Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації, Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, у якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що із 31 червня 2019 року перебував із відповідачкою у фактичних шлюбних відносин. У них [INFO] народилася дочка [PERSON] . У березні 2021 року між ними та відповідачкою шлюбні відносини припинені та вони разом не проживають. Із 02 червня 2021 року відповідач [PERSON] разом дочкою не проживає, не приймає жодної участі у житті [PERSON] та не підтримує із нею спілкування, не цікавиться станом здоров`я дитини та її потребами, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не дбає про фізичний та духовний розвиток малолітньої [PERSON] . Навпаки, 02 червня 2021 року відповідач написала в орган опіки та піклування заяву про те, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно дочки [PERSON] . З цих підстав, позивач вважає, що поведінка відповідача свідчить про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. За вказаних обставин просив позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2022 року у цивільній справі відкрито провадження, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзиву на позов до суду не подавала. 12 грудня 2022 року судом закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Віляйкіна А. В. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, Вказали, що, наявні всі визначені законом підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON] . Акцентували увагу суду на тому, що відповідач зовсім не цікавиться малолітньою дочкою, не надає коштів на утримання дитини. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 19 жовтня 2022 року видано Судовий наказ № 607/13681/22 про стягнення із відповідачки в користь позивача аліментів на малолітню дочку [PERSON] , однак рішення суду [PERSON] не виконує. Позивач та його представник не заперечили проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавала. Відзиву на позов не подавала. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника управління. Зазначено, що управління повністю підтримує висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини. За наведених обставин, суд доходить висновку, що згідно із вимогами ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України необхідно ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву, а позивач не заперечив проти заочного вирішення справи. Судом установлено: Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] із 21 червня 2019 перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали сім`єю. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , про що складено актовий запис №2504 від 17 грудня 2020 року Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), яким 17 грудня 2020 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Як видно із Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №566 виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області - позивач [PERSON] зареєстрований та проживає по [ADDRESS] . Відповідачкою [PERSON] 02 червня 2021 року подані до Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради заяви про те, що вона добровільно віддає малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , на виховання батька позивача [PERSON] та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . ( а. с. 9,10) Згідно із Довідкою № 1127, виданою 24.05.2022 Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради - позивач [PERSON] дійсно одержує допомогу при народженні дитини ( [PERSON] , [INFO] ) з 01.03 2022 по 31.12.2024 в розмірі 860 гривень,щомісячно. Як убачається із Акту про фактичне місце проживання №5 від 09.09.2022, засвідченого старостою села Гаї - Шевченківські Тернопільського району, Тернопільської області [PERSON] - [PERSON] , проживає без реєстрації разом із батьком [PERSON] на [ADDRESS] . Вказаний Акт складений у присутності та засвідчений підписами сусідів [PERSON] ( [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] виданий 22.04.1999 Тернопільським РВ УМВС) та [PERSON] ( [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] виданий 19.02.1998 Тернопільським МУ УМВС). 19 жовтня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області виданий судовий наказ № 607/13681/22, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у рози мірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.10.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Як ствердив позивач у судовому засіданні відповідач вказаного рішення суду не виконує, аліментів на малолітню дочку [PERSON] не сплачує. Як убачається із висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , - у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON] . З березня 2021 року шлюбні відносини між сторонами припинились, з цього часу вони проживають окремо. Батько дитини [PERSON] на засіданні комісії повідомив,що вихованням дитини займається він, дбає про її духовний та фізичний розвиток. З червня 2021 року [PERSON] не цікавиться дитиною взагалі, її станом здоров`я, не з`являється та не телефонує.Таким чином вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків. 02.06.2022 [PERSON] подала заяву до управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про добровільну передачу малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] на виховання батькові [PERSON] . Також, [PERSON] 02.06.2021 подано заяву те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Мати дитини на засідання комісії не з`явилася хоча була належним чином повідомлена та не повідомила причини відсутності. Враховуючи викладене, захищаючи інтереси дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1219 від 09 листопада 2022 року затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із вимогами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Вимогами частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно із вимогами ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно із вимогами статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом установлено, що відповідачка [PERSON] не цікавиться життям малолітньої дочки [PERSON] , не підтримує із дочкою жодного спілкування, не цікавиться її станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги. Установлені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , свідоме нехтування нею своїми обов`язками щодо малолітньої дитини. При цьому суд акцентує увагу на тому, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим, ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідачки із малолітньою дочкою досить тривалий час по відношенню до віку дитини, існування реальної можливості виконання відповідачкою [PERSON] батьківських обов`язків, проте їх свідоме невчинення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість відповідач [PERSON] не надала жодних заперечень проти викладених у позові обставин. За вказаних обставин, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, з метою забезпечення прав малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, виходячи саме із інтересів малолітньої [PERSON] , суд доходить висновку що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , є підставними та підлягають до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. З цих підстав із відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають до стягнення 992,40 гривень судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду із позовом. На підставі наведеного та

Outcome: approved