Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

Концерн „Міські теплові мережі звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. В позові зазначає, що згідно п. 2.1 статуту концерну "Міські теплові мережі" основною метою його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Позивач у період з 1 листопада 2018 року по 1 листопада 2021 року надав відповідачам послуги у приміщенні, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 20485 грн. 18 коп. Пунктом 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" плата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідачі в добровільному порядку відмовляються вносити плату за надані послуги, чим завдають матеріальну шкоду Концерну. Крім зазначеної суми позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. Ухвалою судді від 12 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Заходи забезпечення позову, доказів судом не застосовувались. Відповідачем надано відзив на позов, в якому відповідач [PERSON] зазначив, що з позовними вимогами не згоден, оскільки оплату за наданні послуги з централізованого опалення він сплачує своєчасно та повністю, про відсутність заборгованості за ці послуги свідчить і розрахунок позивача, тому підстави для звернення за захистом порушеного права у позивача відсутні. Що ж стосується вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання, вони, вважає відповідач, задоволенню також не підлягають, виходячи з такого. В квартирі [ADDRESS] , де проживає відповідач, встановлений прилад обліку гарячої води, який ним придбаний за власні кошти у 2005 році та поставлений на абонентський облік. В 2018 році він за власні кошти здійснив повірку лічильника гарячої води, з травня 2018 року по січень 2022 року показники лічильника не змінювались, послугою постачання гарячої води він не користався, але з лютого 2019 року відповідач змінив умови розрахунку оплати за гарячу воду та почав використовувати розмір встановленої норми, що обчислюється 0,140 літрів гарячої води на добу на одну особу в місяць. Після 2018 року повірку лічильника гарячої води не проводив, оскільки вважає, що у відповідності до положень Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», постанови Кабінету Міністрів України№ 474 від 08.07.2015 року, якою затверджено «Порядок подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку», контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку повинен виконавець послуг, яким у спірних правовідносинах є саме концерн «Міські теплові мережі». Позивач періодичні повірки лічильника не проводив більш ніж десять років, а тому невиконання своїх прямих обов`язків, які призвели по порушення права відповідача, не дає підстав для нарахування заборгованості за ці послуги. У зв`язку з викладеним позивач просить відмовити у задоволенні позову та зобов`язати концерн «Міські теплові мережі» здійснити перерахунок вартості спожитої гарячої води за період з лютого 2019 року по листопад 2021 року за показаннями розподільного приладу обліку в квартирі [ADDRESS] . Представником позивача надані додаткові пояснення, в яких він наполягає на задоволенні позову з посиланням на такі обставини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці після ремонту (один раз на чотири роки), а згідно із Законом «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку, тобто квартирних приладів обліку, здійснюється за рахунок власників таких приладів обліку. Тому Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, виконала перерахунок вартості тарифів і з січня 2018 року вилучила з них витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку, і з вказаного часу у відповідача відсутній обов`язок здійснення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, взятої на абонентський облік, за власний рахунок. Означену інформацію відповідач активно розповсюджував серед споживачів послуг концерну шляхом розміщення на сайті відповідача та в рахунках на сплату комунальних послуг попередження про необхідність проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води під страхом того, що квартирний прилад обліку буде знято з абонентського обліку. У відповідності до Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність», «Правил надання послуг з централізованого опалювання, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» інтервал між черговими повірками складає чотири роки, після завершення цього терміну лічильники води підлягають обов`язковій повірці. Відповідачами не було своєчасно проведено планову державну повірку лічильника у вказаний строк, тому показання приладу обліку вважаються недостовірними. При цьому абонентам, у яких термін повірки лічильників води є простроченим, нарахування за послугу з постачання гарячої води здійснюється у відповідності до норм споживання та кількості осіб, що проживають у житлі. Оскільки відповідачем пропущені усі строки для проведення державної повірки квартирного лічильника гарячої води, у позивача відсутні підстави для проведення перерахунку за послугу з постачання гарячої води. Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з таких міркувань. Відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] (а. с. 13, 14), між позивачем та відповідачем [PERSON] 8 вересня .2009 року укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, тому відповідачі є споживачами в сенсі Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Житло відповідачів обладнане приладом обліку гарячої води та поставлено на абонентський облік (а.с. 22, 25). Відносини, що виникають в процесі провадження метрологічної діяльності, внормовані Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Зокрема, статтею 17 вказаного Закону встановлено, що відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки. Порядок\~подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України (ст. 17 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність»). Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 затверджено «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», за змістом яких періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця (п. 9 «Порядку…»). Виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за формою згідно з\~додатком 1\~рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем, як слідує з пункту 6 «Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 474 від 08.07.2015 року. З наведених положень спеціальних нормативних актів, що регулюють надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а також процедуру подання приладів обліку на періодичну повірку, випливає, що періодична повірка засобів вимірювальної техніки має здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг. Правова позиція про те, що обов`язок здійснювати своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі споживача, його обслуговування і ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, покладений на виконавця послуг із водопостачання, викладена в постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.03.2019 року (справа № 229/1539/17), від 13.06.2019 року (справа № 749/1119/16-ц), від 19.06.2019 року (справа № 205/5348/16-ц), Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 27.02.2020 року (справа № 815/3916/16), і суд не може не врахувати її при розв`язанні аналогічних правовідносин. І хоча статтею 17 Закону «Про метрологію та метрологічну діяльність», на необхідність застосування якої посилається представник відповідача, визначено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, проте у відповідності до цієї ж статті повірка здійнюється за рахунок власників таких вузлів обліку лише тоді, коли інше не встановлено договором. Договір між сторонами є публічним договором, умови якого встановлюються однаковими для всіх споживачів. З 1 жовтня 2020 року на офіційних сайтах Запорізької міської ради і концерну «Міські теплові мережі» опубліковані договори з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, які є договорами приєднання і положеннями яких належить керуватися при вирішенні спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~ \~Як випливає із змісту вказаного договору, споживач має право, зокрема, на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку (п.п. 10 пункту 16). Означене право позивача кореспондується з таким обов`язком виконавця послуг, як: обов`язок контролювати установлені міжповіркові інтервали; проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку води і теплової енергії; забезпечувати їх обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) (п. п. 3 пункту 19). \~ \~ \~ \~Виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є концерн «Міські теплові мережі». \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного суд знаходить ґрунтовними твердження відповідача про обов`язок позивача проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку води і теплової енергії, забезпечувати їх обслуговування та ремонт. Об`єктом судового захисту кожного учасника цивільних правовідносин, наділеного цивільною процесуальною правоздатністю, є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, які і можуть бути підставою для звернення особи за судовим захистом. Порушенням суб`єктивного права є такий негативний вплив на нього, при якому воно звужується за своїм змістом або перестає існувати, що позбавляє його носія можливості реалізувати його повністю або частково. Статтею 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів встановлені частиною 2 статті 16 ЦК України, чий перелік не є вичерпним, а у суду є право захистити цивільне право або інтересе іншим, не зазначеним в частині 2 ст. 16 ЦК, способом, що встановлений договором або законом. Висновок про те, що непроведення виконавцем періодичної повірки засобу обліку води не є підставою для неврахування його показників, оскільки забезпечення проведення повірки є обов`язком виконавця послуг і невиконання ним такого обов`язку не повинно мати негативних наслідків для споживача, викладений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 27.02.2020 року в справі № 815/3916/16, і його використовує суд при вирішенні заявлених вимог. Нездійснення ж своєчасної повірки приладу обліку гарячої води не з вини споживача не може мати зворотнім боком покладення на нього невиправданих витрат за послугу, що не була ним отримана належним чином, а тому позивач необґрунтовано звернувся до суду із позовом за захистом права. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Про необхідність урахування зазначених конституційних положень судам роз`яснено в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про підготовку цивільних справ до судового розгляду». Суд вважає, що позивачем не доведено необхідність покладення на відповідачів вартості послуги з потачання гарячої води в сумі, що утворює ціну позову, тому суд не вбачає підстави для стягнення з відповідачів суми боргу у розмірі 20485,18 грн. за послуги з постачання гарячої води. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства у разі відмови у задоволені позову витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed