Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь кошти стягнуті за виконавчим написом нотаріуса №\~22309 від 08.07.2020 у розмірі 6 264,60 грн; стягнути витрати по сплаті послуг на правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 грн. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що восени 2020 року позивач дізналася, що з її пенсії почали утримувати кошти на погашення боргу перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АЛАНД". 28.10.2021 Печерським районним судом м. Києва було винесено рішення, яким виконавчий напис № 22309 від 08.07.2020 було визнано таким, що не підлягає виконанню. Після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили позивачем до приватного виконавця Волкової Є.О. було направлено заяву про закінчення виконавчого провадження та повернення стягнутих в межах виконавчого провадження № 62729889 коштів. В жовтні 2022 на адресу представника позивача надійшла відповідь приватного виконавця з роздруківкою щодо перерахування коштів та постанова про закінчення виконавчого провадження. З роздруківки приватного виконавця позивачу стало відомо, що на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АЛАНД" було перераховано 6\~264,60\~грн., тому кошти у вказаній сумі підлягають поверненню. Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 03.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Жежель С.С. подав до суду заяву, у якій просить суд проводити розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, в судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлений належним чином. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою позивача провести заочний розгляд справи. У ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, було створено сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню За загальним\~правилом\~ст.ст.\~15,\~16ЦК\~України кожна\~особа\~має право\~на\~захист\~свого цивільного\~права\~у\~разі його\~порушення,\~невизнання\~або оспорювання.\~Кожна особа\~за\~захистом\~свого особистого\~немайнового\~або\~майнового права\~та\~інтересу\~має право\~звернутися\~до\~суду,\~який\~може\~захистити цивільне\~право\~або\~інтерес в\~один\~із\~способів,\~визначених\~ч.1\~ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.\~18\~ЦК\~України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігає його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми 1212 ЦК України, викладених у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц (провадження№14-445цс18) зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.10.2021 виконавчий напис № 22309 від 08.07.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 13.10.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Волковою Є.О. виконавче провадження № 62729889 з виконання виконавчого напису № 223099 від 08.07.2020, виданого приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С., щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АЛАНД" заборгованості в розмірі 24\~388,44 грн закінчено. Як вбачається з повідомлення приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Є.О. від 13.10.2022 № 62729889/10379 на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження ВП № 62729889 з примусового виконання виконавчого напису № 223099 від 08.07.2020, за яким з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АЛАНД" було стягнуто кошти на загальну суму 6 264,60 грн, що підтверджується таблицею- розрахунком стягнутих коштів. За таких обставин, оскільки виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок виконання виконавчого напису нотаріуса. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 08 вересня 2021 року в справі № 201/6498/20, від 28 січня 2020 року в справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. Матеріалами справи підтверджено, що при виконанні виконавчого напису з позивача в межах виконавчого провадження стягнуто грошові кошти у сумі 6 264,60 грн. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у сумі 6 264,60 грн, які набуті без достатньої правової підстави. V. Розподіл судових витрат Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір 992,40 грн, оскільки позивачка від таких витрат звільнена. Згідно положень ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесення витрат, у розмірі 5000,00 грн, на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію ордеру АЕ № 1158194 від 21.10.2022, копію акту виконаних робіт від 21.10.2022 до договору № 17-К, квитанцію до прибуткового касового ордера № 21/10 від 21.10.2022. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4\~ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті\~суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.\~41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним обставинам, визначеним ч. 4\~ст. 137 ЦПК України, не спростовний стороною відповідача, за таких обставин, наявна підстава для стягнення з відповідача 5\~000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved