Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про відшкодування збитків, і свої позовні вимоги мотивує тим, що 22.06.2022 року, вирішивши придбати ноутбук, зробив замовлення на сайті. Позивач повністю оплатив замовлення, але станом на 10.11.2022 року не отримав товар і кошти не були повернуті. А тому просить суд стягнути з відповідача на його користь сплачені кошти в сумі 33161 грн. 00 коп. за поставку ноутбука, 3382 грн. 42 коп. неустойки, 1001 грн. 76 коп. інфляційних втрат, 278 грн. 01 коп. - 3% річних, 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Ухвалою суду від 14.11.2022 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Після усунення недоліків ухвалою суду від 22.12.2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 23.12.2022 року в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. В письмовій заяві позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. просив залишити без розгляду. Відповідач про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився. Відзив до суду не надав, у телефонному режимі повідомив, що проти позовних вимог [PERSON] не заперечує. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 22.06.2022 року в месенджері Viber з номером телефону [NUMBER] між [PERSON] та представником інтернет - магазину [INFO] була укладена домовленість щодо купівлі ноутбука. Після оплати за реквізитами, продавець зобов`язувався надіслати ноутбук на зазначену позивачем адресу. Згідно квитанції № 1812057 від 22.06.2022 року АТ «Правекс банк» [PERSON] перерахував на рахунок ФОП [PERSON] в рахунок оплати ноутбука 33161 грн. 00 коп. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 09.11.2022 року [PERSON] значиться зареєстрованим як фізична особа - підприємець, який займається роздрібною торгівлею. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 509 зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно (ч. 1 ст. 51 ЦК України). Згідно ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Таким чином, невиконання відповідачем свого обов`язку поставити для [PERSON] оплачений товар є підставою для задоволення позову в частині відшкодування понесених споживачем збитків, а також відшкодування неустойки та інфляційних втрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved