Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

21 грудня 2022 року заявник [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства. Свої вимоги мотивує тим, що з 2013 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , в м.Київ. [INFO] у неї та [PERSON] народився син [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві 29 квітня 2014 року, запис про народження [PERSON] зроблено в книзі реєстрації народжень за №1324. в графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Державну реєстрацію народження їх сина було проведено із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, за її рішенням, оскільки вона не бажала аби її прізвище різнилося з прізвищем її сина. [PERSON] категорично з цього приводу не висловлювався. Вказує, що за життя [PERSON] , визнав себе батьком [PERSON] . Заявник [PERSON] , в судовому засіданні підтримала свою заяву. Суду пояснила, що запис про батька в книзі реєстрацій народжень вчинено зі слів матері за ст. 135 СК України, також пояснила, що вона та [PERSON] проживали однією сім`єю з 2013 року. У 2014 році у них народився син [PERSON] . Проте, через деякий вони розлучились через часті сімейні чвари. 14 вересня 2019 року зареєстрували шлюб, мали спільний побут, вели спільне господарство. [PERSON] , як дуже турботливий батько, весь час піклувався про свого сина [PERSON] , і неодноразово піднімав питання внесення змін до свідоцтва про народження сина, але раптово загинув на війні. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, але звернувся з заявою про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до змісту ч.1, ч.2 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. Згідно свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві 29 квітня 2014 року, запис про народження [PERSON] зроблено в книзі реєстрації народжень за №1327. В графі «батьки» зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Державну реєстрацію народження їх сина було проведено зі слів матері із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Свідок [PERSON] , суду пояснила, що [PERSON] є її рідним братом. Їй достовірно відомо, що в 2013 [PERSON] почав проживати в цивільному шлюбі із [PERSON] , під час спільного проживання народився син [PERSON] . Деякий час вони проживали окремо, але її брат піклувався про сина, надавав кошти на його утримання. В 2019 році [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в них народився ще один син. Свідок [PERSON] , суду пояснила, що [PERSON] є її рідним сином, в 2013 році почав спільно проживати з [PERSON] без реєстрації шлюбу, потім в них народився син [PERSON] , якого вона як бабуся інколи доглядала. Її син [PERSON] деякий час не проживав із заявницею по справі, але спілкувався з сином та надавав матеріальну допомогу на його утримання. В 2019 році її син офіційно оформив шлюбні відносини із [PERSON] і в них народилася ще одна дитина. 14 вересня 2019 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у місті Києві. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Чорнухинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) 02 серпня 2022 року. Судом установлено, що факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] відносно сина [PERSON] , яка народився [INFO] в м.Київ підтверджується тим, що [PERSON] та [PERSON] спочатку проживали у цивільному шлюбі, мали спільний побут, вели спільне господарство, потім зареєстрували шлюб 14 вересня 2019 року. [PERSON] , як турботливий батько, весь час піклувався про свого сина [PERSON] . За час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктом 2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що під час розгляду справи на підставі достовірних відомостей встановлений факт батьківства [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із чим дані про батька підлягають внесенню до актового запису про народження дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved