Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] на захист від первісного позову пред`явила зустрічний позов до ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (код ЄДРПОУ 40696815, м. Дніпро) на предмет усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою будинку на [ADDRESS] з підстав придбання цієї нерухомості вільною від обтяжень іпотекою, про державну реєстрацію якої рішення прийнято державним реєстратором незаконно за відсутності дійсних прав іпотекодержателя у ПАТ КБ «Надра» для їх переходу до нового кредитора, як і підстав для заміни іпотекодержателя та уступки права іпотеки на цю квартиру чи слідування іпотеки за нею в порядку ст. 23 Закону України «Про іпотеку». В обґрунтування підстав позову навела доводи та аргументи виявленої неможливості визначити квартиру житлом її малолітньої онуки [PERSON] , а також відсутності у державного реєстратора на час прийняття оскаржуваного рішення договору про відступлення прав за іпотечним договором, який був би поданий заявником, тоді як квартира придбана у третьої особи [PERSON] позивачем, як добросовісним набувачем, у вересні 2010 року після проведення у державних реєстрах записів про вилучення обтяження влітку 2010 року, про які позивачка не знала і не могла знати, покладаючись на достовірність відомостей державного реєстру прав, після чого запис про поновлення іпотеки внесений тільки у грудні 2020 року. З 16 серпня 2021 року за ухвалою про відкриття загального позовного провадження на засадах диспозитивності проводилася підготовка розгляду по суті цієї цивільної справи за первісним позовом ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації переходу права власності на квартиру, до спільного розгляду з яким у підготовчому засіданні 27 вересня 2021 року прийнятий зазначений зустрічний позов в одному провадженні. ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» первісно, у липні 2021 року, звернувся через суд з вимогами до [PERSON] та [PERSON] з підстав правонаступництва у серпні 2020 року за результатами електронних торгів прав іпотекодержателя, раніше належних ПАТ КБ «Надра», що ліквідується, без згоди якого [PERSON] відчужена квартира, визначена у договорі від 15 жовтня 2007 року предметом іпотеки, державна реєстрація якої проведена у грудні 2020 року разом з реєстрацією заборони відчуження спірної квартири. В обґрунтування підстав первісного позову наводилися аргументи стягнення з боржника та поручителів 1\~660\~492 гривень 15 коп. загальної суми боргу за кредитним договором від 15 жовтня 2007 року на користь ПАТ КБ «Надра» з законною силою заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2011 року, залишеного без змін за ухвалою Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду міста Київ від 08\~червня 2015 року, за яких більш вірогідно, що згода ПАТ КБ «Надра» на вилучення обтяження квартири листом № 4726 від 16 липня 2010 року не надавалася, аніж була надана. Іншими заявами по суті справи учасники справи не обмінювалися. 14 квітня 2022 року на виконання ухвали від 27 вересня 2021 року Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області надав витребувані документи про реєстрацію змін обтяжень майна у серпні 2010 року. У червні 2022 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцев Антон Володимирович на ухвалу від 30 травня 2022 року надав витребувані паперові копії електронної реєстраційної справи на державну реєстрацію обтяження спірної квартири, за якими здійснюється розгляд цієї справи в порядку ч. 10 ст. 84 ЦПК України, оскільки витребувана ухвалою від 20 жовтня 2021 року реєстраційна справа у паперовій формі не надана суду з надуманих причин перебування державного реєстратора у відпустці, що повідомлені 09 лютого 2022 року і за змістом функцій державного реєстратора визнаються неповажними. По завершенні 11 липня 2022 року підготовчого провадження внаслідок повторної неявки ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та його представників первісний позов залишений без розгляду 03 листопада 2022 року, а судовий розгляд цієї справи продовжений в судовому засіданні за позовом [PERSON] , представник якої наполягав на розгляді по суті зустрічних вимог з наведених у її позовній заяві підстав, доводів та міркувань. Відповідачі і треті особи, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засіданні не прибули, своїх повноважних представників не направили, на підставі чого справа розглянута відповідно до ст.ст. 131, 223 ЦПК України за їх відсутності. Виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, на суд покладено обов`язок згідно ст. 264 ЦПК України самостійно надати правову кваліфікацію відносинам сторін та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення переданого, по суті, на його розгляд спору, а тому самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, за висновками Верховного Суду, викладеними 04 грудня 2019 року у §§ 84-85 постанови Великої Палати № 12-161гс19, за принципом jura\~novit\~curia («суд знає право») до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту не призводить (справа №\~917/1739/17), а під цивільну юрисдикцію загальних судів згідно другому абзацу ч. 1 ст. 19 ЦПК України підпадають похідні вимоги щодо реєстрації майна та реєстраційних дій, передані на розгляд місцевого загального суду у спорі щодо такого майна. Суд, вислухавши усні пояснення представників сторін, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову в межах заявлених вимог за ст. 13 ЦПК України, виходячи з встановлених у судовому засіданні правовідносин відповідних наступним обставинам. 09 грудня 2020 року у м. Бахмуті Донецької області державний реєстратор Бахмутської районної державної адміністрації Строєнко Лілія Олексіївна видала рішення з індексним № 55599458 про державну реєстрацію обтяження іпотекою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (код ЄДРПОУ 40696815) двокімнатної квартири жилою площею 32,2 м2 у будинку під літ. «А-5-8» на [ADDRESS] , яка у складі з допоміжними приміщеннями 1-коридору, 2-санвузлу, 3-кухні загальною площею 53,5 м2 внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державного реєстру прав) під реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 15457161, про що внесла (у спеціальний розділ) запис 39611494 про проведену державну реєстрацію переходу з 08\~грудня 2020 року прав іпотекодержателя до ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на підставі нотаріально посвідченого договору іпотеки від 15.10.2007 і договору відступлення прав вимоги ПАТ КБ «Надра» від 05.08.2020, після чого за номером запису 39611578 на тих же підставах провела державну реєстрацію обтяження квартири накладеною на неї забороною. При цьому дату і час державної реєстрації обтяження спірної квартири на підставі оскаржуваного рішення про це за результатом розгляду заяви нового кредитора ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» державний реєстратор визначила за датою і часом реєстрації цієї заяви, як те імперативно передбачено у ч. 13 ст. 18 Закону України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як відомо з наданих нотаріусом паперових копій електронної реєстраційної справи, оскаржуване позивачем рішення державним реєстратором видане і державна реєстрація проведена за заявою, прийнятою з особистого прийому 08.12.2020 об 11 год. 32 хв. безпосередньо від керівника ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на підставі поданого ним на реєстрацію в копії договору №\~GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 з витягом з додатку № 1 до нього та укладеного [PERSON] з ВАТ КБ «Надра» договору іпотеки № 1419/1-Н від 15.10.2007. Раніше, придбавши після приватизації державного житлового фонду у 1996 році, сестри Сафронови спірну квартиру (за колишньою адресою у [ADDRESS] )\~у липні\~2006\~року відчужили\~у власність\~ [PERSON] ,\~який тоді\~ж передав\~її в\~іпотеку АТ\~КБ «Приватбанк», після чого у [PERSON] цю квартиру за ціною 975\~325 гривень купив [PERSON] на умовах укладеного ними договору купівлі-продажу, посвідченого 15\~жовтня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К. В. з вчиненням запису в реєстрі № 4282, погасивши кредит АТ КБ «Приватбанк» на суму 48\~687,50 доларів США повністю 15\~жовтня 2007 року за рахунок виданого до жовтня 2027 року кредиту ВАТ КБ «Надра» на суму в еквіваленті 176\~426,95 доларів США, з подальшою реєстрацією в КП «ДМБТІ» переходу права власності на спірну квартиру 05 грудня 2007 року, що видно з фактичних даних Державного реєстру прав, узгоджується з наявними у справі копіями договорів та учасниками справи не заперечується. 02 вересня 2010 року у Дніпровському міському нотаріальному окрузі приватний нотаріус Румянцев\~А.\~В.\~з вчиненням\~запису в\~реєстрі за\~№ 1398\~посвідчив укладений\~ [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] за довіреністю договір з [PERSON] про купівлю-продаж спірної квартири будинку на [ADDRESS] , за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила цю квартиру за ціною 19\~566 гривень, на підставі чого до реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про перехід права власності 30\~вересня 2010 року. [PERSON] , готуючись до відчуження спірної квартири, видав 18 серпня 2010 року повіреній довіреність та отримав 26 серпня 2010 року витяг з реєстру прав власності № 27125567 про належність йому спірної квартири, заздалегідь заручившись згодою іпотекодержателя на заміну предмета застави іншим майном з відчуженням предмета іпотеки відповідно до листа ВАТ КБ «Надра» № 4726 від 16 липня 2010 року, на підставі якого приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царєйкін М. М. вилучив 28 серпня 2010 року обтяження спірної квартири іпотекою з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, що слідує з витягів з цих реєстрів, сформованих приватним нотаріусом Румянцевим А. В. перед посвідченням договору купівлі-продажу, в сукупності з фактичними даними Державного реєстру прав. В рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року за результатами перегляду за нововиявленими обставинами заочного рішення цього суду від 07 червня 2011 року, залишеного без змін 08 червня 2015 року ухвалою Судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва, з законною силою встановлена і доказуванню згідно ст. 82 ЦПК України не підлягає заборгованість [PERSON] станом на 19 січня 2010 року внаслідок невиконання щомісячних ануїтетних платежів в порушення умов укладеного з ПАТ КБ «Надра» кредитного договору № 8/2007/840-К/1419-Н від 15 жовтня 2007 року разом в розмірі 207 530,39 доларів США, еквівалентних за курсом НБУ 1\~660\~492 гривням 15 коп. Однак, відсутні публічно оприлюднені результати розгляду Шевченківським районним судом м. Києва заяви про заміну стягувача, прийнятої від ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» тільки 03 вересня 2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100324511). Суд відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України на основі встановлених вище обставин, які знайшли своє безсумнівне пряме підтвердження у відкритих відомостях державних реєстрів прав, тісно пов`язаних з фактичними даними приєднаних до справи копій договорів і невід`ємних від них додатків, в сукупності з преюдиційними фактами, дійшов стійкого внутрішнього переконання у добросовісності набувача спірної квартири, придбаної вільною від незареєстрованих на момент її набуття у вересні 2010 року обтяжень інших осіб, враховуючи висновки § 38 постанови Великої Палати Верховного Суду №\~12-127гс19, викладених у подібній справі № 922/3537/17, чим обґрунтовується це рішення про захист за неґаторним позовом від порушення незаконним рішенням суб`єкта державної реєстрації прав законних інтересів позивача у відсутності майнових обов`язків перед новим кредитором продавця та від порушення її речових прав користування і розпорядження спірною квартирою. За характером переданого на розгляд місцевого загального суду спору, пов`язаного з порушенням цивільних речових прав позивача на нерухому річ іншою особою, за якою зареєстровано обтяження тієї ж\~речі, належить врахувати висновки Верховного Суду у § 6 постанови Великої Палати № 11-893апп19, викладені другого жовтня 2019 року у подібній справі № 814/2030/17, про розгляд спору про право цивільне у цій категорії справ з приводу скасування рішення чи державної реєстрації прав та їх обтяжень, де допустима участь державного реєстратора як належного співвідповідача, якого позивач вважає винним у порушенні його прав, що не змінює цивільно-правового характеру такого спору з огляду на спосіб захисту за ст.ст. 21, 393 ЦК України. Відзначається, що для проведення реєстраційних дій в порушення ст.ст. 17, 20, 27 Закону №\~1952-IV відповідач подав державному реєстратору договір №\~GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020, який вважав своїми правовстановлюючими документами, не в оригіналі, а в копії, не дивлячись на те, що під виключення, передбачені чинною на той час редакцією другого абзацу частини першої статті 20 зазначеного Закону, такий документ не підпадає, що має істотне значення для належного підтвердження прав відповідача в порядку ст.\~517 ЦК України. В свою чергу, обумовлений договором від 05.08.2020 для відповідача ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» обсяг прав нового кредитора в основному зобов`язанні взамін первісного ПАТ КБ «Надра», хоч би на користь останнього і присуджене стягнення боргу з третьої особи [PERSON] , не звільняє відповідача від обов`язку подати державному реєстратору такі документи, які дають змогу безсумнівно встановити виникнення обтяження нерухомого майна, інакше має слідувати відмова у державній реєстрації переходу права іпотеки згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV. А саме, обумовленість відступлення прав за іпотечним договором одночасним здійсненням відступлення права вимоги за основним зобов`язанням відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» передбачає презумпцію відступлення права вимоги за основним зобов`язанням на випадок надання доказів відступлення прав за іпотечним договором, позаяк не навпаки. Тоді як, для правочину про відступлення прав за іпотечним договором згідно ч. 3 ст. 24 цього Закону визнається обов`язковим нотаріальне посвідчення з державною реєстрацією відомостей про це у встановленому законодавством порядку під страхом його нікчемності за ст. 220 ЦК України. Натомість, на час звернення до державного реєстратора у грудні 2020 року заміна стягувача за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 серпня 2018 року, ініційована тільки у вересні 2021 року, звісно проведена ще не була, а поданим державному реєстратору в копії договором №\~GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020, укладеним з ПАТ КБ «Надра» у простій письмовій формі, доказувати відступлення прав за іпотечним договором згідно ст. 78 ЦПК України аж ніяк не допустимо, з огляду на що суд не зміг безпосередньо переконатися у дійсному відступленні відповідачу ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» прав за договором іпотеки від 15.10.2007 за № 1419/1-Н. Ні державному реєстратору, ні суду відповідач так і не пред`явив будь-якого посвідченого нотаріусом договору про заміну іпотекодержателя в порядку цесії та всупереч ч. 4 ст.\~83 ЦПК України не повідомив жодних поважних причин неможливості подати його суду. Крім того, повнота дослідження і з`ясування обставин справи на засадах змагальності цивільного судочинства забезпечується розподілом тягаря доказування між сторонами, що однак не створює для суду обов`язок вважати встановлення обставини, про яку стверджує одна із сторін, безумовно доведеним, з огляду на що будь-які прості сумніви відповідача у правомірності вилучення з державних реєстрів записів про обтяження вважатися доведеними, доки інша сторона їх не спростувала, не можуть, бо за такого застосування концепції негативного доказу за ч. 4 ст. 81 ЦПК України сама змагальність втрачає сенс. Навпаки, в силу презумпцій добросовісності іпотекодавця за ч. 5 ст. 12 ЦК України та достовірності відомостей Державного реєстру прав згідно ч. 5 ст. 12 Закону № 1952-IV існування будь-коли листа ВАТ КБ «Надра» № 4726 від 16 липня 2010 року про реалізацію прав іпотекодержателя ставитися під сумнів, за відсутності наданого про те хоч скільки б вагомого доказу, жодним чином не може, інакше висновок про протилежне всупереч ч. 6 ст. 81 ЦПК України ґрунтуватиметься на неприйнятих у доказуванні характерних для домислів припущеннях. Виключення запису про обтяження майна іпотекою з Реєстру відповідно до чинного до 2012 року пункту 25 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженого постановою Кабміну № 410 від 31 березня 2004 року, допускалося на підставі рішення суду або письмового повідомлення іпотекодержателя про це після виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. За особливостями же забезпечення виконання зобов`язання у виді іпотеки її жодним чином не припиняє відчуження іпотекодавцем предмета іпотеки за згодою іпотекодержателя чи без такої, з огляду на що обтяження майна іпотекою за юридичною позицією Конституційного Суду України в рішенні Великої палати № 8-р/2020 від 14 липня 2020 року за конституційною скаргою на застосування частини першої\~статті 23 Закону України № 898-IV від 5 червня 2003 року «Про іпотеку» відбувається незалежно від зміни власника такого майна, а факт добросовісності набувача в питанні обізнаності про перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення для такого заходу цивільно-правової відповідальності, як звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому за законом формальної логіки виключеного третього при наявності невиконаного зобов`язання і непрощеного боргу виключення з реєстрів записів про обтяження майна іпотекою за конкретних обставин цієї справи стало можливим не інакше, як внаслідок явно вираженої згоди іпотекодержателя листом в порядку ст. 579 ЦК України на заміну предмета застави іншим майном. Відповідно, досліджені в судовому засіданні добуті фактичні дані згідно\~ст.ст. 80, 89 ЦПК України за юридичною позицією Конституційного Суду України в рішенні Великої палати від 14\~липня 2020 року за № 8-р/2020 про конституційність способу тлумачення слідування іпотеки за річчю залежно від наявних у набувача можливостей самостійно або за допомогою третіх осіб проявити здатність виявити розумну обачність, аби не наразитися на здобуття статусу іпотекодавця, за внутрішнім переконанням суд визнав достатніми для своїх висновків про відчуження спірної квартири вільної від обтяжень внаслідок проведеної з відома та згоди іпотекодержателя заміни предмету застави, а так само про явне порушення державним реєстратором порядку проведення реєстраційних дій та видання ним оскарженого рішення. Оскаржуване рішення про державну реєстрацію обтяження іпотекою з урахуванням правил ст.ст. 6, 10 Закону №\~1952-IV має силу адміністративного правового акта індивідуальної дії службової особи державного органу виконавчої влади з цивільно-правовими наслідками офіційного визнання згідно ч. 4 ст. 11 ЦК України моменту виникнення заборони відчуження спірної квартири внаслідок обтяження відповідачем чужої власності, чим чиняться перешкоди у здійсненні позивачем свого права власності за відсутності достатньої правової підстави для такої триваючої заборони, запис про яку у Державному реєстрі прав, власне, і має юридичне значення для правового становища позивача відповідно до ст. 182 ЦК України. Суд, здійснюючи правосуддя, згідно з ст. 5 ЦПК України захищає цивільні права та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, з огляду на що встановлена в інтересах відповідача заборона відчуження спірної квартири, яка порушує права позивача, підлягає припиненню відповідно до п. 3 ч. 2 ст.\~16 ЦК України, що не буде ефективним захистом без усунення всіляких перешкод у розпорядженні майном в порядку ст. 391 цього Кодексу шляхом скасування також і державної реєстрації цієї заборони. З`ясовані обставини переконують суд у проведенні державної реєстрації іпотеки за заявою про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача [PERSON] , поданою у 2020 році після державної реєстрації права власності на таке майно ще у 2010 році за новим правонабувачем [PERSON] , і на підставі документів, які не давали змоги встановити набуття відповідачем права іпотеки, про що службовою особою органу місцевого самоврядування з порушенням п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 18 Закону №\~1952-IV виданий правовий акт індивідуальної дії у формі рішення про державну реєстрацію права всупереч п.п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 24 цього Закону, на підставі чого у відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України по суду підлягає скасуванню визнане незаконним рішення про державну реєстрацію обтяження майна іпотекою повністю згідно ст. 393 цього Кодексу, що визнається достатньо ефективним способом захисту, оскільки за чинною з 16 січня 2020 року редакцією ч. 3 ст. 26 Закону №\~1952-IV тягне проведення на виконання такого рішення суду державної реєстрації змін обтяження для повернення іпотеки у стан, що існував до її державної реєстрації у грудні 2020 року. Судові витрати відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України покладаються повністю на відповідача ТОВ ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», незалежно від результатів вирішення спору, який виник внаслідок його неправильних дій.

Outcome: partial