Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачем [PERSON] на підставі договору купівлі продажу будинку і земельної ділянки від 30.08.2022 року набуто у власність житловий будинок та земельну ділянку на якій він розташований, за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Лапчак Г.І., реєстраційний номер 1847, і в цей же день, відомості про власність на ці об`єкти було внесено в публічний реєстр. Після набуття у власність даного майна позивач звернувся до Виноградівської міської ради з метою провести реєстрацію місця проживання в даному будинку. В міськраді позивача було повідомлено, що в даному житловому будинку, належному Позивачу, зареєстровані і відповідачі, що стверджується листом Виноградівської міської ради №14-07/647 від 14.09.2022 року. Місце проживання вказаних відповідачів було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , оскільки всі вони знаходяться в родинних стосунках з власниками цього житлового будинку до 30.08.2022 року, до моменту продажі будинку [PERSON] . Після продажу будинку відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не знялися з реєстрації проживання по цій адресі. Факт реєстрації місця проживання відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, перешкоджає здійсненню прав власника будинку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просить суд справу розглядати у його відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подали, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини: Позивачем [PERSON] на підставі договору купівлі продажу будинку і земельної ділянки від 30.08.2022 року набуто у власність житловий будинок та земельну ділянку на якій він розташований, за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Лапчак Г.І., реєстраційний номер 1847, і в цей же день, відомості про власність на ці об`єкти було внесено в публічний реєстр. Після набуття у власність даного майна позивач звернувся до Виноградівської міської ради з метою провести реєстрацію місця проживання в даному будинку. В міськраді позивача було повідомлено, що в даному житловому будинку, належному Позивачу, зареєстровані і відповідачі, що стверджується листом Виноградівської міської ради №14-07/647 від 14.09.2022 року. Місце проживання вказаних відповідачів було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , оскільки всі вони знаходяться в родинних стосунках з власниками цього житлового будинку до 30.08.2022 року, до моменту продажі будинку [PERSON] . Після продажу будинку відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не знялися з реєстрації проживання по цій адресі. Факт реєстрації місця проживання відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, перешкоджає здійсненню прав власника будинку. За ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. Згідно з положеннями ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з роз`яснення, наданого Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012 року, Законом України від 11.12.2003р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно - правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог : 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення ; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням ; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Реєстрація відповідачів у житловому будинку належному позивачу порушує його право, передбачене ст. 317 ЦК України. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97- ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не є членами родини позивача і їх реєстрація в будинку є формальною.

Outcome: approved