Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~27 грудня 2022 року\~\~позивачка звернулась\~\~до суду з зазначеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 04 листопада 2022 року між позивачкою та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений Договір позики, відповідно до якого позивачкою було надано позику відповідачці у сумі 25 тис. доларів США терміном на 1 (один) місяць. Також сторонами було укладено Договір застави, відповідно до якого відповідачкою було передано позивачці у заставу транспортний засіб автомобіль Mercedes Benz GL-class, VIN: [NUMBER] , державний реєстраційний номер: [NUMBER] . \~ \~ \~ \~У встановлений зазначеними договорами строк [PERSON] позичені кошти не повернула, посилаючись на скрутні матеріальні обставини та відсутність грошей. \~ \~ \~ \~Вказані обставини змусили [PERSON] звернутись до суду, та у зв`язку з наведеним просила суд звернути стягнення на предмет застави автомобіль Mercedes Benz GL class, VIN: [NUMBER] , державний реєстраційний номер: [NUMBER] та визнати за позивачкою [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на вказаний транспортний засіб. \~ \~ \~ \~Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідачка в судове засідання не з`явилась, але також звернулась до суду із заявою про визнання позову, в якому просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~Статтею 629 ЦК України встановлено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. \~ \~ \~ \~Водночас ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням належним чином. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор(заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 574 ЦК України передбачено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Частиною 6 вказаної статті закріплено норму, згідно якої, предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 1 ст. 584 ЦК України, у договорі застави визначаються суть, розмір і строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, та (або) посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. \~ \~ \~ \~Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 вказаної статті). Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частина 2 вказаної статті). \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.ст.\~76-81\~ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. \~ \~ \~ \~Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.\~Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. \~ \~ \~ \~Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. \~ \~ \~ \~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. \~ \~ \~ \~Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. \~ \~ \~ \~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 04 листопада 2022 року між позивачкою та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений Договір позики, відповідно до якого позивачкою було надано позику відповідачці у сумі 25 тис. доларів США терміном на 1 (один) місяць. Також сторонами було укладено Договір застави, відповідно до якого відповідачкою було передано позивачці у заставу транспортний засіб автомобіль Mercedes Benz GL-class, VIN: [NUMBER] , державний реєстраційний номер: [NUMBER] . \~ \~ \~ \~У встановлений зазначеними договорами строк [PERSON] позичені кошти не повернула, посилаючись на скрутні матеріальні обставини та відсутність грошей. \~ \~ \~ \~Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір. Спеціальні правила закріплені у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух». \~ \~ \~ \~01 листопада 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 911/1278/20 (ЄДРСРУ № 107215857) встановив, що системний аналіз положень статей 317, 319, 321 ЦК України, статті 34 Закону України «Про дорожній рух», Порядку № 8 свідчить про те, що такі правові норми визначають не відмінний від статті 334 ЦК України момент виникнення у особи права власності на транспортний засіб, а лише обов`язок власника (тобто, особи яке вже набула майнові права на вказаний об`єкт) здійснити його реєстрацію. \~ \~ \~ \~Правомірність придбання або використання технологічного транспортного засобу, вузлів і агрегатів, які мають ідентифікаційні номери, може бути підтверджена будь-якими з наведених документів, зокрема: договором купівлі-продажу, міни, дарування, лізингу, позички, застави, біржовою угодою, договором про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що перебуває у спільній частковій власності; договором оренди майна із зазначенням у ньому домовленості між сторонами щодо реєстрації технологічного транспортного засобу за орендарем та доручення на право керування і використання цього транспортного засобу. \~ \~ \~ \~Таким чином, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що положеннями статті 34 Закону України «Про дорожній рух» та вказаного вище Порядку № 8 регулюються та встановлюються обов`язки власників транспортних засобів та осіб, які використовують їх на законних підставах, зокрема, щодо зняття з реєстраційного обліку, реєстрації транспортного засобу тощо. Однак реєстрація транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах не впливає на набуття особою права власності на нього. \~ \~ \~ \~Нездійснення реєстрації (державної та/або відомчої) транспортного засобу не є підставою для оспорювання права власності набувача, зокрема за договором. \~ \~ \~ \~Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.12.2020 у справі № 278/3640/18 (провадження № 61-11481 св20), в якій, аналізуючи положення статті 334 ЦК України та статті 34 Закону України «Про дорожній рух», суд зазначив: «... правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір комісії транспортного засобу та договір купівлі-продажу транспортного засобу. \~ \~ \~ \~Подібні правові висновки щодо застосування положень статті 34 Закону України «Про дорожній рух» викладено Верховним Судом також у постановах від 13.02.2018 у справі № 910/11266/17, від 21.05.2019 у справі № 912/1426/18 та від 30.07.2019 у справі № 905/1053/18. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсязі, питання про розподіл судових витрат сторони не ставлять, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved