Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що з 21 березня 1981 року з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя між ними не склалося, причиною розпаду сім`ї стало відсутність взаєморозуміння. З січня 2021 року проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Крім того, в період шлюбу, ними за спільні сумісні кошти було придбано майно, а саме «MERCEDES-BENZ S 350», 1994 року випуску, об`єм двигуна - 3400 см. куб., зареєстрований 03.04.2002 року; транспортний засіб марки «ВМW 735І», 2002 року випуску, об`єм двигуна - 3498 см.куб., зареєстрований 04.03.2017 року; причіп марки «PORSCHE CAYENNE», 2005 року випуску, об`єм двигуна - 4511 см.куб., зареєстрований 26.05.2020 року; транспортний засіб марки «FIAT RITMO 60», 1985 року випуску, зареєстрований 13.02.2001 року; транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ 250D», 1995 року випуску, зареєстрований 03.07.1999 року. У зв`язку з вищевикладеним, просить шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати, визнати за нею право власності на Ѕ частину майна, а саме «MERCEDES-BENZ S 350», 1994 року випуску, об`єм двигуна - 3400 см. куб., зареєстрований 03.04.2002 року; транспортний засіб марки «ВМW 735І», 2002 року випуску, об`єм двигуна - 3498 см.куб., зареєстрований 04.03.2017 року; причіп марки «PORSCHE CAYENNE», 2005 року випуску, об`єм двигуна - 4511 см.куб., зареєстрований 26.05.2020 року; транспортний засіб марки «FIAT RITMO 60», 1985 року випуску, зареєстрований 13.02.2001 року; транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ 250D», 1995 року випуску, зареєстрований 03.07.1999 року. 01.11.2022 року позивач [PERSON] надала до суду заяву про зміну предмету позову, згідно якої просила шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати; виділити у одноосібну власність відповідача транспортний засіб «MERCEDES-BENZ S 350», 1994 року випуску, об`єм двигуна - 3400 см. куб., зареєстрований 03.04.2002 року; транспортний засіб марки «ВМW 735І», 2002 року випуску, об`єм двигуна - 3498 см.куб., зареєстрований 04.03.2017 року; причіп марки «PORSCHE CAYENNE», 2005 року випуску, об`єм двигуна - 4511 см.куб., зареєстрований 26.05.2020 року; транспортний засіб марки «FIAT RITMO 60», 1985 року випуску, зареєстрований 13.02.2001 року; транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ 250D», 1995 року випуску, зареєстрований 03.07.1999 року та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частини транспортних засобів в розмірі 421650 грн./а.с.120-125/. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явивилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. При цьому зазначила, що не надавала згоди відповідачу на відчуження транспортних засобів/а.с.134, 139/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки до суду не повідомив, на адресу суду 14.04.2021 року надав відзив на позовну заяву, згідно якого заявлений позивачем позов визнає частково, проти розірвання шлюбу не заперечує. Щодо вимог позивача про визнання за нею права власності на Ѕ частину транспортних засобів заперечує, посилаючись на те, що дані транспортні засоби у його володінні не знаходяться, оскільки були продані випадковим покупцям, прізвищ яких він не знає. Крім того, зазначив, що з позивачем [PERSON] він не проживає з 2014 року, а тому вважає, що останньою пропущено трирічний строк звернення до суду з позовом про поділ майна, тому у задоволенні позову в цій частині просив відмовити/а.с.46-47/. За таких обставин, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, про час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 21 березня 1981 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу/а.с.6/. Згідно довідки регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області № 31/4-1083 від 22.06.2022 року за громадянином [PERSON] , [INFO] зареєстровані транспортні засоби: - 03 квітня 2002 року зареєстровано транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ S 350 TD» з номерним знаком [NUMBER] , 1994 року випуску, об`єм двигуна 3400 см.куб., білого кольору, VIN-код [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] ; - 04 березня 2017 року зареєстровано транспортний засіб марки «BMW 735I» з номерним знаком [NUMBER] , 2002 року випуску, об`єм двигуна 3498 см.куб., сірого кольору, VIN-код [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] . 15 квітня 2022 року з іншим номерним знаком перереєстровано на нового власника; - 26 травня 2020 року зареєстровано транспортний засіб марки «PORSCHE CAYENNE» з номерним знаком [NUMBER] , 2005 року випуску, об`єм двигуна 4511 см.куб сірого кольору, VIN-код [NUMBER] номер двигуна [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] . 01 квітня 2022 року з іншим номерним знаком зареєстровано на нового власника; - 03 липня 1999 року зареєстровано транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ 250» з номерним знаком [NUMBER] , 1995 року випуску чорного кольору, VIN-код [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] ; - 13 лютого 2001 року зареєстровано транспортний засіб марки «FIAT RITMO 60» з номерним знаком [NUMBER] , 1985 року випуску, сірого кольору, VIN-код [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] /а.с.63-64/. Відповідно інформаційної довідки про вартість колісних транспортних засобів ТОВ НВП «Експертиза» вартість автомобіля «MERCEDES-BENZ S 350 TD», 1994 року випуску, об`єм двигуна 3400 см.куб складає 137600 грн., автомобіля «BMW 735I», 2002 року випуску, об`єм двигуна 3498 см.куб - 248800 грн.; автомобіля «PORSCHE CAYENNE», 2005 року випуску, об`єм двигуна 4511 см. куб - 310800 грн.; автомобіля «FIAT RITMO 60», 1985 року випуску - 20600 грн.; автомобіля «MERCEDES-BENZ 250D», 1995 року випуску - 125500 грн.. Загальна вартість колісних транспортних засобів станом на 25.06.2021 року складає 843300 грн./а.с.11/. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сімейним кодексом України передбачено обов`язок суду з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взяти до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя ( ч. 1 ст. 112 СК України). Якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ( ч. 2ст. 112 СК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків, внаслідок чого суд вважає подальше спільне проживання подружжя та збереження сім`ї неможливим, так як це протирічить інтересам сторін, тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Що ж стосується вимог позивача про поділ спільного майна подружжя, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною третьою статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно достатті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ізстаттею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18. Згідно зі статтями 69,70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, зокрема, в натурі (стаття 71 СК України), спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що приписи частин четвертої та п`ятоїстатті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першоїстатті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зістаттею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, беручи до уваги те, що спірні транспортні засоби є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбані за час перебування останніх у шлюбі, презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя відповідачем не спростована, при цьому транспортні засоби є неподільними речами, зазначені автомобілі були зареєстровані та перебували у користуванні відповідача, який частину їх продав без згоди співвласника (позивача), що фактично унеможливлює їх використання позивачем та свідчить про обґрунтованість вимог щодо стягнення грошової компенсації вартості Ѕ частки автомобілів. Крім того, із матеріалів справи вбачається, що відповідач відчужив спірні автомобілі, а тому спроможний виплатити позивачу вартість його частки. При цьому слід враховувати, що наслідком стягнення на користь позивача компенсації вартості частки майна є, відповідно до вимог частини другої статті 364, частини третьої статті 370 ЦК України, припинення її права на частку у праві спільної сумісної власності з дня отримання такої компенсації. Доводи відповідача про те, що позивач пропустила строк позовної давності, про який було заявлено відповідачем суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved