Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 26.12.2018 року на перехресті вул.О.Оцупа та вул.Курсантської в м.Дніпрі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Daewoo Leganza, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «АВ метал груп». Постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18.02.2019 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини водія [PERSON] , було завдано механічні пошкодження автомобілю Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до звіту №16-01-19Р від 25.01.2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного транспортного засобу склала 66051 грн. 89 коп. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до повідомлення потерпілої особи від 02.01.2019 року про дорожньо-транспорту пригоду та заяви від 13.02.2019 року про виплату страхового відшкодування, позивачем на підставі наказу №3042 від 27.03.2019 року та платіжного доручення №936575 від 28.03.2019 року потерпілій особі - ТОВ «АВ метал груп», було відшкодовано майнову шкоду в розмірі 57045 грн. 57 коп. За послуги ПрАТ «Саламандра-Україна» з визначення розміру матеріального збитку позивачем було сплачено 1600 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, пов`язані із регламентною виплатою потерпілому в сумі 58645 грн. 57 коп., судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2481 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 11729 грн. 11 коп. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26.04.2022 року цивільну справу було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.05.2022 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.06.2022 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В призначене судове засідання на 09.01.2023 року представник позивача не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. В наданому раніше клопотанні просив проводити розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач за судовими викликами до суду повторно не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Також з матеріалів справи вбачається, що представник відповідача приймала участь в судовому засіданні 06.07.2022 року, в якому за її клопотанням судом було оголошено перерву для надання можливості ознайомитись зі матеріалами справи. 06.07.2022 року представник відповідача в суді ознайомилась із матеріалами справи. Також представник відповідача приймала участь в судовому засіданні 01.12.2022 року. Проте, в наступні судові засідання, призначені на 22.12.2022 року та 09.01.2023 року, як і відповідач, до суду не з`явилась про причини своєї неявки не повідомила. За вказаних обставин, суд у відповідності до ст.ст.211,223,247 ЦПК України вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26.12.2018 року о 16-00 г. на вул.Курсантській в м.Дніпрі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Daewoo Leganza, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «АВ метал груп». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18.02.2019 року у справі №206/139/19, провадження №3/206/199/19, яка набрала законної сили, [PERSON] за фактом вчинення зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до звіту №16-01-19Р від 25.01.2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] , склала 66051 грн. 89 коп. На підставі повідомлення потерпілої особи від 02.01.2019 року про дорожньо-транспорту пригоду та заяви від 13.02.2019 року про виплату страхового відшкодування, позивачем на підставі наказу №3042 від 27.03.2019 року та платіжного доручення №936575 від 28.03.2019 року ТОВ «АВ метал груп» було відшкодовано майнову шкоду в розмірі 57045 грн. 57 коп. За послуги ПрАТ СК «Саламандра-Україна» з визначення розміру матеріального збитку, відповідно до умов договору від 10.03.2017 року №2017/9, позивачем було сплачено 1600 грн., що підтверджується листом ПрАТ СК «Саламандра-Україна» від 22.02.2019 року; звітом №16-01-19Р від 25.01.2019 року, згідно якого замовником оцінки є ПрАТ СК «Саламандра-Україна»; актом виконаних робіт від 22.02.2019 року; рахунком №55785 від 22.02.2019 року та платіжним дорученням №937184 від 12.04.2019 року про перерахування МТСБУ на рахунок ПрАТ СК «Саламандра-Україна» коштів в сумі 1600 грн. Також судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до\~абзацу другого п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон України №1961-IV) встановлено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. \~ \~ \~ \~Згідно ст.29 Закону України №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно п.п.«а» п.41.1\~ст.41 Закону України №1961-IV\~за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В свою чергу пп.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України №1961-IV передбачено,, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що у позивача відповідно до\~ст.1191 ЦК України\~та пп.38.2.1\~п.38.2 ст.38 Закону України №1961-IV\~після виплати страхового відшкодування потерпілій особі, виникло право регресної вимоги до відповідача, як особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та цивільно-правова відповідальність якого на момент цієї пригоди застрахована не була. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача в порядку регресу понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою в сумі 57045 грн. 57 коп., витрати на проведення оцінки розміру завданих збитків в сумі 1600 грн., а всього стягнути 58645 грн. 57 коп. Також у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2481 грн. В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 11729 грн. 11 коп., суд враховує наступне. Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~до яких\~віднесено і\~витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою ст.137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, згідно з ч.6 ст.137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». З матеріалів справи вбачається, що правова допомога, пов`язана із підготовкою позову до суду та його судовим розглядом надавалась позивачу адвокатом Хомяком О.П., який діяв на підставі довіреності, виданої згідно договору про надання послуг у сфері права №11/10/2022 від 04.01.2022 року, укладеного між МТСБУ та АО «Авалон «Олега Хомяка». Пунктом 5.1. вказаного договору передбачено, що вартість послуг у регресних справах, у яких замовник є позивачем (стягувачем), визначається від суми, що надійшла на поточний рахунок замовника та складає: 5.1.1. 20% незалежно від того чи розглядалася справа у суді або спір урегульовано в досудовому порядку (у разі супроводження справи виконавцем починаючи з досудового врегулювання) або справа знаходиться на стадії виконавчого провадження. Згідно п.5.3. договору оплата здійснюється замовником шляхом перерахування суми винагороди на рахунок виконавця на підставі акту приймання-передачі наданих послуг, який складається виконавцем раз на місяць та передається замовнику у місяці, наступному за звітним, у двох екземплярах разом із матеріалами справи. Таким чином, сторонами договору було встановлено фіксований розмір вартості правничої допомоги в розмірі 20% від суми, стягнутої з відповідача в порядку регресу. Також згідно умов договору вбачається понесення позивачем цих витрат з відкладеною дією, після фактичного стягнення коштів. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. В постановах Верховного Суду від 12.02.2020 року в справі №648/1102/19, де аналізувалися аналогічні положення\~ЦПК України, суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2\~ст.137 ЦПК України). Також, висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду в складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року в справі №922/445/19. Тобто, факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи та їх розмір. За вказаних обставин, з відповідача на користь позивача також слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 20% від стягнутої за рішенням суму, що становить 11729 грн. 11 коп. (58645,57 : 100% х 20%), всього, з урахуванням судового збору, стягнувши судові витрати в сумі 14210 грн. 11 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved