Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

У травні 2022 року позивач [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд: 1) визнати незаконною бездіяльність Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі Регіональне відділення); 2) припинити трудові відносини позивача шляхом розірвання трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України; 3) зобов`язати Державне підприємство «Білоцерківський завод «Еталон» (далі ДП «Білоцерківський завод «Еталон», ДП «БЗ «Еталон», Підприємство) видати наказ про звільнення головного бухгалтера [PERSON] з 31 січня 2022 року; 4) стягнути з Державного підприємства «Білоцерківський завод «Еталон» на користь [PERSON] 151 621,43 грн., з яких 44 721,44 грн. заробітної плати, 63 181,14 грн. вихідної допомоги, 30 404,01 грн. грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки, 6 052,20 грн. оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, 7 262,64 грн. оплати дванадцяти днів тимчасової непрацездатності за рахунок фонду соціального страхування України та середній заробіток за весь час затримки по день прийняття рішення судом у цій справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 20.04.2011 року позивач прийнята на посаду заступника головного бухгалтера ДП «Білоцерківський завод «Еталон», а з 20.05.2011 року переведена на посаду головного бухгалтера цього підприємства. У зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору в частині невиплати заробітної плати з листопада 2021 року, позивачем 05.01.2022 року подано заяву про звільнення з 10.01.2022 року. Враховуючи відсутність на ДП «БЗ «Еталон» директора або особи, яка б виконувала його обов`язки, заяву про звільнення адресовано до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, оскільки саме наказом РВ ФДМУ від 17.12.2021 року було звільнено із займаної посади виконуючого обов`язки директора ДП «БЗ «Еталон» [PERSON] . У відповідь на вказану заяву РВ ФДМУ роз`яснено про компетенцію директора ДП «БЗ «Еталон» щодо звільнення працівників. 18.01.2022 року позивач повторно направила до РВ ФДМУ заяву про звільнення з 31.01.2022 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак останній повідомив про вжиття заходів щодо призначення директора заводу. Вважає протиправною бездіяльність Фонду щодо не призначення директора заводу, тому просить припинити трудові відносини позивача шляхом розірвання трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, стягнути заробітну плату в сумі 44 721,44 грн., 63 181,14 грн. вихідної допомоги, 30 404,01 грн. грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки за період з 20.04.2020 року по 31.01.2022 року в кількості 45 календарних днів. Вказує також, що з 08.01.2022 року по 21.01.2022 року та з 24.01.2022 року по 31.01.2022 року перебувала на лікарняних, тому роботодавець зобов`язаний сплатити їй 6 052,20 грн. за перші п`ять днів тимчасової непрацездатності, 7 262,64 грн. за дванадцять днів тимчасової непрацездатності за рахунок фонду соціального страхування України. Звертаючись до суду, позивач вказує про пропуск нею строку звернення до суду, однак просить поновити цей строк на підставі військового стану. 30.05.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 20.06.2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 14.07.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позов ДП «БЗ «Еталон», в обґрунтування якого зазначено про відсутність керівника заводу у січні 2022 року, призначення такого на конкурсній основі та оголошення 28.01.2022 року про пошук претендентів на посаду виконуючого обов`язків керівника державного підприємства. 10.05.2022 року на посаду в.о. керівника ДП «БЗ «Еталон» на період дії військового стану призначено [PERSON] . Після призначення керівник телефонував [PERSON] та направляв лист для вирішення питання про її звільнення, передачі документів, з інших питань, однак позивач не реагувала та з 01.02.2022 року без будь-яких причин не виходила на роботу, про що складені відповідні акти та службові записки. Вказано про розрахунково-платіжні відомості заробітної плати позивача за листопад грудень 2021 року та січень 2022 року, у яких вказано кардинально різні суми посадових окладів [PERSON] , нарахування яких, на думку відповідача-2, суперечить законодавству. Представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити повністю. 18.07.2022 року на адресу суду надійшов відзив Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, в обґрунтування якого зазначено про те, що наказом Регіонального відділення від 17.12.2021 року № 1314 в.о. директора ДП «БЗ «Еталон» звільнено із займаної посади 31.12.2021 року, а працівники державного підприємства, в тому числі й позивач, відмовились від покладення на них виконання обов`язків директора заводу, тому Регіональне відділення наказом від 31.12.2021 року № 1360 створило комісію з передачі документів та матеріалів ДП «Білоцерківський завод «Еталон». Вказано про отримання 11.01.2022 року заяви [PERSON] від 05.01.2022 року про звільнення, однак звільнення головного бухгалтера є компетенцією директора/в.о. директора та виходить за межі компетенції Регіонального відділення як суб`єкта управління підприємством. 12.01.2022 року листом повідомлено позивача про неможливість її звільнення з роботи. Натомість, 25.01.2022 року на адресу Регіонального відділення надійшла заява позивача від 18.01.2022 року про звільнення за власним бажанням в зв`язку з невиконанням законодавства про працю, яке повторно розглянуто як звернення. Представник відповідача вказує, що 28.01.2022 року, 07.02.2022 року, 14.02.2022 року та 21.02.2022 року на офіційному сайті Регіонального відділення розміщувались оголошення про пошук претендентів на посаду виконуючого обов`язків директора ДП «БЦ завод «Еталон», однак керівника вдалось призначити лише у травні 2022 року. 25.07.2022 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив ДП «Білоцерківський завод «Еталон» на позовну заяву, в обґрунтування якої зазначено, що відсутність директора не спростовує факт невиконання законодавства про працю та умов колективного договору щодо виплати заробітної плати, а відповідно до п. 10.6 Статуту Підприємства, РВ ФДМУ може вирішувати будь-які питання діяльності Підприємства, при цьому більше ніж чотири місяці на ДП «БЗ «Еталон» не призначається директор чи виконуючий його обов`язки. Вказано про відсутність доказів, що спростовують наявність заборгованості по заробітній платі. 25.07.2022 року від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив РВ ФДМУ на позовну заяву, в обґрунтування якої повторно зазначено, що подання нею заяви про звільнення до відповідача-1 зумовлене відсутністю директора відповідача-2, а свою бездіяльність щодо її незвільнення Регіональне відділення виправдовує тим, що працівники ДП «БЗ «Еталон» не надали згоду на виконання обов`язків директора. 11.08.2022 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача та витребувано від ДП «Білоцерківський завод Еталон» належним чином засвідчені документи: 1) довідку про заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період з листопада по грудень 2021 року, січень 2022 року; 2) інформацію про кількість днів невикористаної основної та додаткової відпустки; 3) штатний розпис ДП «БЗ «Еталон» на 2021 рік; 4) наказ ДП БЗ «Еталон» від 05.11.2021 № 15 про покладення виконання обов`язків директора на головного бухгалтера; 5) довідку про заробітну плату головного бухгалтера за 2021 рік; 6) табель обліку робочого часу за січень 2022 року; 7) посадову інструкцію головного бухгалтера; 8) наказ про надання щорічної відпустки №13 к від 01.07.2021 року; 9) наказ про заохочення на честь Міжнародного жіночого дня 8 Березня №3к від 05.03.2021 року; 10) наказ про надання щорічної додаткової відпустки № 8к від 13.04.2021 року; 11) наказ про залучення до роботи у вихідні дні працівників бухгалтерії № 12к від 10.06.2021 року; 12) наказ про заохочення № 15к від 02.07.2021 року; 13) табелі обліку використання робочого часу за січень-лютий 2021 року та січень 2022 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, надала пояснення по суті та з приводу строків звернення до суду. Вказує, що керівник ДП Хомош була звільнена 31.12.2021 року, вона (позивач) не писала заяву про звільнення на Підприємство, оскільки не було керівника. З 01.02.2022 року перестала виходити на роботу, оскільки відсутні належні умови для роботи, опечатала бухгалтерські двері на роботі, бухгалтерські документи не передавала, оскільки не було кому передавати, перед звільненням зробила копії документів на роботі. До 31.12.2021 року всі звіти подавались і є в бухгалтерії заводу, крім 4-го кварталу, оскільки не було печатки і керівника. Уточнила, що бездіяльність Фонду полягає в тому, що останнім її не звільнено. Представник позивача зазначив, що відповідно до п. 10.6, 10.7.1 Статуту Фонд може вирішити будь-які питання та має призначити директора. Не було кому подавати заяву про звільнення, оскільки 4 місяці не було директора. Представник відповідача-1 в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити, надав пояснення. Вказав, що Регіональне відділення діє згідно із Законом, Статутом та не мало повноважень на звільнення позивача, при цьому працівникам ДП було запропоновано покласти на когось повноваження тимчасово виконуючого обов`язки керівника, але не було бажаючих, також оголошувався конкурс на посаду директора. Пункт 10.6 Статуту Підприємства не стосується трудових відносин ДП і суперечив би пункту 10.7.33 Статуту. Між Регіональним відділенням і працівниками ДП немає трудових відносин, тільки з директором або тимчасово виконуючим обов`язки директора. Відсутність директора на ДП «Білоцерківський завод «Еталон» не є бездіяльністю Регіонального відділення Фонду. Представник відповідача-2 в судовому засіданні позов не визнала повністю, просить відмовити в його задоволенні, надала пояснення, підтвердивши наявність заборгованості по заробітній платі, однак в іншому розмірі. До підприємства позивач не зверталась із заявою про звільнення, і по сьогоднішній день така заява не надходила, тому відсутня вина Підприємства щодо звільнення позивача, а сам позов є передчасним. На Підприємстві відсутні бухгалтерські документи в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] 20.04.2011 року прийнята на посаду заступником головного бухгалтера Державного підприємства «Білоцерківський завод «Еталон» та 20.05.201 року переведена на посаду головного бухгалтера вказаного підприємства, що вбачається з копії трудової книжки серії [NUMBER] від 12.05.2003 року (а.с. 7-8 т. 1). 05.01.2022 року [PERSON] звернулась до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях з заявою про звільнення з роботи з 10.01.2022 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням законодавства про працю, умов колективного договору (невиплата заробітної плати з листопада 2021 року по теперішній час) на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України та виплату компенсації за невикористану відпустку за період з 20.04.2020 року по 10.01.2022 року в кількості 44 календарних дні (а.с. 9 т. 1). У відповідь на вказану заяву, листом від 12.02.2022 року № 50-05.01-105 Регіональне відділення повідомило [PERSON] , що відповідно до підпункту 10.7.33 Статуту ДП «Білоцерківський завод «Еталон» звільнення працівника за власним бажанням не погоджується Регіональним відділенням, це відноситься до компетенції директора ДП «Білоцерківський завод «Еталон» (а.с. 10 т. 1). 18.01.2022 року [PERSON] повторно звернулась до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях з заявою про звільнення з роботи з 31.01.2022 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням законодавства про працю, умов колективного договору (невиплата заробітної плати з листопада 2021 року по теперішній час) на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, виплату компенсації за невикористану відпустку за період з 20.04.2020 року по 10.01.2022 року в кількості 45 календарних днів та в зв`язку з відсутністю керівника ДП «Білоцерківський завод «Еталон» (а.с. 16 т. 1). 28.01.2022 року листом Регіональне відділення вказало, що здійснює свою діяльність на підставі Положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, затверджене наказом Фонду державного майна України від 12.08.2019 року № 810, не має права втручатись у поточну господарську діяльність господарських товариств, установ та організацій та про вжиття невідкладних заходів щодо призначення директора ДП «Білоцерківський завод «Еталон» (а.с. 11-12 т. 1). 31.01.2022 року листом Регіонального відділення [PERSON] повідомлено про наказ, яким затверджено оголошення про пошук претендентів на посаду виконуючого обов`язки керівника ДП «Білоцерківський завод «Еталон», яке розміщено на офіційному сайті Регіонального відділення (а.с. 14-15 т. 1). Державне підприємство «Білоцерківський завод «Еталон» є юридичною особою за основним видом економічної діяльності 26.51 виробництво інструментів і обладнання для вимірювання, дослідження та навігації (а.с. 56 т. 1). 11.10.2021 року наказом Фонду державного майна України № 1793 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях передано функції з управління майном Державного підприємства «Білоцерківський завод «Еталон» та 19.11.2021 року наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях № 1200 затверджено нову редакцію Статуту вказаного підприємства (а.с. 104-121 т. 1). Відповідно до п. 1.1. Статуту Державного підприємства «Білоцерківський завод «Еталон», завод є державним унітарним підприємством, що діє як державне комерційне підприємство, засноване на державній власності та належить до сфери управління Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (Суб`єкт управління Підприємством). Підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, самостійно розробляє і затверджує штатний розклад (розпис), визначає фонд оплати праці та встановлює форми, системи і розміри оплати праці власних працівників та ін. (п. 4.1, 4.7, 4.13 Статуту). Згідно з п. 10.2 Статуту управління діяльністю Підприємства здійснюють його органи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається цим Статутом та чинним законодавством України. Виконавчим органом Підприємства (одноосібним) є Директор (п. 10.3 Статуту). Суб`єкт управління Підприємства та Директор діють в межах своїх повноважень та компетенції, що визначається цим Статутом та законодавством (п. 10.4 Статуту). Пунктом 10.6 Статуту передбачено, що Суб`єкт управління Підприємством може вирішувати будь-які питання діяльності Підприємства. При цьому, до виключної компетенції Директора Підприємства відноситься прийняття рішень про прийняття на роботу в Підприємство та звільнення з роботи працівників Підприємства, з урахуванням вимог пп. 18 п. 10.16 Статуту, а також вирішує інші питання трудових відносин із працівниками Підприємства (пп. 15 п. 10.16 Статуту). Підпунктом 18 п. 10.16 Статуту передбачено погодження із Суб`єктом управління Підприємством призначення та звільнення керівників та їх заступників дочірніх підприємств, філій, представництв, відділень, інших відокремлених підрозділів, в тому числі заступників (в т.ч. першого) Директора Підприємства, головного бухгалтера, начальника юридичного відділу/управління/департаменту, керівників виробничих структурних підрозділів та функціональних структурних підрозділів Підприємства. До виключної компетенції Суб`єкта управління Підприємством віднесено право призначення виконуючого обов`язки Директора, у разі відсутності Директора, в тому числі на час перебування Директора у відпустці, відрядженні та не призначення ним особи, яка тимчасово буде виконувати обов`язки Директора, починаючи з першого дня відсутності. У разі тимчасової непрацездатності Директора його обов`язки виконує особа, яку призначає Суб`єкт управління Підприємства, а у разі не призначення Суб`єктом управління Підприємством такої особи, його обов`язки виконує особа відповідно до розподілу функціональних обов`язків між керівництвом Підприємства (п. 10.7.9 Статуту). Відповідно до п. 10.7.33 Регіональне відділення здійснює погодження призначення та звільнення (крім випадків звільнення працівника за власним бажанням або за згодою сторін) Директором Підприємства керівників та їх заступників дочірніх підприємств, філій, представництв, відділень, інших відокремлених підрозділів, в тому числі заступників (в т.ч. першого) Директора Підприємства, головного бухгалтера, начальника юридичного відділу/управління/департаменту, керівників виробничих структурних підрозділів та функціональних структурних підрозділів Підприємства. З 31.12.2021 року звільнено в.о. директора ДП «Білоцерківський завод «Еталон» Хомош Тетяну Миколаївну та затверджено склад комісії щодо прийняття документів та матеріалів від вказаної особи, що підтверджується наказами Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 17.12.2021 року № 1314 та від 31.12.2021 року № 1360 (а.с. 13,122 т. 1). Наказами Регіонального відділення № 100 від 28.01.2022 року, № 122 від\~ 07.02.2022 року, № 142 від 14.02.2022 року та № 162 від 21.02.2022 року затверджено оголошення про відбір претендентів на посаду виконуючого обов`язки керівника ДП «Білоцерківський завод «Еталон» (а.с. 128 т. 1). З 10.05.2022 року наказом Регіонального відділення № 186-во від 04.05.2022 року призначено [PERSON] виконуючим обов`язки директора ДП «Білоцерківський завод «Еталон» та передано йому документи та матеріали Підприємства (а.с. 132,133 т. 1). Наказом ДП «БЗ «Еталон» № 2 від 10.05.2022 року (зі змінами) створено комісію про проведення службового розслідування для з`ясування причин відсутності [PERSON] на робочому місці (а.с. 184,185 т. 1). В матеріалах справи містяться численні акти про відсутність головного бухгалтера заводу [PERSON] на робочому місці в період з 01.02.2022 року по 27.06.2022 року, складені працівниками Підприємства (а.с. 66-94 т. 1). 10.05.2022 року наказом ДП «Білоцерківський завод «Еталон» № 01-К призначено виконуючим обов`язків директора вказаного підприємства [PERSON] з 10.05.2022 року до закінчення воєнного стану (а.с. 55 т. 1). Службовою запискою головного інженера Підприємства [PERSON] 10.05.2022 року до новопризначеного керівника заводу доведено інформацію про відсутність головного бухгалтера на роботі (а.с. 65 т. 1). 12.05.2022 року на адресу [PERSON] ДП «БЗ «Еталон» направлено лист № 12-05 щодо з`ясування обставин відсутності її на робочому місці з 01.02.2022 року по теперішній час (а.с. 60-62 т. 1). Актами від 20.05.2022 року, 25.05.2022 року та 26.05.2022 року членами трудового колективу ДП «БЗ «Еталон» зафіксовано відсутність [PERSON] на роботі та вдома (а.с. 58,63,64 т. 1). В матеріалах справи містяться листи Київської обласної державної адміністрації № 199/04/26.07.01-2022 від 17.01.2022 року та Регіонального відділення № 50-08-195 від 19.01.2022 року, що підтверджують наявність заборгованості по заробітній платі в ДП «БЗ «Еталон» (а.с.125,126 т. 1). Крім того, з наказу ДП «БЗ «Еталон» № 15 від 05.11.2021 року вбачається про виконання [PERSON] обов`язків директора заводу на період відпустки [PERSON] у листопаді 2021 року (а.с. 176-177 т. 1). З 08.01.2022 року по 21.01.2022 року, а також з 24.01.2022 року по 31.01.2022 року [PERSON] хворіла та перебувала на лікарняних, що підтверджується лікарняними № 2335133-2004505858-1, 2335133-2004638418-1, 2335133-2004801083-1 (номер випадку непрацездатності 2335133) та № 2713486-2005151988-2 (номер випадку непрацездатності 2713486) (а.с.17-20 т. 1). Відповідно до розрахунково-платіжної відомості № 00000011 за листопад 2021 року, [PERSON] відпрацьовано 22 дні та нараховано до виплати за тарифними ставками 25 650,91 грн. (а.с. 21 т. 1). Відповідно до розрахунково-платіжної відомості № 00000012 за грудень 2021 року, [PERSON] відпрацьовано 22 дні та нараховано до виплати за тарифними ставками 16 470 грн. (а.с. 22 т. 1). Відповідно до розрахунково-платіжної відомості № 00000001 за січень 2022 року, [PERSON] відпрацьовано 3 дні та нараховано до виплати за тарифними ставками 2 600,53 грн. (а.с. 24 т. 1). Вказане співпадає з даними довідки ДП «БЗ «Еталон» № 3 від 04.01.2022 року (а.с. 106 т. 1). За даними обліку використання робочого часу ДП «БЗ «Еталон» за січень 2022 року,\~ [PERSON] працювала 3 робочих дні (а.с. 48 т. 2). Згідно з зустрічною довідкою ДП «БЗ «Еталон» від 28.09.2022 року, сума заборгованості [PERSON] по заробітній платі за період з листопада 2021 року по січень 2022 року становить 15 697,50 грн., яка розрахована відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік»\~ (а.с. 220 т. 1). В матеріалах справи містяться доповідні записки позивача від 05.01.2022 року та від 18.01.2022 року на адресу Регіонального відділення щодо поточних проблемних питань підприємства у зв`язку з відсутністю керівника Підприємства (а.с. 29-30 т. 1). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 01.11.2022 року, відсутні відомості щодо сум доходів нарахованих [PERSON] за результатами 4 кварталу 2021 року (а.с. 240-241 т. 1). Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частиною першою статті 233 КЗпП України (станом на час звернення з позовом) передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ч. 2 ст. 233 КЗпП). Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згiдно зi статтею 94 КЗпП України роботодавець зобов`язаний регулярно виплачувати працівникам заробітну плату. Відповідно до частини першої статі 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. (частина п`ята статті 97 КЗпП України). Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів (ч. 1 ст. 115 КЗпП України). Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем-2 законодавства про працю в частині невиплати [PERSON] заробітної плати нарахованої за листопад січень 2022 року в розмірі 44 721,44 грн., тож вказана сума підлягає стягненню з відповідача-2 на користь позивача.\~ При цьому доводи ДП «БЗ «Еталон» щодо неправомірного нарахування вказаних сум судом відхиляються, оскільки вказана сума підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а надана відповідачем-2 довідка не відповідає правилам нарахування заробітної плати та не співпадає з табелем обліку трудового часу. Згідно з частиною 3 статті 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Вiдповiдно положень статті 44 КЗпП України при припиненнi трудового договору внаслiдок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору, (статтi 38 i 39) працiвниковi виплачуєтъся вихiдна допомога у розмiрi, передбаченому колективнии договором, але не менше тримiсячного середнього заробiтку. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 38 ЦПК України, позивач подала заяву про звільнення, яку направила до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, оскільки, на її думку, саме наказом РВ ФДМУ від 17.12.2021 року було звільнено із займаної посади виконуючого обов`язки директора ДП БЗ «Еталон» [PERSON] . Судом встановлено, що за Статутом ДП «Білоцерківський завод Еталон» саме до компетенції директора Підприємства відноситься питання прийняття рішення про звільнення з роботи працівників Підприємства та вирішення інших питань трудових відносин із працівниками Підприємства. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях здійснює лише погодження звільнення працівників Підприємства, в тому числі головного бухгалтера. При цьому, у разі відсутності директора Підприємства, Регіональне відділення зобов`язане призначити виконуючого обов`язки директора Підприємства, а у разі відсутності такої особи, його обов`язки виконує особа відповідно до розподілу функціональних обов`язків між керівництвом Підприємства. Судом встановлено, що 28.01.2022 року, 07.02.2022 року, 14.02.2022 року та 21.02.2022 року на офіційному сайті Регіонального відділення розміщувались оголошення про пошук претендентів на посаду виконуючого обов`язків директора ДП «Білоцерківський завод Еталон», тобто відповідачем вчинялись дії щодо вирішення вказаного питання. Таким чином, хоч Регіональне відділення і повинне було призначити виконуючого обов`язки директора Підприємства на період його відсутності, однак Статутом ДП «Білоцерківський завод Еталон» прямо передбачено, що у разі відсутності такої особи, його обов`язки виконує особа відповідно до розподілу функціональних обов`язків між керівництвом Підприємства. Натомість, [PERSON] подала заяву про звільнення особі неуповноваженій на її звільнення - Регіональному відділенню ФДМ. До свого роботодавця ДП «Білоцерківський завод Еталон» позивач із заявами про звільнення не зверталась, що не заперечується позивачем, а тому суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання незаконною бездіяльність Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, припинення трудових відносин позивача шляхом розірвання трудового договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України та\~ зобов`язання Підприємства видати наказ про звільнення головного бухгалтера [PERSON] з 31 січня 2022 року. З огляду на клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, а також враховуючи ту обставину, що вимога про стягнення заробітної плати необмежена законодавцем строком звернення до суду (на час подачі позову), суд зазначає, що відмова у задоволенні позову полягає саме у зв`язку з необґрунтованістю позову в цій частині. З огляду на вказаний висновок суду, не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] , як похідні, про стягнення: вихiдної допомоги, передбаченої ст. 44 КЗпП України у розмірі 63 181,14 грн., грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки у розмірі 30 404,01 грн. та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день прийняття рішення судом. Щодо позовної вимоги [PERSON] про стягнення оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності та дванадцяти днів тимчасової непрацездатності за рахунок фонду соціального страхування України, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон) Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Згідно зі ст. 19 Закону право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом. Допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з страхових випадків, передбачених законом. Частиною 2 стаття 22 Закону встановлено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 34 Закону фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви. Питання оплати тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми регулюється також Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 року № 24, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.06.2007 року № 715/13982 (далі - Порядок). Відповідно до п. 1.2 Порядку у разі настання страхового випадку управління Фонду (далі - Фонд) в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право, зокрема, допомогу у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. Згідно з п. 1.8 Порядку, доставка і переказ сум, що виплачуються потерпілим та особам, які мають на це право, проводяться за рахунок Фонду. Ці суми перераховуються на їх особові рахунки в банку або поштовими переказами. Пунктом 2.1 Порядку передбачено, що підставою для оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця та надання допомоги, пов`язаної з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням, є виданий в порядку, передбаченому Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 13 листопада 2001 року № 455, зареєстрованою в Мін`юсті 04 грудня 2001 року за № 1005/6196, листок непрацездатності та наявність акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 або акта розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 «Деякі питання розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» (далі - постанова КМУ № 1232). Матеріалами справи підтверджено, що\~ [PERSON] \~ з\~ 08.01.2022 року по 21.01.2022 року та з 24.01.2022 року по 31.01.2022 року хворіла\~ та\~ перебувала\~ на лікарняному. Отже, обов`язок з оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця. У той же час, починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення інвалідності, допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується Фондом. З огляду на відсутність спору про розміри належних [PERSON] сум оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині їх стягнення.

Outcome: partial