Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста»» в особі адвоката представника Остапченко Олени Василівни, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до відповідачів - [PERSON] та [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкін Дениса Володимировича про визнання договорів дарування недійсними та скасування рішення про державну реєстрацію. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.07.2008 року між ТОВ «Українсьішй промисловий банк» (наддалі -ТОВ. «УПБ») та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі - Відповідач 1) було укладено Кредитний договір № 23/КВ-08 на відкриття відновлювальної кредитної лінії (надалі - Основний договір), відповідно до умов якого (з врахуванням змін та доповнень) ТОВ «УПБ» було надано Відповідачу 1 кредит в сумі 205 000 (двісті п`ять тисяч ) доларів 00 центів, на умовах повного повернення кредиту в строк до 20.07.2013 року. Відповідно до договору про передачу активів та кредитних зобов`язань від 30.06.2010 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого у реєстрі за № 2258 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» перейшло право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» за кредитними договорами, зокрема і за кредитним договором № 23/КВ08 від 21.07.2008. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі щодо надання кредиту. Однак, відповідач ігнорував (умови Основного договору) в частині погашення суми боргу згідно з встановленим графіком. Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 07 листопада 2011 року у справі № 5008/1150/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до фізичноїособи підприємця [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» 156 645.97 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 1 248 640 один мільйон двісті сорок вісім тисяч шістсот сорок гривень) 69 копійок заборгованість, у тому числі 121 482,92 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 968 352,50 грн. кредитного боргу, 32 992,00 дол. СІЛА, що в гривневому еквіваленті становить 262 988,03 грн. боргу по відсотках та 2 170,36 долі США, що в гривневому еквіваленті`становить 17 300,16 грн. пені, а також 12 486,41 (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят шість гривень) 41 копійку у відшкодування витрат по оплаті держмита, 236 (двісті тридцять шість гривень) 00 копійок у відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. АТ «Дельта Банк» скористався своїм правом наданим ст. 517 ЦК України, та відступив право вимоги 31 серпня 2020 рок ТОВ «ФК«ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», про що укладено договір № 2302/К/3. за яким право вимоги кредитної заборгованості AT «Дельта Банк» до ФОП [PERSON] за Кредитним договором № 23/КВ-08 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 21.07.2008р., відступлені ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 23 лютого 2021 року у справі № 5008/1150/2011 замінено стягувана Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» його правонаступником - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». На даний час, сума заборгованості за рішенням Господарського суду Закарпатської області від 07 листопада 2011 року у справі № 5008/1150/2011 Відповідачем 1 не погашена. Згідно відомостей отриманих із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру, прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Позивачу стало відомо про укладення договорів дарування, які були укладені Відповідачами в один день та здійснена-державна реєстрація на не рухоме майно, а саме: - договір дарувдння від 28.12.2020р., серія та номер: 1537 у відповідності до якого була подарована [PERSON] на користь його сестри - [PERSON] частка у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , здійснена державна реєстрація державним реєстратором в особі приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кішкін Д.В., за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 465238821101; - договір дарування від 28.12.2020 р., серія та номер: 1533 у відповідності до якого була подарована земельна ділянка [PERSON] на користь його сестри - [PERSON] за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, площа: 0.0721 га, кадастровий номер: 2124884801:03:005:0052, здійснена державна . реєстрація державним реєстратором в особі, приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу - Кішкіна Д.В., за реєстраційним номером об`єкта, нерухомого,майна № 464839421248; - договір дарування від 28.12.2020р., серія та номер: 1535 у відповідності до якого була подарована земельна ділянка [PERSON] на користь його сестри - [PERSON] за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Кам`яниця, площа: 0.07 га, кадастровий номер: 2124882901:02:002:0049 здійснена державна реєстрація державним реєстратором в особі приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу - Кішкіна Д.В., за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 464837321248; - договір дарування від 28.12.2020 р. серія та номер: 1534 у відповідності до якого була подарована частка житлового будинку [PERSON] на користь його сестри - [PERSON] , з прибудовою та належними до нього господарськими будівлями і спорудами, загальна площа -126,5 кв. м., житлова площа - 41,6 кв. м. за адресою: [ADDRESS] , в тому числі прилегла земельна ділянка площа: 0.14 га, кадастровий номер: 2124882901:02:002:0047 за адресою: [ADDRESS] здійснена державна реєстрація державним реєстратором в особі приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу -Кішкіна Д.В., за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 464835721248. Позивач вважає, що Відповідач 1 з метою уникнення цивільно-правової відповідальності за неналежне виконання кредитних зобов`язань відчужив все вишеперераховане нерухоме майно, яке перебувало у нього на праві власності, а сааме 28.12.2020 р . уклав Фіктивні договори дарування, у відпповідності до яких передав на безоплатній основі своїй сестрі [PERSON] . З хронології даних подій чітко прослідковується прямий умисел, який вчинений з метою уникнення відповідальності, без реального настання наслідків, а тому дані правочини є Фіктивними, про що свідчать вимоги законодавства та числена судова практика. Враховуючи викладене звернулись до суду із вказаним позовом та просять його задовольнити у повному обсязі. 20.12.2021\~року представником\~відповідачів адвокатом\~Радь І.І.\~було подано\~відзив на\~позовну заяву.\~У вказаному\~відзиві на\~позовну заяву\~просять у\~задоволенні позову\~відмовити у\~повному обсязі.\~В обгрунтування\~посилаються на\~той факт,\~що на\~ момент\~укладення договору\~про відступлення\~права вимоги\~між відступлення\~права вимоги\~між АТ\~«Дельта Банк»\~та ТОВ\~ «ФК«ІНВЕСТОХІЛЛС\~ВЕСТА»,\~а сааме\~31\~серпня 2020\~року та\~укладення оспорюваних\~договорів 28.12.2020\~року,\~ [PERSON] ,\~як ФОП\~був визнаний\~банкротом у\~встановленому Законом\~порядку,\~про що\~надають відповідні\~докази.\~Будь яка\~заборгованість у\~нього перед\~поивачем булла\~відсутня в\~силу Закону.\~ Договір\~відступлення права\~вимоги був\~укладений більше\~ніж через\~сім років\~після визнання\~ [PERSON] \~банкротом.\~Тому вважають,\~що [PERSON] \~не могло\~вчинятись жодних\~дій по\~уникненню від\~цивільно-правової\~відповідальності за\~вже неіснуючим\~зобов`язанням.\~Відчуження майна\~на користь\~своєї сестри\~ [PERSON] \~було здійснено\~на підставі\~передбаченій законом,\~без будь\~яких ознак\~фіктивності правочину.\~Для визнання\~правочину фктивним\~у вказаному\~спорі,\~необхідним має\~бути наявність\~дійсного грошового\~зобов`язання,\~яке є\~відсутнім.\~Враховуючи наведене,\~вважають,\~що позивач\~звернувся до\~суду із\~завідомо безпідчтавним\~позовом. 07.09.2022 року на адресу суду від представника позивача адвоката Остапченко О.В. надійшла відповідь на відзив. Зміст якої зводиться до того, що посилання відповідача [PERSON] на те що, визнання його банкротом і припинення ФОП робить можливим невиконання рішення суду, невілює сам інститут виконання судових рішень і є неприпустимим. Ухвалою суду від 25.11.2021 вказана позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 13.01.2022 року. Ухвалою суду від 13.04.2022 року справу призначено до судового розгляду на 26.05.2022 року. Разом з тим, щодо поданої позивачем відповіді на відзив, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ухвали суду від 25.11.2021 року про відкриття провадження у вказаній справі, позивачу було надано строк у п`ять днів з моменту отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Згідно квитанції долученої до відзиву, копія відзиву направлена пощивачу 20.12.2021 року. Підготовчі судові засідання у вказаній справі призначались 13.01.2022 року, 02.02.2022 року, 16.03.2022 року, 13.04.2022 року, у вказні засідання представник позивача не з`явлвлявся. В підготовчому судовому засіданні 26.05.2022 року, представник позивача адвокат Мартинняк В.В. повідомив, що він особисто відзив від ТзОВ «Інвестохіллс веста» інтереси якого представляє не отримав, будь яких повноважень щодо цього не отримував. Будь яких клопотань не має і не бачить перешкод призначити справу до судового розгляду зая наявними матеріалами. До відповіді на відзи застосовуються правила частини 3-5 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 4\~ст. 179 ЦПК України\~відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Відповідно до\~ст. 120 ЦПК України\~строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Частинами першою та другою\~статті 126 ЦПК України\~передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 4, 6\~ст. 127 ЦПК України\~суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк; про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Враховуючи, що відповідь на відзив на позовну заяву подано за межами встановленого судом строку, клопотання про поновлення такого строку суду не подавалось, суд вважає, відповідь на відзив такою що подана з порушення процесуальних строків та до уваги не приймає. В судовому засдіанні 23.01.2023 року: представник позивача адвокат Пасацький Ю. позовну заяву підтримав в повному обсязі, підтримав пояснення надані його коллегою, адвокатом Бовгиря О.П. в судовому засіданні 10.11.2022 року, позов просив розглянути на підставі наявних матеріалів та задовольнити у повному об`ємі. відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, скористались своїм правом на участь в судовому засіданні через свого представника; представник відповідачів адвокат Радь І.І. відносно задоволення позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та з врахуванням наданих ним пояснень в судовому засіданні 10.11.022 року. Крім того просив вирішити питання щодо компенсації судових витрат на підставі раніше поданої ним заяви та попереднього розрахунку судових витрат, а також просив при ухваленні рішення вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову. треті особи в судове засідання не з`явлдись, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи: 21.07.2008 року між ТОВ «Українсьішй промисловий банк» та фізичною особою -підприємцем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 23/КВ-08 на відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого (з врахуванням змін та доповнень) ТОВ «УЦБ» було надано [PERSON] кредит в сумі 205 000 (двісті п`ять тисяч ) доларів США 00 центів, на умовах повного повернення кредиту в строк до 20.07.2013 року. Відповідно до договору про передачу активів та кредитних зобов`язань від 30.06.2010 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» перейшло право вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» за кредитними договорами, зокрема і за кредитним договором № 23/КВ08 від 21.07.2008. Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 07 листопада 2011 року у справі № 5008/1150/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до фізичноїособи підприємця [PERSON] вирішено стягнути на користь ПАТ «Дельта Банк» 156\~645 доларів США 97 центів, що в гривневому еквіваленті становить 1 248\~640 (один мільйон двісті сорок вісім тисяч шістсот сорок гривень) 69 копійок. Постановою Господарського суду Харківської області від 25.10.2011 у справі № 5023/7698/11 визнано ФОП [PERSON] зареєстрованого як суб`єкт підприємницької діяльності Ужгородського райдержадміністрацією 10.12.2003 року № 23200170000000840 - банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. У вказаній постанові зазначено, що кредитор - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», який є правонаступником ТОВ «Український промисловий банк», звернувся до [PERSON] з вимогою про оплату заборгованості в сумі 1 206 762,49 грн., яка пов`язана з підприємницькою діяльністю банкрута та виникла на підставі невиконання останнім умов кредитного договору №23/КВ-08 від 21.07.2008 року. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.12.2012 року у справі № 5023/7698/11 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, ліквідовано банкрута - ФОП [PERSON] та закрито провадження у справі. Ухвалою також встановлено, що вимоги кредиторів, які визнані судом та включені до реєстру вимог кредиторів, не задоволені, у зв`язку з тим, що ліквідатором не виявлено достатньо майнових активів, що підлягають включенню до ліквідаційної маси для погашення кредиторських вимог. 29.12.2012 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, громадських формувань внесено відповідний запис про державну реєстрацію припинення ФОП [PERSON] 31 серпня 2020 року AT «Дельта Банк» та ТОВ «ФК`ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» уклали договір № 2302/К/3, за яким право вимоги кредитної заборгованості AT «Дельта Банк» до ФОП [PERSON] за Кредитним договором № 23/КВ-08 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 21.07.2008 р. відступлені ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 23 лютого 2021 року у справі № 5008/1150/2011 замінено стягувана Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» його правонаступником - Товариство з обмеженою* відповідальністю «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 01.07.2021 року по справі №5008/1150/2011 у задоволенні заяви ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» у видачі дублікату наказу Господарського суду Закарпатської області від 01.12.2011 року у справі 5008/1150/2011 та поновленні строку для пред`явлення його до виконання відмовлено. Відповідачем [PERSON] 28.12.2020 року було укладено коло договорів, а саме: - договір дарувдння серія та номер: 1537 у відповідності до якого була подарована [PERSON] на користь його сестри - [PERSON] частка у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; - договір дарування серія та номер: 1533 у відповідності до якого була подарована земельна ділянка [PERSON] на користь його сестри - [PERSON] за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, площа: 0.0721 га, кадастровий номер: 2124884801:03:005:0052; - договір дарування серія та номер: 1535 у відповідності до якого була подарована земельна ділянка [PERSON] на користь його сестри - [PERSON] за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Кам`яниця, площа: 0.07 га, кадастровий номер: 2124882901:02:002:0049; - договір дарування серія та номер: 1534 у відповідності до якого була подарована частка житлового будинку [PERSON] на користь його сестри - [PERSON] , з прибудовою та належними до нього господарськими будівлями і спорудами, загальна площа -126,5 кв. м., житлова площа - 41,6 кв. м. за адресою: [ADDRESS] , в тому числі прилегла земельна ділянка площа: 0.14 га, кадастровий номер: 2124882901:02:002:0047 за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.02.2022 року, яке набрало сили 03.03.2022 року,визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 11 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Євдокією Юріївною, зареєстрований в реєстрі за № 6848, яким звернуто стягнення з фізичної особи підприємця [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» 3\~077\~000,76 гривень заборгованості за кредитним договором № 23/КВ-08 від 21.07.2008 року. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. За змістом ст.ст. 12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 5 статті 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.ч. 1, 3, статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.ч. 1, 2, статті 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. У фіктивних,правовиках внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому прояву, обидві сторони вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правовиком, відповідно до чого такий правочин завжди укладається, умисно. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч.ч. 1.2 ст. 203 ЦК України, шо за правилами ст. 215 цього кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України. У вказаному спорі позивач посилається на фіктивність укладених відповідачем [PERSON] договорів дарування, вважаючи, що останній діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам третіх осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника, без реального настання наслідків, оскільки відчужене близькій людині, а саме сестрі. Застосовуючи норми права у правовідносинах щодо визнання договорів недійсними у зв`язку із їх укладанням з метою недопущення звернення стягнення на майно боржника Верховний Суд у постанові 24.07.2019 року по справі №405/1820/17 вказав, що: «...основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину...» Аналогічних висновкі викладені і у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №369/11268/16-ц та Верховного суду України у постанові від 19.10.2016 року по справі №6-1873цс 16. З аналізу вказаних норм та правових висновків верховного суду, для визнання правочину фіктивним необхідна наявність дійсного грошового зобов`язання, з метою ухилення від виконання якого, боржник уклав фіктивний договір. Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинного на момент припинення діяльності відповідача як фізичної особи - підприємця) банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури. За приписами ч. ч. 1, 2, 3 статті 46 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинного на момент припинення діяльності відповідача як фізичної особи - підприємця), після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого, зокрема, додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів. Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов`язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Згідно п. 6 ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинного на момент припинення діяльності відповідача як фізичної особи - підприємця) вимоги кредиторів, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними. До матеріалів справи долучені та судом дослідженні копії рішень судів, відповідно до яких ФОП [PERSON] визнано банкрутом, затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційни баланс ліквідовано банкрута - ФОП [PERSON] , а також погашені вимоги кредиторів відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинного на момент припинення діяльності відповідача як фізичної особи - підприємця) за недостатністю майна, в силу вимог ч.4 статті 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. 29.12.2012 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, громадських формувань внесено відповідний запис про державну реєстрацію припинення ФОП [PERSON] на підставі вищевказаних рішень. Як було досліджено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, договір відступлення права вимоги між AT «Дельта Банк» та ТОВ «ФК» ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» № 2302/К/3, за яким право вимоги кредитної заборгованості AT «Дельта Банк» до ФОП [PERSON] за Кредитним договором № 23/КВ-08 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 21.07.2008 р. відступлені ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» був укладений 31 серпня 2020 року, тобто більше ніч через сім років після визнання ФОП [PERSON] банкрутом і внесення про це відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, громадських формувань. Тобто, суд приходить до висновку, що на момен укладення позивачем договору відступлення права вимоги, реального грошового зобов`язання ФОП [PERSON] вже не існувало. Суд вважає, що на момент уладення договору відступленя права вимоги у 2020 році, з врахуванням укладення самого кредитного договору у 2008 році, позивач мав змогу і отримати інформацію, щодо боржника, зокрема наявність чи відсутність зобов`язання, виконавчих проваджень, та будь якої іншої актуальної інформації щодо боржника. Крім того суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, того, що відповідачу [PERSON] було відомо про укладення договору відступлення права вимоги між AT «Дельта Банк» та ТОВ «ФК» ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», про заміну стягувача, тобто про те, що він є боржником перед будь якою особою, оскільки як вказав представник [PERSON] в судовому засіданні, останній знав, що по ньому завершена процедура банкрутсва ще у 2012 році і його грошові зобов`язання погашені. Відсутня в матеріалах справи інформація про наявність будь яких виконавчих проваджень, натомість наявна ухвала Господарського суду Закарпатської області від 01.07.2021 року по справі №5008/1150/2011 у задоволенні заяви ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» у видачі дублікату наказу Господарського суду Закарпатської області від 01.12.2011 року у справі 5008/1150/2011 та поновленні строку для пред`явлення його до виконання відмовлено. Таким чином, суд не знаходить підстав вважати, що [PERSON] під час укладення договорів дарування намагався уникнути цивільно-правової відповідальності за вже не існуючим зобов`язанням згідно кредитного договору №23/КВ-08 від 21.07.2008 року, оскільки таке відсутнє, а тому суд погоджується із твердженням представника відповідачів, що відчуження належного нерухомого майна на користь [PERSON] було реалізовано відповідно до принципу вільного розпорядження майном передбаченого статтею 319 ЦК України, оскільки, крім іншого, як вже зазначалось відсутні докази обізнаності [PERSON] про існування нового кредитора за його погашеним зобов`язанням, що могло споукати його вживати дії для уникнення цивільно правової відповідальності. Відповідно до ч. 5 ст.263 ЦПК України Обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Щодо заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. . У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про необхідність скасування заходів забезпечення позову, після набрання рішенням законної сили. Розподіл судових витрат між сторонами: Так, у відповідності до ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з п.2 ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові - на позивача. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником відповідача 21.12.2021 року подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач [PERSON] поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, при цьому розмір заявлених витрат та докази на їх підтвердження були подані пізніше, однак до завершення розгляду справи, сума витрат склала 15\~000 грвиень. До заяви долучено договір про надання правової допомоги, додаткова угода, розрахунок витрат. Враховуючи принцип обґрунтованості та пропорційності, характер та час витрачений на виконання адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що судові витрати у вигляді сплаченого судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі наведеного та

Outcome: approved