Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатним, посилаючись на те, що останній рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 22.09.2020 був визнаний недієздатним. Ухвалою суду від 15.02.2021 над ним встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] . [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства, потребує постійного стороннього догляду через обмежене самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Наявний психічний розлад позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи викладене, з метою захисту прав недієздатної особи, заявник просив продовжити строк дії рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2020 року про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним строком на 2 роки з моменту прийняття рішення. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав клопотання та просив його задовольнити. Пояснив, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи, [PERSON] на даний час продовжує страждати стійким хронічним психічним розладом, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заінтересована особа - виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2020 року [PERSON] , [INFO] , був визнаний недієздатним (а.с.5). [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства (а.с.8). Згідно ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2021 року над [PERSON] встановлено опіку та призначено його опікуном [PERSON] (а.с.6). Заявник [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про продовження дії рішення про визнання [PERSON] недієздатним, посилаючись на те, що останній продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки має хронічний, стійкий психічний розлад здоров`я. Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За змістом ст. 300 ЦПК України, у рішенні суду про визнання особи недієздатною, слід визначити строк його дії, який не може перевищити двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку який не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Рішенням Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30 серпня 2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що «відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними» (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки). Як встановлено під час розгляду справи, згідно акту судово-психіатричного експерта № 457 від 09.12.2022 Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», [PERSON] , [INFO] , на даний час страждає на стійкий психічний розлад у вигляді вродженого недоумства важкої розумової відсталості, що позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.18-20). Таким чином, встановлений [PERSON] у 2020 році судово-психіатричною експертизою діагноз не змінився, що свідчить про те, що існують ознаки не усвідомлення ним своїх дій та можливості керувати ними, у зв`язку з чим це дає підстави суду дійти висновку про необхідність продовження строку дії рішення про визнання [PERSON] недієздатним ще на два роки.

Outcome: approved