Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

Позивач звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між ними, який зареєстровано у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 30.06.2018; стягнути із [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% усіх видів його заробітку (доходу) або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в Черкаській області, м. Черкаси, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини у віці до 6 років, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2022 року і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з 30 червня 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожна з сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально психологічної атмосфери. З ініціативи відповідача між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко стає їх дитина, що негативно впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє позивачу та дитині душевні страждання. Крім того, останні два роки відповідач з метою нав`язати їй своє бачення проблемних питань, вчиняє психологічне насильство, а саме застосовує погрози розправи. На даний час між ними спільне господарство та сумісне проживання остаточно припинено. Позивач вважає, що за таких обставин шлюб необхідно розірвати. У зв`язку з тим, що відповідач останній рік не надає коштів на потреби сім`ї, у тому числі дитини, у позивача є підстави вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятися від матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів. За таких обставин позивач вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання спільного сина у розмірі 50% усіх видів його заробітку (доходу) або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в Черкаській області, м. Черкаси, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини у віці до 6 років, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2022 року і до досягнення сином повноліття. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 січня 2023 року відкрито позовне провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 25 січня 2023 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав повністю та проти їх задоволення не заперечував. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. З матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 30.06.2018 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 30.06.2018, актовий запис № 890. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку, що в частині позовних вимог щодо розірвання шлюбу позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 14.11.2022. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~ Відповідно до ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» від\~26\~квітня 2001\~року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51\~Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, та те, що відповідач визнав позов в повному обсязі, він є особою працездатного віку і за законом зобов`язаний утримувати свого неповнолітнього сина, який проживає окремо від нього, до досягнення ним повноліття, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. При цьому суд зауважує, що позивач просила визначити розмір аліментів 50% усіх видів заробітку (доходу) або за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в Черкаській області, м. Черкаси, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини у віці до 6 років, щомісячно, починаючи з 14 листопада 2022 року і до досягнення сином повноліття. Суд вважає за можливим задовольнити вимоги позивача про стягнення аліментів у розмірі 50% усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначення у рішенні вимоги «за умови якщо відповідач не працює і не має інших доходів, виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника в Черкаській області, м. Черкаси» стосується способу виконання рішення суду та визначається органом виконання судових рішень. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем згідно квитанції № 0.0.2733584948.1 від 08.11.2022 сплачено судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу у сумі 992,40 грн. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 496,20 грн. та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн., понесений нею при зверненні до суду. Оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50% від загальної суми судового збору, що становить 496,20 грн.

Outcome: approved