, де визначено відсоткову ставку за користування кредитними коштами, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних є необгрунтованою та задоволенню не підлягає. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що протягом строку дії договору відповідачкою здійснювалось використання кредитних коштів та їх повернення Банку. Однак кошти Банку були повернуті не у повному обсязі, тобто сума використаних коштів перевищує суму внесених, що і мало наслідком виникнення заборгованості по тілу кредиту, яку Банк просить стягнути. Отже, позивачем доведено факт отримання відповідачем кредиту та порушення умов кредитування, у зв`язку з чим у [PERSON] утворилась заборгованість, а оскільки позичальником порушено умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики, вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи приходить до висновку, що виконання зобов`язань порушено з вини відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення основного боргу. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial