Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що між ним та [PERSON] 17 серпня 2016 року було укладено шлюб. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивачем зазначається, що спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, проте сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з Відповідачкою не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Сторони віддалилися один від одного, оскільки кожен з подружжя живе своїми інтересами, з кінця липня місяця 2022 року вони проживають окремо. Зазначає, що рішення про розірвання шлюбу, прийняв остаточно і змінювати не має намірів. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить його інтересам, інтересам відповідачки, а тому просить суд про розірвання шлюбу з відповідачкою. Позивач подав заяву, в якій позов підтримав, проти винесення заочного рішення по справі не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надійшло. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 17.08.2016 року сторони зареєстрували шлюб 17.08.2016 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №1402. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved