Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

В жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Смоли» про скасування наказу про призупинення дії трудового договору, стягнення заборгованості по заробітній платі, в якому просить скасувати наказ Державного підприємства «Смоли» № 29/к від 31.03.2022 року «Про призупинення дії трудових договорів працівників ДП «Смоли» у зв`язку з військовою агресією проти України», в частині призупинення трудового договору із ним, [PERSON] поновивши трудовий договір із ним з 01 квітня 2022 року та стягнути з Акціонерного товариства «Смоли» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі з серпня 2021 року по жовтень 2022 року у розмірі нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що він у 2016 році був прийнятий на Державне підприємство «Смоли» на посаду слюсара-ремонтника. 30.06.2022 року Державне підприємство «Смоли» було реорганізовано у Акціонерне товариство "СМОЛИ" згідно наказу ФДМУ № 1328 від 30.07.2021 року. З серпня 2021 року відповідач припинив виплату йому заробітної плати, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно виписки за картковим рахунком клієнта Відділення № 952 АТ «Укрсиббанк» від 23.09.2022 року, що видана на ім`я позивача, вбачається, що за період з 01.04.2022 року по 20.09.2022 року, з 01.10.2021 року по 01.10.2021 року, з 01.10.2021 року по 01.04.2022 року були часткові зарахування заробітної плати. При цьому, невиплату заробітної плату сам Відповідач не заперечує. Окрім цього, позивач зазначив, що випадково йому стало відомо, що з квітня 2022 року на підприємстві почав діяти наказ Відповідача № 29/к від 31.03.2022 року «Про призупинення дії трудових договорів працівників ДП «Смоли» у зв`язку з військовою агресією проти України». Згідно п.1 даного наказу з 01.04.2022 року на час дії воєнного стану в Україні призупинено дію трудових договорів працівників підприємства згідно списку, що додається до наказу. П.2 даного наказу передбачено, бухгалтерії підприємства проводити нарахування заробітної плати працівників, гарантійних і компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудових договорів у повному обсязі та фіксувати розмір ЄСВ, який підлягав би виплаті із сум заробітної плати та компенсаційних виплат. З даним наказом позивач ознайомлена не була і про його існування дізналась випадково. Вважає, прийнятий наказ № 29/к від 31.03.2022 року «Про призупинення дії трудових договорів працівників ДП «Смоли» у зв`язку з військовою агресією проти України» незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки Відповідачем не надано відповідних належних та допустимих доказів, які б свідчили б про неможливість виконання виробничих завдань та функцій підприємства, призупинення його діяльності у зв`язку з воєнними діями. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що заперечення Відповідача у відзиві на позов він відхиляє у повному обсязі, у зв`язку з тим що вони є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підтверджуються жодними належними, допустимими і достовірними доказами. З наданого відзиву Відповідача вбачається, що останній не заперечує утворення заборгованості по заробітній платі, тобто Відповідач цілком і повністю погоджується, що на підприємстві є заборгованість по заробітній платі перед працівниками підприємства. Все зазначене Відповідачем у відзиві не є підставою для звільнення від відповідальності за несплату заборгованості. Також не погоджується з тим, що у Відповідача дійсно були підстави для прийняття наказу про призупинення дії трудових договорів, оскільки призупинення дії трудових договорів виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Крім того, до відзиву на позовну заяву Відповідач надав договір поставки хімічної продукції з АТ «ДніпроАзот» від 15 березня 2021 року і послався на те, що можливість забезпечення Відповідача необхідною сировиною залежить від АТ «ДніпроАзот», однак при цьому не заперечує той факт, що підприємство на сьогодні не зупинене повністю. Також суттєвим є те, що в місті не ведуться бойові дії і працівник може виконувати свою роботу, а коли підприємство не зупинило свою діяльність, то призупинення дії трудових договорів з працівниками неможливо. Тобто, для призупинення дії трудового договору необхідна наявність двох умов: роботодавець не може забезпечити працівника роботою і працівник не може її виконувати. Відповідач не довів, що саме через бойові дії підприємство зупинило свою діяльність. А оскільки підприємство і досі працює, то підстав для призупинення дії трудових договорів з працівниками не було. Отже, жодними належними, допустимими і достовірними доказами Відповідач не підтвердив, що наказ про призупинення дії трудових договорів № 29/к від 31.03.2022 року прийнятий на підставі абсолютної неможливості надання роботи тим всім працівникам, що зазначені в наказі та виконання ними відповідної роботи. У зв`язку із вищезазначеним, позивач просить суд заперечення викладені Відповідачем у відзиві на позовну заяву, визнати безпідставними, необґрунтованими та не враховувати їх при ухваленні судового рішення та задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності та відзив на позовну заяву, в якому пояснив, що з приводу заборгованості з виплати заробітної плати, яка утворилась до моменту призупинення дії трудового договору, зазначають, що не зважаючи на той факт, що підприємство, хоч і змінило організаційно-правову форму, було і залишається підприємством державного сектору економіки, але жодних коштів з державного або з будь-яких інших бюджетів до підприємства вже багато років не надходить взагалі, і підприємство здійснює свою діяльність виключно на кошти, які отримані від власної господарської діяльності. Підприємство є збитковим за своїми фінансовими показниками та вже тривалий час не має змоги належним чином фінансово забезпечувати свою поточну діяльність, що спричиняє неможливість підприємства належним чином виконувати своє зобов`язання із виплати заробітної плати працівникам та інші існуючі щомісячні зобов`язання. Відповідач жодним чином умисно не уникає необхідності виконання своїх зобов`язань, розуміє та усвідомлює їх, і постійно намагається вживати всіх можливих у даний складний час заходів з метою отримання фінансової можливості погашення заборгованості із виплати заробітної плати працівникам, та за наявності таких коштів обов`язково буде здійснена виплата заробітної плати Позивачу. Що стосується вимоги Позивача про скасування наказу від 31.03.2022 № 29/к «Про призупинення дії трудових договорів працівників АТ «Смоли» у зв`язку із військовою агресією проти України» в частині призупинення трудового договору із Позивачем, вважає даний наказ правомірним та таким, що відповідає чинному законодавству і фактичним обставинам, а позовні вимоги незаконними зважаючи на наступне. Збройна агресія РФ проти України безпосередньо та вкрай негативно вплинула на Відповідача, майже повністю паралізувавши його основну діяльність внаслідок неможливості здійснення як процесу виробництва продукції, так і процесу її реалізації. Основним напрямком діяльності підприємства згідно уставних документів є виробництво різних марок іонообмінних смол, які використовуються для вилучення урану, золота, рідкоземельних металів тощо. Виробництво іонообмінних смол - складний, багатостадійний процес, який передбачає використання значної кількості різноманітної хімічної сировини. З часу заснування виробництва іонообмінних смол в 1964 році і до теперішнього часу частину необхідної сировини, без якої виробничий процес є неможливим, підприємство отримує через систему трубопроводів із розташованого поруч АТ «ДніпроАзот» (потужності колишнього ВО «ПХЗ» та АТ «ДніпроАзот» були запроектовані та створені як єдиний виробничий комплекс, що передбачав можливість постачання необхідної сировини трубопроводним транспортом). Це - газоподібний хлор, азотводнева суміш (суміш 75% водню та 25% азоту), азот. У зв`язку із повномасштабною військовою агресією РФ проти України та введенням в Україні військового стану АТ «ДніпроАзот», як потенційно небезпечним хімічним виробництвом, з метою уникнення внаслідок військових дій можливих суттєвих ризиків для мешканців міста та області, було прийняте рішення щодо призупинення роботи виробничих потужностей з 25 лютого 2022 року до можливості безпечного відновлення виробництва. Відтак, стало неможливим і постачання частини необхідної АТ «Смоли» сировини. Щодо можливості забезпечення підприємства технологічними газами з інших джерел, зазначили наступне. Виробництво іонообмінних смол це багатостадійний процес, на всіх стадіях якого використовуються вибухонебезпечні та легкозаймисті речовини. Їх зберігання, перетворення, а особливо, транспортування проводиться за допомогою азоподібного азоту, який має знаходитись у системі під певним тиском, з тим, щоб забезпечити можливість переміщення цих речовин від складу зберігання хімічних реагентів до основних виробничих корпусів і далі з апарату в апарат. Такої кількості стисненого азоту, яка необхідна для забезпечення технологічних операцій, неможливо отримати з балонів або контейнерів стисненого азоту, а використання для цілей транспортування та перетворення сировини, яка є основою виробництва іонообмінних смол, стисненого повітря - заборонено вимогами пожежної безпеки. Газоподібні хлор та азотводнева суміш (АВС) використовуються для синтезу хлористого водню на одній зі стадій процесу виготовлення іонообмінних смол, а саме, в технології виробництва монохлордиметилового ефіру - хімічної речовини, необхідної для отримання проміжного продукту - хлорметильованого сополімеру. Процес хлорметилювання - це безперервний процес, який забезпечується постійним синтезом у апаратному ланцюгу монохлордиметилового ефіру. А безперервність цього процесу можлива лише за умови безперервного потоку хлористого водню, який утворюється у печі синтезу за умов забезпечення певного співвідношення компонентів, які подаються до неї - газоподібного хлору та АВС. Тиск, який необхідно створити у системі подачі цих реагентів у піч, також як і у випадку зі стисненим азотом, неможливо забезпечити при використанні балонів або контейнерів скрапленого хлору та стисненого водню, а стабільне функціонування печі синтезу розраховане на використання саме АВС, яка є сумішшю 75% водню та 25% азоту, а не стисненого водню. У АТ «Смоли» відсутні технологічні можливості випарювання рідкого хлору з переводом його в азоподібний стан. Таким чином, будь-які альтернативні можливості забезпечення підприємства вищевказаною сировиною, окрім надходження її через систему трубопроводів з АТ«ДніпроАзот», відсутні. Внаслідок впливу надзвичайних, невідворотних та об`єктивних обставин у вигляді військової агресії РФ проти України і запровадженням воєнного стану на всій території країни, АТ «Смоли» позбавлене можливості не лише виробництва, а й реалізації іонообмінних смол. Враховуючи специфіку продукції і можливі галузі її використання (вилучення урану та злота), АТ «Смоли» є експортно орієнтованим підприємством з основними ринками збуту у країнах пострадянського простору - Казахстану та Узбекистану. Реалізація готової продукції споживачам із зазначених країн до початку військової агресії здійснювалася автомобільним або залізничним транспортом транзитом через територію російської Федерації. Але з 24 лютого 2022 року і по теперішній час такий варіант відвантаження продукції є неможливим. Оскільки через російську військову агресію заблоковані та не можуть відправляти і приймати вантажі (за виключенням експорту сільськогосподарської продукції) всі морські торгівельні порти України, відсутня і альтернативна можливість доставки продукції споживачам паромними переправами через Чорне та Каспійське море. Таким чином, внаслідок руйнування через військові дії існуючих логістичних маршрутів експорту продукції АТ «Смоли», зупинена можливість реалізації готової продукції споживачам за основними ринками збуту. Внаслідок дії на території України форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які є надзвичайними, об`єктивними і невідворотними, АТ «Смоли» з 24 лютого 2022 року позбавлене можливості здійснення своєї основної діяльності - виробництва та реалізації іонообмінних смол, у зв`язку із чим за результатами проведеної наради і детального аналізу впливу існуючих обставин на підприємство наказом від 24 лютого 2022 року № 13 «Про простій виробництва» було запроваджено простій виробництва на весь період дії воєнного стану на території України. Враховуючи спричинену вищевказаними обставинами, які знаходяться поза межами впливу АТ «Смоли», об`єктивну неможливість Відповідача здійснювати свою основну діяльність, підприємство не має можливості до закінчення збройної агресії проти України і дії воєнного стану забезпечити всіх працівників можливістю здійснювати свою трудову діяльність, у зв`язку із чим на підставі відповідної законодавчої норми абсолютно правомірно, вмотивовано та у відповідності до норм чинного законодавства був виданий наказ від 31.03.2022 № 29/к «Про призупинення дії трудових договорів працівників ДП «Смоли» у зв`язку із військовою агресією проти України». Що стосується ствердження Позивача проте, що він не був із ним ознайомлений і дізнався про нього випадково зазначають, що враховуючи воєнний стан на території країни, згідно з п.3.1 вищевказаного наказу на керівників служб, відділів, бюро та дільниць, старших майстрів корпусів, майстрів дільниць було покладено обов`язок повідомити підпорядкованих їм працівників про призупинення дії їх трудових договорів у будь-який доступний спосіб для чого їм було надано копії наказу. Керівниками служб, відділів, бюро та дільниць, старшими майстрами корпусів, майстрами дільниць доведено до відома керівництва, що на виконання даного пункту наказу від 31.03.2022 № 29/к було повідомлено всіх підлеглих їм працівників за відповідним списком про призупинення із ними трудових договорів. Таким чином, ствердження Позивача про те, що він випадково дізнався про існування наказу, не відповідає дійсності. Враховуючи вищезазначене, АТ «Смоли» просить суд відмовити Позивачу у задоволенні позовної вимоги щодо скасування наказу від 31.03.2022 № 29/к «Про призупинення дії трудових договорів працівників ДП «Смоли» у зв`язку із військовою агресією проти України» в частині призупинення трудового договору із Позивачем. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наказу № 29/К від 31.03.2022 року, відповідно до Закону України від 15.03.2022 року № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 року № 133/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України з 01.04.2022 року, на час дії воєнного стану в Україні, призупинено дію трудового договору із [PERSON] (а.с.14). Відповідно до Довідки № 157 від 20.12.2022р., видана АТ «Смоли», заборгованість по заробітній платі [PERSON] з вересня 2021 року по березень 2022 року складає 28 303 грн. 88 коп. (а.с.71). Згідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Положенням ч.1ст.21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 5 статті 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Обов`язок із виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану виплату. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У суду відсутні будь-які відомості щодо погашення заборгованості перед позивачем із заробітної плати станом на момент винесення рішення. Оскільки відповідач не спростував доводи викладені позивачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі з вересня 2021 року по березень 2022 року в сумі 28 303 грн. 88 коп. відповідно до Довідки № 157 від 20.12.2022р., виданої АТ «Смоли». Що стосується вимоги позивача про скасування наказу про призупинення дії трудового договору, суд виходить з наступного. Трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується відпрацювати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язані виплачувати працівникам заробітну плату та забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою. Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України. Разом з тим відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (далі Указ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відповідно до змін, внесених Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Статтею 1 Закону України від 15 березня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43,44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно із пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». З огляду на викладене вище, положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритет незастосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем. Частиною 1 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Згідно із частиною 3 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Таким чином, Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, та не виплачувати у період призупинення заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати працівникам. Згідно з пунктом 2 розділу "Прикінцеві положення" Закону № 2136-ІХ\~главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України\~доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені\~Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно з частинами другою, третьою\~статті 1 Закону № 2136-ІХ\~на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей\~43,\~44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. З огляду на вищевикладене, положення\~Закону №2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж\~Кодекс законів про працю\~- мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану.\~Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням\~Закону № 2136-ІХ\~також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем. У даному випадку спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Щодо абсолютної неможливості надавати роботу та виконувати її, то роботодавець має перебувати в таких обставинах коли він не може надати роботу працівнику, в свою чергу, працівник - не може виконати роботу. Зокрема, про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення трудового договору може свідчити випадки неможливості забезпечувати працівників умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціонування з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо. З 24 лютого 2022 року і дотепер на території України триває військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (із відповідними змінами щодо продовження строку воєнного стану). Торгово-промислова палата України у відкритому офіційному листі від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 офіційно визнала вищевказану військову агресію форс - мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) для всіх суб`єктів господарської діяльності з 24 лютого 2022 року до її офіційного закінчення та зазначила, що ці обставини є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними і спричиняють неможливість виконання у встановлений термін договірних умов, податкових зобов`язань, а також законодавчих чи інших нормативних актів. Внаслідок впливу надзвичайних, невідворотних та об`єктивних обставин у вигляді військової агресії РФ проти України і запровадженням воєнного стану на всій території України, АТ «Смоли» позбавлене можливості не лише виробництва, а й реалізації іонообмінних смол з 24 лютого 2022 року у зв`язку із чим за результатами проведеної наради з питань функціонування підприємства в умовах воєнного стану від 24.02.2022року (копія протоколу якої додана до відзиву відповідача) і детального аналізу впливу існуючих обставин на підприємство наказом від 24 лютого 2022 року № 13 «Про простій виробництва» було запроваджено простій виробництва на весь період дії воєнного стану на території України. Відповідно до зазначеного наказу працівники не задіяні в чергуванні, на період простою не виходять на роботу, а вивід працівників підприємства для виконання деяких профілактичних та ремонтних робіт здійснюється за письмовим розпорядженням директора підприємства. Таким чином зазначений наказ за своїм змістом запроваджує загальний простій виробництва і поширюється на всі служби і підрозділи підприємства. Отже вже станом на 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресією Акціонерне товариство «Смоли» перебувало в таких обставинах, коли не могло надати роботу працівникам, в свою чергу, працівники - не могли виконувати роботу. Відповідач обґрунтовуючи заперечення щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині скасування наказу від 31.03.2022 року № 29/к «Про призупинення дії трудових договорів працівників АТ «Смоли» у зв`язку з військовою агресією проти України зазначає, що даний наказ правомірний та такий, що відповідає чинному законодавству, оскільки збройна агресія Російської Федерації проти України вкрай негативно вплинула на АТ «Смоли» та майже повністю паралізувавши його основну діяльність внаслідок неможливості здійснення як процесу виробництва продукції, так і процесу її реалізації, що змусило відповідача призупинити дію трудових договорів. Законодавча можливість призупинити дії трудових договорів з`явилась лише з прийняттям Закону України №2136-ІХ "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану". Суд враховує, що в обґрунтування заперечень проти позову відповідачем зазначені об`єктивні обставини, котрі стосуються як технологічного циклу виробництва, так і є водночас загальновідомими. Посилання позивача на те, що відсутні умови для призупинення дії трудового договору, а саме - абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи, не заслуговують на увагу, оскільки встановлено, що АТ «Смоли» у зв`язку з позбавленням можливості здійснення своєї основної діяльності - виробництва та реалізації іонообмінних смол, а також внаслідок руйнування через військові дії існуючих логістичних маршрутів експорту своєї продукції, оскільки зупинена можливість реалізації готової продукції споживачам за основними ринками збут, а отже через військову агресію Російської Федерації не виконує основні виробничі завдання та функції. Не зважаючи на простій підприємства забезпечується збереження та працездатність інфраструктури, яка не була пошкоджена вогневим ураженням з боку Російської Федерації та для виконання деяких технологічних, профілактичних та ремонтних робіт залучається мінімальна кількість працівників, через обставини, які зазначені вище. Отже зупинка виробничих потужностей внаслідок повномасштабної військової агресії проти України обумовила неможливість сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором і необхідність призупинення дії трудових договорів із працівниками, у тому числі позивачем. Таким чином на думку суду для прийняття оспорюваного наказу про призупинення діяльності відповідача існували та продовжують існувати об`єктивні, незалежні від відповідача причини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Смоли» про стягнення заборгованості по заробітній платі, в частині вимог про скасування наказу про призупинення дії трудового договору - відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial