Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У вересні 2022 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] . В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що вона працювала на підприємстві з 11 квітня 2012 року по 20 червня 2022 року. Звільнена з роботи за скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України згідно наказу №21-п від 20 червня 2022 року. На день звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01 червня 2019 року по 20 грудня 2022року, що становить 320\~676, 61 грн. Відмову виплатити усі грошові кошти на день звільнення з роботи відповідач обґрунтував відсутністю грошових коштів. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з Державного підприємства Завод порошкової металургії на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 320\~676, 61 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, місце та час повідомлена належним чином. До початку судового засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача ДП Завод порошкової металургії не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, 11 квітня 2012 року прийнято на роботу в виробничо-диспетчерський відділ інженером ІІ категорії з підготовки виробництва Казенний завод порошкової металургії. 20 грудня 2012 року Казенний завод порошкової металургії перетворено (реорганізовано) в Державне підприємство «Завод порошкової металургії». 24 вересня 2013 року [PERSON] переведена на посаду референта. Судом встановлено, що згідно наказу № 21-п від 20 червня 2022 року в.о. директора ДП Завод порошкової металургії [PERSON] звільнено за скороченням штату п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідно до довідки № 56 від 05 вересня 2022 року, заборгованість з виплати заробітної плати позивачу [PERSON] за період з червня 2019 року по червень 2022 року становить 320 676 грн. 61 коп. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частина 1 ст 47 КЗпП України передбачає, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно ст.115 КЗпП України, заробітна плата повинна виплачуватися робітнику регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У відповідності до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до абз.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної платні без обмеження будь-яким строком. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідачем ДП Завод порошкової металургії при здійсненні своєї діяльності було порушено чинні норми трудового законодавства. З огляду на викладене, стягненню із відповідача ДП Завод порошкової металургії на користь позивача підлягає заборгованість по заробітній платі у сумі 320\~676, 61 грн. грн. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ті обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved