Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-05 00:00:00

ТзОВ «Волинь Край» звернулося у суд із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі № 559/1823/22 за позовом [PERSON] до ТзОВ «Волинь Край» про визнання угод недійсними. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 22.12.2022 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області у справі №559/1823/22 за позовом [PERSON] до ТзОВ «Волинь Край» про визнання угод недійсними було ухвалено рішення та у позові відмовлено у повному обсязі. 04.11.2022 на адресу Дубенського міськрайонного суду представником відповідача - адвокатом Сидорук-Серединською Л.А. направлено заяву про розподіл судових витрат, докази на підтвердження яких будуть надані суду протягом 5 днів з моменту винесення судового рішення. 27.12.2022 на адресу суду було направлено заяву про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат. Згідно розрахунку наданих послуг адвокатом Сидорук-Серединською Л.А., розмір судових витрат, необхідних для надання правничої допомоги становить 10\~000 грн, які просить стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Волинь Край». Представник відповідача ТзОВ «Волинь Край» в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, заявлені вимоги про ухвалення додаткового рішення підтримує в повному обсязі. Представник позивача - адвокат Мацей А.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволені заявлених вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки належним чином не доведено надання правничої допомоги на вказану суму. Вважає, що заявлена представником сума є завищеною. Зазначив, що представник відповідача перебуває у трудових відносинах з товариством та отримує відповідну заробітну плату, тому її послуги як адвоката у даній справі не повинні оплачуватися додатково. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представника позивача, суд прийшов до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Судом встановлено, що ТзОВ «Волинь Край» було укладено договір про надання правової допомоги від 04 січня 2022 року з адвокатом Сидорук-Серединською Лілією Анатолієвною, яка діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1497 (а.с. 169-171). 07 вересня 2022 року між ТзОВ «Волинь Край» та адвокатом Сидорук-Серединською Лілією Анатолієвною було укладено Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 04 січня 2022 року (а.с. 172). Відповідно до розрахунку надання послуг (виконаних робіт) адвокатом Сидорук-Сиротинською Л.А. та акту приймання-передачі наданих послуг від 22 грудня 2022 року (а.с. 173, 174) фактичні судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги склали 10 000 грн, де 7000 грн гонорар адвоката за представництво інтересів клієнта, як відповідача, у судді; 1500 грн за консультації, роз`яснення, аналіз та правова оцінка позовної заяви і доказів позивача, аналіз документів відповідача; 1000 грн складання відзиву на позовну заяву та 500 грн складання додаткових письмових пояснень на позовну заяву. Судом береться до уваги поданий розрахунок, акт приймання-передачі виконаної як належний, допустимий і достовірний доказ понесених витрат відповідачем саме у даній справі, так як останній складено на виконання функцій представником саме у даній справі згідно п. 2 цього Акту. Відповідачем доведено належними доказами факт понесених витрат на правничу допомогу, а саме: за консультації, роз`яснення, аналіз та правову оцінку позовної заяви і доказів позивача, аналіз документів відповідача; складання відзиву на позовну заяву. Щодо заявленого розміру гонорару адвоката за представництво інтересів у суді суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі №596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial