Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

17 червня 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом до ПАТ «Страхова група «ТАС» та ФОП [PERSON] . Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 15 серпня 2022 року провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] закрито з підстав передбачених п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 22 жовтня 2020 року приблизно о 13:10 год. водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Богдан-А09211» реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись в м. Вінниця по вул. Немірівське шосе, поблизу АЗС «UPG» допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер на місці. Відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа за ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 27 листопада 2020 року закрита в зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована ПАТ «Страхова Група «ТАС» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР7375567. 20 листопада 2020 року позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся за виплатою страхового відшкодування, отримав 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Проте витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника відшкодовані не були. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просив стягнути з відповідача на його користь 13725 грн витрат на поховання та 26450 грн на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника, а також відшкодувати витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 12052,50 грн. В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У поданому до суду відзиві проти позовних вимог заперечував. При цьому посилався на те, що особи, які взяли на себе витрати на поховання, мають право на отримання страхового відшкодування документально підтверджених витрат, які були понесені ними з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом в могилу, або калумбарну нішу, а отже інші витрати, які не відповідають викладеним вимогам не підлягають відшкодуванню, зокрема витрати на поминальний обід та інші непрямі збитки. Відповідно до розписки [PERSON] (ФОП, в якого працював [PERSON] ) від 28 червня 2022 року відшкодував [PERSON] витрати на поховання в розмірі 10000 грн. Крім цього представник відповідача заявив клопотання про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу. 3-я особа [PERSON] до суду не з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Правом на подання письмових пояснень не скористався. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 22 жовтня 2020 року приблизно о 13:10 год. водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Богдан-А09211» реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись в м. Вінниця по вул. Немірівське шосе, поблизу АЗС «UPG» допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих травм помер на місці. Відносно [PERSON] була порушена кримінальна справа за ч. 2 ст. 286 КК України. Постановою слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 27 листопада 2020 року закрита в зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована ПАТ «Страхова Група «ТАС» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР7375567. 20 листопада 2020 року позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся за виплатою страхового відшкодування та отримав 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Статтею 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон України № 1961-IV) встановлено, що потерпілим є юридична та фізична особа, життю, здоров`ю та/або майну якої заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. У\~статті 3 Закону України № 1961-IV\~визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України № 1961-IV). За\~статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до\~статті 9 Закону України № 1961-IV\~страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Частиною першою\~статті 21 Закону України № 1961-IV\~передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до\~статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у\~статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (пункт 27.1\~статті 27 Закону України № 1961-IV). Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати,\~та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати\~12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Пунктом 27.5 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю\~та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19 (провадження № 61-6775св20). З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс витрати з виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 26450 грн (а.с. 34,35) та витрачено на поховання 13725 грн (а.с. 33). При цьому ФОП [PERSON] , який був роботодавцем [PERSON] відшкодовано в добровільному порядку 10000 грн витрат позивача на поховання. З врахуванням вищезазначеного, сума витрат на поховання має бути зменшена на вказану суму. Щодо витрат на надання правничої допомоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт(наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), тобто склад та розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. Представник відповідача заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Проте жодного обґрунтування своїх заперечень не навів. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таких доказів представником відповідача суду не надано. Відповідно до додатку 1 до Договору про надання правничої допомоги № 301 вартість послуг адвоката за цим договором становить 30% від суми отриманих виплат. З врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн. Питання про розподіл судового збору суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial