Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

Позовні вимоги. У травні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання від 25.07.20120., посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. та зареєстрований у реєстрі за № 2164 із забороною на відчуження зареєстрованою у реєстрі за № 53299826. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 25.07.2020 р. вона будучи власником квартири [ADDRESS] уклала договір довічного утримання з [PERSON] . Позивач вказує, що [PERSON] для неї є сторонньою особою з якою вона познайомилась під час того, як остання навідувала її в якості соціального працівника. За умовами договору відповідач повинна була забезпечити пожиттєве утримання та надавати їй матеріальне забезпечення у сумі 1000 грн. кожного місяця. Крім того, за умовами договору, [PERSON] повинна була забезпечувати позивача харчуванням, необхідним одягом та медикаментами, надавати медичну допомогу шляхом залученнякваліфікованихмедичних працівників, оплачувати за власний рахунок комунальні послуги, здійснювати догляд та надавати іншунеобхіднудопомогу. Водночас, відповідач не виконує вказані умови договору, матеріальне забезпечення у сумі 1000 грн. кожного місяця не надає, продуктів харчування не купує, комунальні послуги позивач сплачує за власний рахунок. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити. Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.05.2022р. відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.08.2022р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Ухвалою суду від 10 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення судово-психіатричної експертизи. Позиція сторін по справі. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача та відповідач заперечували проти позовних вимог та просили відмовити у задоволенні позову. Відповідач надала до суду письмові заперечення на позовну заяву в яких зазначила, що вона надавала позивачу грошові кошти для сплати комунальних платежів, оскільки остання бажала сплачувати їх самостійно. Крім того, відповідач зазначила, що сумлінно виконувала свої обов`язки за договором довічного утримання, зокрема надавала позивачу кошти в розмірі більш як 3000 грн. щомісячно. Крім того, [PERSON] зазначає, що вона займалась приготуванням їжі, прибиранням квартири, забезпечувала позивача одягом, приходила до неї через день, а інколи й кожного дня для належного виконання своїх обов`язків Додатково зазначила, що з квітня 2022 рок сусіди позивачки почали налаштовувати останню проти неї. Так, відповідач вказує що у 2022 році, [PERSON] під впливом сусідів замінила замки на вхідних дверях у квартиру та заблокувала можливість прийняття вхідних дзвінків від неї у телефоні. Крім того, відповідач повідомила, що позивач через похилий вік почала забувати інформацію, тому, можливо, остання забула те, що відповідач сумлінно виконує свої обов`язки за договором довічного утримання. Щодо твердження позивача, що вона є для неї сторонньою особою, [PERSON] зазначила, що з позивачем вони знайомі більш ніж десять років,так як вона здійснювала догляд за позивачем в якості соціального працівника. Позивач в якийсь момент забажала укласти на користь відповідача заповіт, однак остання відмовилась та запропонувала укласти договір довічного утримання. Враховуючи вищенаведене, просила у задоволенні позову відмовити повністю. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 25.07.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Майхер О.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 2164. Відповідно до п. 1 договору [PERSON] (відчужувач), передала у власність [PERSON] (набувачу) квартиру [ADDRESS] , взамін чого [PERSON] зобов`язалася довічно доглядати та надавати матеріальне забезпечення [PERSON] . Відповідно до пункту 6 договору набувач зобов`язана надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (піклування). За згодою сторін грошова оцінка матеріального забезпечення з утримання ( догляду) складає - 1000,00 (одна тисяча гривень 00 копійок) на місяць. Дана сума повинна сплачуватися набувачем відчужувану не пізніше 20 (двадцятого) числа кожного місяця за наступний місяць. Оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації в порядку, визначеному законом. Згідно пункту 7 договору Догляд (опікування), що надається набувачем відчужувану включає в себе : -забезпечення відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; -надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); -оплату за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів пов`язаних з проживанням в зазначеній квартирі відчужувача. -здійснення догляду та надання необхідної допомоги. До зобов`язань набувача також входить виконання додаткових доручень відчужувача необхідних для забезпечення останньої належним доглядом. Набувач зобов`язань безкоштовно забезпечувати відчужувача житлом у квартирі, яка їй передана за даним договором, довічно. Для проживання відчужувачу надається вся квартира, яка є предметом даного договору. Згідно з п.15 у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувачане підлягають поверненню. Як вбачається із копій квитанцій про оплату за надані житлово-комунальні послуги за 2021-2022 роки вони оплачені [PERSON] . Згідно копій квитанцій Укрпошти № 75 від 16.05.2022 року на суму 1020 грн, № 103 від 16.06.2022 року на суму 1530 грн, від 15.07.2022 року на суму 1530 грн, № 72 від 18.08.2022 року на суму 1530 грн., № 13 від 10.09.2022 року [PERSON] надсилала у вказані дати грошові кошти [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 92 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Допитана в судовому засіданні в порядку ст. 92 ЦПК України позивач [PERSON] вказала, що познайомилась з відповідачем, коли остання приходила до неї додому в якості соціального працівника. Через деякий час, [PERSON] почала наполягати на укладенні в нотаріуса якогось договору, взамін чого остання буде її доглядати довічно. Тому, у липні 2020 року вони уклали договір довічного утримання. Однак, [PERSON] повідомила, що [PERSON] рідко приходила до неї, грошей на матеріальне утримання не давала, лише одного разу принесла штори та декілька раз купувала продукти харчування. Останній раз, відповідач приходила до неї додому в кінці літа 2022 року. Допитана в судовому засіданні в порядку ст. 92 ЦПК України свідка відповідач [PERSON] повідомила, що вона працює у благодійному фонді «ХеседАрье» соціальним працівником на умовах трудового договору. З позивачем познайомилась у 2013 році, коли провідувала останню в якості соціального працівника. Вказує, що в період пандемії вірусу Covid-19, вона продовжувала навідувати [PERSON] , зокрема приносила їй продукти харчування та надавала іншу допомогу. [PERSON] зазначила, що позивач [PERSON] через деякий час після знайомства запропонувала укласти на її користь заповіт, однак вона відмовилась та взамін запропонувала укласти договір довічного утримання. Відтак, у липні 2020 року вони уклали вищевказаний договір. Свідок зазначає, що сумлінно виконувала свої обов`язки за вказаний договором, однак після повномасштабного вторгнення Росії на територію України стосунки між ними зіпсувались через різні політичні погляди. Зокрема у квітні 2022 року [PERSON] поміняла замки на вхідних дверях у квартиру, а з серпня 2022 року заблокувала вхідні дзвінки від неї на телефоні. [PERSON] додатково зазначила, що з липня 2020 року по липень 2021 року давала позивачу грошові кошти на оплату комунальних послуг, так як остання бажала оплачувати їх самостійно, а з липня 2021 року по липень 2022 року вона оплачувала комунальні платежі за позивача, однак платником вказувала [PERSON] . Крім того, свідок вказала, що протягом 2020-2022 року надавала [PERSON] матеріальне забезпечення на загальну суму 22 тисячі гривень, однак розписок про отримання коштів від останньої не брала, оскільки довіряла їй. Крім того, додатково придбала позивачу дві подушки, два комплекти постілі, килим, два покривала, зимове пальто, тюль, змішувачі для крана, телевізор на загальну суму близько 25 тисяч гривень. Повідомила, що кожного вівторка купувала позивачу продукти харчування, а щочетверга готувала їжу, а також купувала позивачу засоби гігієни. Також вказала, що у зв`язкуз погіршенням стосунків, з 16 травня 2022 року почала перераховувати кошти позивачу дистанційно за допомогою засобів поштового зв`язку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що є чоловіком відповідача [PERSON] . Повідомив, що стосунки між позивачем та відповідачем були хорошими, він разом з дружиною допомагали позивачу матеріально, купували продукти харчування, крім того він ремонтував та обслуговував техніку, меблі у квартирі позивача. [PERSON] , вказав, що відповідач щомісячно передавала [PERSON] , 1000 гривень готівкою, без розписок, а також двічі на тиждень приходила до останньої додому, щоб здійснювати за нею догляд. Зазначив, що платежі за комунальні послуги [PERSON] сплачувала самостійно, однак вказувала у якості платника позивача, щоб не принижувати її честь та гідність. Разом з відповідачем вони купували позивачу мікрохвильову піч, килим, тюль, подушки, покривала, пальта. Однак, після початку війни, стосунки між [PERSON] та [PERSON] , погіршились через різні політичні погляди. З травня 2022 року відповідач надає позивачу матеріальну допомогу через пошту. Мотиви прийняття рішення судом Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Статтею 744 ЦК України, якою визначено поняття договору довічного утримання (догляду), зазначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина 1 статті 749 ЦК України. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності, згідно з частиною 2 статті 749 ЦК Відповідно до ст. 751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини, згідно частини 1 статті 755 ЦК України. Положення ч.1 ст.755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як роз`яснив Верховний Суд у своїй постанові від 19 червня 2019 року по справі № 759/501/17, тлумачення п. 1 ч. 1 ст.755 ЦК свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Надаючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, наведеними сторонами доводи та заперечення по суті предмету позову, суд, з урахуванням правової природи укладеного договору та істотних умов договору, які узгоджені сторонами при його підписанні, вважає доведеним, що після укладання договору довічного утримання відповідач лише частково виконував взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання, а саме остання надавала позивачу матеріальне забезпечення з утримання в розмірі 1500 грн. в період з травня 2022 року по вересень 2022 року. (п.6 договору). При цьому, відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про виконання вказаного обов`язку з моменту укладання договору, тобто 25 липня 2020 року по травень 2022 року. При встановленні факту неналежного виконання відповідачем обов`язків за договором довічного утримання, суд враховує, що згідно з п.7 вищевказаного договору набувачзобов`язаний забезпечити відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами, однак належних та допустимих доказів, які свідчили б про виконання вказаного обов`язку відповідачем не надано. Долучені до матеріалів справи копії фіскальних чеків про придбання продуктів харчування протягом 2021-2022 років суд не бере до уваги, оскільки відсутні докази, що вказані продукти харчування придбавались саме для позивача. Не доведено також придбання речей, про які зазначала відповідач та свідок [PERSON] . Судовим розглядом було встановлено, що набувач зобов`язаний був проводити оплату за власний рахунок комунальних послуг, інших платежів пов`язаних з проживанням в зазначеній квартирі відчужувача, однак наявними в матеріалах справи платіжними квитанціями підтверджується, що таку оплату здійснювала відчужувач самостійно. Доводи відповідача про те, що вона надавала позивачу грошові кошти для оплати комунальних послуг та те, що вона оплачувала такі послуги, вказуючи платником позивача, не підтверджуються жодними доказами та спростовані вищезгаданими квитанціями, долученими саме позивачем на підтвердження позовних вимог. Крім того, суд не бере до уваги показання свідка [PERSON] , оскільки він є чоловіком відповідача та матеріально зацікавленою особою у вказаній справі, а відтак його покази є необ*єктивними. Крім того, його показання спростовуються письмовими доказами та показаннями допитаного як свідка позивача, які у сукупності свідчать про неналежне виконання відповідачем зобов*язань за договором довічного утримання. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що вищевказаний договір довічного утримання, укладений між сторонами підлягає розірванню, оскільки відповідач неповно та неналежно забезпечував позивача доглядом, матеріальною допомогою та харчуванням. Відповідно до частини 1 статті 756 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л., про розірвання договору довічного утримання та скасування заборони відчуження на квартиру підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved