Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник-адвокат Новікова Інна Станіславівна звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: [PERSON] про видачу обмежувального припису. В обгрунтування доводів посилається на те, що він є особою постраждалою від домашнього насильства, яке систематично вчиняється його сином [PERSON] . Зазначив, що [PERSON] порушує умови співжиття з батьками, забороняє батькам вільно користуватися приміщенням будинку, знищує майно у будинку, наносить тілесні ушкодження батькам. Вимоги мотивує тим, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, а тому для забезпечення [PERSON] як постраждалої особи від фізичного та психологічного насильства, заявник просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] на строк 6 місяців, яким визначити заходи обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати у місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Заява подана у порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України - справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України. Суд своєю ухвалою від 23.12.2022 року прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та призначивзаяву до розгляду в судовому засіданні. Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено у відсутності заявника та заінтересованої особи (ч.1 ст.350-5 ЦПК України) за наявними доказами у справі. Суд зазначає таке. Відповідно до ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції; ч. 1 ст. 3 Конституції України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; ч. 2 ст. 27 Конституції України - кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України - заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру). До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, входять - родичі та особи, які спільно проживають однією сім`єю. Заявник та заінтересована особа є родичами ( [PERSON] , [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] ) та проживають спільно однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. В судовому засіданні встановлено, що заявник неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявами про вчинення [PERSON] адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст.173-2 КУпАП, а також вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.125 КК України (нанесення [PERSON] легких тілесних ушкоджень сином [PERSON] ). Згідно з даними ЄДРСР встановлено: відповідно до постанови судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 19.01.2022 року (справа № 306/2022/22) [PERSON] визнано винним за вчинення домашнього насильства відносно батька [PERSON] і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 340 грн.; відповідно до постанови судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.06.2022 року (справа №306/982/22) [PERSON] визнано винним за вчинення домашнього насильства відносно батька [PERSON] і накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 10 (десять) діб; відповідно до постанови судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 29.08.2022 року (справа №306/1516/22) [PERSON] визнано винним за вчинення домашнього насильства відносно батька [PERSON] і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 680 грн. Згідно з даними ЄДРСР встановлено: відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 17.05.2021 року (справа № 306/1117/20) звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України відносно батька [PERSON] з підстав, встановлених ст.46 КК України у зв"язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим; відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 27.10.2022 року (справа № 306/1056/22) звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України відносно батька [PERSON] з підстав, встановлених ст. 46 КК України у зв"язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим; відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 14.11.2022 року (справа № 306/2188/22) призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акту щодо [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 126-1 КК України (відносно [PERSON] ) Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" - постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ "A.V. v. Ukraine", n. 68177, "Enea v. Italy" [GC], n. 55182, "Idalov v. Russia" [GC], 91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні "Ireland v. the UK", наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях "Kudla v Poland" [GC], n. 92237, "Козинець проти України", n. 52, "Лабіта проти Італії", n. 120, "Чембер проти Росії", n. 49244, поводження є "нелюдським", якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Відповідно до ч.1 ст. 350-6 ЦПК України - розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення такої заяви суд надає оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішує питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечує недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків (родичів) у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд встановлює, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінює ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (згідно правових висновків Верховного Суду: постанова від 17 квітня 2019 року, справа № 363/3496/18; постанова від 26 вересня 2019 року, справа № 452/317/19-ц; постанова від 17 червня 2020 року, справа №509/2131/18; постанова від 23 грудня 2020 року, справа № 753/17743/19; постанова від 24 лютого 2021 року, справа № 570/2528/20). Суд встановив, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, [PERSON] вказував, що під час спільного проживання із сином [PERSON] , останній завдавав йому тілесних ушкоджень, вибив заявнику зуби, знищує майно у будинку, постійно влаштовував сварки, вчиняв відносно заявника психологічне та фізичне насильство, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору; ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону - обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. На підставі досліджених доказів, які підтверджують факт застосування психологічного та фізичного насильства [PERSON] стосовно свого батька [PERSON] та свідчать що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, що такі ризики є реальними, суд вважає, що заявник обґрунтовано звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису та його права мають бути захищені судом, шляхом видачі відповідного обмежувального припису із встановленням заходів тимчасового обмеження прав кривдника, встановлених п.п. 1, 4 ч.2 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки заявник [PERSON] дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа [PERSON] . Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про видачу обмежувального припису. Відповідно до ч. 4 ст.350-6 ЦПК України - рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України - судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved