Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

20.06.2022 [PERSON] , в особі представника - адвоката Коломоєць І.В., звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.08.2019 Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісяця, у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 29.07.2019 і до досягнення дитиною повноліття. У Вознесенівському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження № 5988067 з примусового стягнення аліментів, проте свої обов`язки щодо утримання дитини відповідач не виконує. 13.06.2022 заступником начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено розрахунок заборгованості. Станом на 01.06.2022 заборгованість складає 43\~928,27 гривень. Позивачем пеню нараховано за період з 01.08.2021 по 01.06.2022 (304 дні прострочки). На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 43\~928,27 грн. та судові витрати. Відповідно до відзиву на позовну заяву, який надійшов до суду 27.07.2022, відповідач [PERSON] позов визнає частково, у розмірі 20\~235,47 грн. та просить розстрочити виконання судового рішення на 24 місяці. У відзиві зазначає, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2022 у справі ЄУН 335/9883/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, з [PERSON] стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2019 року по липень 2021 року у сумі 19738,83 грн. Але у позові [PERSON] просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 43928,27 грн., за період з 29 липня 2019 року по травень 2022 року. У наданому розрахунку не врахована сума у розмірі 19738,83 грн., за період з липня 2019 року по липень 2021 року, яка вже стягнута за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2022. Таким чином, позивач повторно, у друге, намагається стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період часу з 29 липня 2019 року по травень 2022 року. Крім того, зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04.07.2022 по ВП № 59880678, [PERSON] не має заборгованості по аліментам. Зазначив, що у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го наслало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок наслання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Таким чином, заборгованість зі сплати аліментів допущена [PERSON] з об`єктивних та не залежних від нього обставин, у тому числі і форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Також заборгованість по сплаті аліментів виникла у зв`язку з важкою хворобою відповідача, перенесеною операцією, що потребувала значних матеріальних витрат, реабілітацією та складним матеріальним становищем. У зв`язку з погіршенням здоров`я, він не може знайти роботу, не отримує субсидію та будь яку соціальну грошову допомогу, за період часу 2018-2022 років не має доходу. Також зазначено, що [INFO] у [PERSON] народився син - [PERSON] . Заперечує проти задоволення вимог у частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., оскільки на підтвердження вказаної суми не надано жодних документів понесення цих витрат. На підставі викладеного, відповідач частково визнає позов, за період часу з серпня 2021 року по травень 2022 року у розмірі 20235,47 грн. та просить розстрочити виконання рішення суду на 24 місяця, встановивши щомісячний платіж [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 843, 14 грн., до повного погашення суми неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 20235,47 грн. 23.08.2022 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про уточнення відзиву на позовну заяву, відповідно до якої зазначено, що неустойка (пеня) не може бути більшою 100 відсотків заборгованості. На період воєнного стану неустойка (пеня) не нараховується (форс-мажорні обставини). За березень, квітень, травень 2022 року (час воєнного стану), неустойка (пеня) складає 3953,97 грн. У розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Вознесенівської державної виконавчої служби від 04.07.2022 зазначено, що штраф у розмірі 2652,10 грн. сплачено 22.06.2022 на користь стягувача. Тому заборгованість [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за період з серпня 2021року по травень 2022 року складає: 43928,27 - 19738,83 - 3953,97 - 2652,10 = 17583,37 грн., розмір якої визнає та просить розстрочити на 24 місяці, та відмовити у стягненні з нього судових витрат. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2022 відкрито провадження у цій справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 12.12.2022 заяву відповідача [PERSON] про залишення позову без розгляду залишено без задоволення. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Повідомила про намір подати заяву про стягнення понесених судових витрат протягом п`яти днів після завершення розгляду справи. У судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти стягнення заборгованості у розмірі 17\~583,37 грн., а також просили розстрочити виконання рішення суду на 24 місяці у зв`язку з складним матеріальним становищем відповідача та відмовити у стягненні витрат на правову допомогу повністю. Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . У Вознесенівському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 5988067 з примусового стягнення аліментів, на підставі судового наказу виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 12.08.2019 №333/4309/2019. Вказані обставини встановлені рішенням Орджонікідзевського районного суду м Запоріжжя від 28.01.2022 у справі ЄУН 335/9883/21, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з липня 2019 по липень 2021 у сумі 19\~738,83 грн. та витрати на правову допомогу. Постановою Запорізького апеляційного суду від 30.06.2022, вказане судове рішення від 28.01.2022 залишено без змін. Відповідно до розрахунків складених Вознесенівським відділом державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), які наявні у матеріалах справи, заборгованість по аліментам станом на 01.06.2022 складає 43\~928, 27 грн., з урахуванням сум, що були сплачені відповідачем у цей період, та з урахуванням змінення розміру аліментів з твердої грошової суми у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на ј частину доходів божника, на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2021, згідно якого 20.01.2022 виконавцем винесено постанову про зміну реєстраційних дій у ВП №59880678. Однак, враховуючи рішення суду від 28.01.2022, яким встановлена заборгованість [PERSON] по аліментам за період з липня 2019 по липень 2021 у розмірі 19\~738,83 грн., заборгованість по аліментам за період з 01.08.2021 по 01.06 2022 складає 24\~189,44 грн. Зазначений розрахунок не був спростований відповідачем під час судового розгляду відповідно до засад змагальності цивільного судочинства. За змістом ч.4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору судом. При розгляді справи встановлено, що сторони визначений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментах не оспорювали, тобто з ним погодились. За період з 01.08.2021 по травень 2022 року включно, відповідач [PERSON] не у повному обсязі сплачував аліменти на утримання дитини у добровільному порядку, у зв`язку із чим утворилася вказана заборгованість, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.196 СК України у позивача виникло право вимагати від відповідача сплатити неустойку (пеню) за час прострочення сплати аліментів. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, у ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Положеннями ст. 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Отже, умовою для нарахування пені на заборгованість по аліментам є вина боржника в її утворені. Згідно роз`яснень, наданих у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19 встановлено, що\~Сімейним кодексом України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що у такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. При вирішенні спору по суті, суд враховує вимоги ст.ст. 12,81 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як було зазначено представником відповідача у судовому засіданні, відповідач позов визнав частково, але не надав суду доказів, що спростовують доводи позивача і надані нею докази в обґрунтування позовних вимог, зокрема, відсутні докази того, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача, у зв`язку з чим у позивача виникло право на стягнення з відповідача [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає у тому, що при обчислені загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку, та виходячи з того, що аліменти признаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15. Аналогічний висновок міститься й у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2696цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15 та у справі № 6-300цс16, які розглянуті ним у порядку глави 3 розділу V ЦПК України. Розраховуючи розмір пені, суд також виходить із висновків викладених у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21), відповідно до яких, при здійсненні часткових платежів аліментів грошові кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці (місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості на погашення платежу за поточний місяць. Таким чином, пеня по аліментам розраховується наступним чином: - за серпень 2021 року 510 * 273 * 1% = 1392,30 грн.; - за вересень 2021 року - 0 грн.; - за жовтень 2021 року - 0 грн.; - за листопад 2021 року 292,83 * 182 * 1% = 532,95 грн. (тверда грошова сума у розмірі - 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку); - за листопад 2021 року 2673,33 * 182 * 1% = 4865,46 грн. (розмір ј частина доходів боржнака); - за грудень 2021 року 4216,75 * 151 * 1% = 6367,29 грн.; - за січень 2022 року 3627,50 * 120 * 1% = 4353,00 грн.; - за лютий 2022 року 3627,50 * 92 * 1% = 3337,30 грн.; - за березень 2022 року 3627,50 * 61 * 1% = 2212,78 грн.; - за квітень 2022 року 3627,50 * 31 * 1% = 1124,52 грн.; - за травень 2022 року 3627,50 * 17 * 1% = 616,68 грн. Отже, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню неустойка (пеня), нарахована за період з 01 серпня 2021 року по 31 травня 2022 року у розмірі 24\~802,29 грн. Вимога позивача про стягнення пені у розмірі 43\~928, 27 грн., що складає суму заборгованості станом на 01.06.2022, є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Доводи представників відповідача про те, що [PERSON] хворіє та витрачає на лікування значні кошти, утримує ще одну дитину, яка народилася [INFO] , не має роботи, не отримує субсидію, не отримує будь-якої соціальної допомоги, не доводять відсутності вини відповідача [PERSON] у несплаті (неповній сплаті) аліментів за вказаний період. Належних і допустимих доказів на підтвердження доводів про витрату значних коштів на лікування, на утриманні іншої дитини, відповідач суду не надав. Отже, [PERSON] , 1979 року народження, є особою працездатного віку, інвалідом не визнавався. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01.08.2021 по 01.06.2022, відповідач [PERSON] у серпні, вересні, жовтні, листопаді 2021 року здійснював частково відповідні платежі, а з грудня 2021 по 01.06.2022 - сплата відсутня, у зв`язку із чим і виникла вказана заборгованість. Як зазначено у виписці № 3452 від 26.04.2021 Запорізької багатопрофільної лікарні №1, [PERSON] вважає себе хворим з 2020, коли з`явилися болі в лівій паховій області. 22.04.2021 проведено лапароскопічне видалення грижі, алопластика. Стан при виписці задовільний, виписаний з одужанням. При виписці з лікарні йому рекомендовано обмеження фізичних навантажень 1 міс. Зважаючи на викладене, вказані доводи сторони відповідача про відсутність вини у несплаті аліментів, є неспроможними. Внесення відповідачем платежів на погашення заборгованості по аліментам у червні 2022 року, не звільняють його від відповідальності за несплату аліментів протягом серпня 2021 - травня 2022 років. Посилання відповідача на форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які встановлені Торгово-промисловою палатою України, суд не приймає до уваги та вважає такими, що не можуть бути застосовані до вказаних правовідносин. Вирішуючи клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення, суд дійшов до наступного висновку. Згідно\~ст. 267 ЦПК України\~суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у визначений строк. Тобто, розстрочення виконання судового рішення пов`язано з об`єктивними, непереборними - виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання. Згідно з ч.1\~ст. 435 ЦПК України\~за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Відповідно до ч. 5\~ст. 435 ЦПК України\~розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Згідно з частиною 4\~статті 435 ЦПК України\~вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до ч.1 ст.197 СК України з\~урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. Відповідач у заяві про розстрочення виконання судового рішення посилається на неможливість оплати всієї суми у зв`язку з його тяжкою хворобою, перенесеною операцією, що потребувала значних матеріальних витрат, реабілітацією, з необхідністю утримання іншої дитини, та складним матеріальним становищем. З урахуванням обставин справи, розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що виникла у відповідача, матеріального стану відповідача, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду\~\~терміном на 12 місяців. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються \~: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). \~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається\~ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З матеріалів справи вбачається, що 24.11.2020 між адвокатом Коломоєць І.В. та громадянкою [PERSON] укладено угоду про надання правової допомоги, а також надано розрахунок судових витрат позивача, акт прийому передачі виконання робіт/правничих послуг, та квитанцію до прибуткового касового ордеру №29 від 22.11.2022. Виходячи з наданих доказів, суд приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката у загальному розмірі 7\~500,00 гривень є співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами. Враховуючи вищевикладене, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 7\~500,00 грн. На підставі\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення пені по аліментам. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial