Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 12.10.2007 року сторони зареєстрували шлюб у Білгород-Дністровському міськрайонному відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 383. За час спільного проживання у сторін народились двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що підставою для звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу стало те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. На даний час сторони спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально та подальше спільне життя і збереження шлюбу на думку позивача є неможливим, а тому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 23.12.2022 року позовну заяву залишено без руху та позивачу визначено строк для усунення виявлених недоліків. 04.01.2023 року на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 05.01.2023 року призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) осіб. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Враховуючи вищевикладене та положення ст. ст.178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ \~ \~ \~Як вбачається із свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого повторно 03.07.2018 року, 12.10.2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Білгород-Дністровському міськрайонному відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 383. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.15). За час спільного проживання у сторін народились двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 09.08.2018 р., та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 09.08.2018 р., виданими повторно (зворотній бік а.с.3 та а.с.4). Сторони не підтримують подружніх відносин, сім`я фактично розпалася, шлюб існує формально. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Суд не може примушувати подружжя проживати разом, цікавитися їх приватним життям, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків, а надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду (ВС/КЦС, № 761/33261/16-ц, 26.11.18). Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Примушування до збереження шлюбних відносин не допускається. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення для справи. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved