Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] , в якому просила припинити право власності відповідача на 1/3 частку квартири [ADDRESS] зі стягненням з неї на його користь грошової компенсації в розмірі 50\~333,00 грн., визнати за нею право власності на цю частку квартири та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що з 15.07.1989 року по 06.03.2008 року її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого зареєстрували право власності на квартиру [ADDRESS] і вони всі троє стали її співвласниками. На даний час її батьки розлучені, в кожного з них є нова сім`я та неповнолітні діти. Частка відповідача в спільному майні є незначною, спірна квартира є неподільною, оскільки знаходиться на другому поверсі багатоквартирного будинку та є двокімнатною. При цьому, спільне володіння та користування квартирою є категорично неможливим, оскільки між нею та відповідачем і його сім`єю існують тривалі неприязні стосунки. Разом з тим, відповідач є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] та трикімнатної квартири [ADDRESS] , тому припинення його права на частку в спільному майні не завдасть істотної шкоди його правам та інтересам. Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та стягнути з неї на його користь витрати на правову допомогу згідно квитанції адвоката та витрати за проведення оцінки квартири. При цьому зазначив, що в спірній квартирі він проживає разом з дружиною та неповнолітнім сином, проводив ремонт квартири та сплачує комунальні послуги. Він, дочка та колишня дружина є співвласниками спірної квартири, їх частки є рівними: по 1/3 за кожним, тому твердження про те, що його частка є незначною, безпідставне. Крім того, у наданому позивачкою звіті про незалежну оцінку від 12.08.2022 року, виготовленому ТзОВ «Архекспертус», зазначена вартість квартири в сумі 151\~000,00 грн. не відповідає середній вартості аналогічних квартир як в м.Долина, так і в інших містах України. Він провів незалежну оцінку і згідно звіту про оцінку майна, що виконаний ПП «Золото Карпат», реальна вартість двокімнатної квартири в [ADDRESS] становить 993\~810,00 грн. Щодо твердження позивачки про наявність у нього у власності ще двох квартир, то він не є власником квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , а в квартирі, що знаходиться в м.Болехові, проживають його родичі, він там ніколи не жив і проживати не може. Отже припинення права власності на належну йому частку в квартирі завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам його сім`ї, а позивачка в цій квартирі не проживає, комунальні послуги ніколи не сплачувала і проживати не планує. За таких обставин заявлений позов є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково вказала, що коли її батьки розлучилися, то дійшли усної домовленості про те, що в майбутньому свої частки спірної квартири передадуть їй. Близько 10 років вона намагається врегулювати питання з квартирою, однак безрезультатно. У спірній квартирі живе її батько зі своєю новою сім`єю, вона там з часу закінчення школи не проживає, а живе в орендованій квартирі в м.Львові, де має намір придбати житло. Відповідач та його представник згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АТ № 1029120 від 27.09.2022 року (а.с. 90) адвокат Кажук В.Б. в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні, обгрунтувавши свої заперечення аргументами, викладеними у відзиві. При цьому відповідач додатково вказав, що позивачка є одним із трьох співвласників спірної квартири, частки яких є рівними. В спірній квартирі він проживає все своє свідоме життя, а позивачка жила там тільки до закінчення навчання в школі і проживати не збирається, оскільки живе та працює в м.Львові. Він згідний викупити частку позивачки та пропонував їй 14 тисяч євро, однак, остання хоче 20 тисяч, а він такої суми не має. В судовому засіданні третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити, вказавши, що вони з відповідачем прожили в зареєстрованому шлюбі майже 20 років і від цього шлюбу [INFO] в них народилася дочка [PERSON] , позивачка по справі. В 2008 році вони шлюб розірвали та вирішили, що майно ділити в судовому порядку не будуть, а свою частку в спірній квартирі відповідач пізніше передасть дочці [PERSON] , якій на той час було 16 років. Після розірвання шлюбу вона самостійно утримувала дочку, навчала її. Зараз [PERSON] змушена постійно винаймати житло, оскільки батько, який обіцяв передати свою частку дочці, досі цього не зробив. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Згідно\~\~ч. 1\~ст. 355 ЦК України,\~\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 358 даного кодексу,\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною 1\~ст.\~365\~ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 169840661 та № 169839983 від 10.06.2019 року, № 305886574 від 26.07.2022 року (а.с. 13-18), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по 1/3 частці квартири [ADDRESS] . Як вбачається з акту обстеження від 26.09.2022 року, складеного депутатом Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області А.Маївським в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 93), [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , де крім нього також зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , яка за вказаною адресою не проживає, а фактично в квартирі також проживають [PERSON] та [PERSON] , хоча вони в цьому житлі не зареєстровані. Згідно висновку № 239-3К-2022 від 03.10.2022 року про незалежну оцінку нерухомого майна, виконаного ПП «Золото Карпат» (а.с. 62), ринкова вартість двокімнатної квартири по [ADDRESS] , площею 51 кв.м., становить 993\~810,00 грн. Суд не приймає до уваги наданий позивачкою звіт про незалежну оцінку від 12.08.2022 року, виконаний ТзОВ «Архекспертус» (а.с. 28-32), згідно з яким вартість двокімнатної квартири по [ADDRESS] , площею 51 кв.м., становить 151 000,00 грн., оскільки метою цього звіту було визначення оціночної вартості спірної квартири для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства, і в ньому міститься застереження щодо використання результатів оцінки тільки за вищезгаданою метою оцінки. При цьому суд вважає безпідставними твердження позивачки про те, що частка відповідача у спільному майні є незначною, оскільки з вищевказаних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що сторони і третя особа [PERSON] є співвласниками спірної квартири [ADDRESS] і частки їх є рівними: по 1/3 за\~кожним. В позовній заяві позивачка зазначила, що спірна квартира є неподільною, а спільне володіння та користування нею є категорично неможливим, оскільки між нею та відповідачем і його сім`єю існують тривалі неприязні стосунки, однак, будь-яких доказів на підтвердження цього суду не надала, зокрема, відсутній висновок експерта про те, що спірна квартира не підлягає поділу, відсутні будь-які докази на підтвердження неможливості спільного користування нею сторонами по справі, докази існування неприязних відносин. Таким чином, позивачка не довела жодної з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України, а також того факту, що припинення права власності відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника та членам його сім`ї. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі\~№ 344/120/16-ц наголосив, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В судовому засіданні встановлено, що позивачка не вносила на депозитний рахунок суду кошти, еквівалентні вартості частки відповідача, право власності на яку вона просить припинити, що є самостійною підставою для відмови в позові. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини в сукупності з наданими доказами, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачка не довела наявності передбачених\~ст. 365 ЦК України\~підстав для припинення права власності відповідача на належну йому частку у спільному частковому майні, а тому в задоволенні позову слід відмовити в зв`язку з безпідставністю заявлених вимог. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Враховуючи наведене, з позивачки на користь відповідача слід стягнути відшкодування понесених ним витрат на надання правової допомоги адвокатом Кажуком В.Б. в розмірі 3\~800,00 грн., оскільки ці витрати підтверджуються актом виконаних робіт від 10.10.2022 року (а.с. 92), є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт,\~часом, витраченим на їх виконання,\~\~ціною позову та значенням справи для відповідача. При цьому суд не вбачає підстав для стягнення з позивачки на користь відповідача 1\~200,00 грн. витрат за надання йому правничої допомоги, пов`язаної з підготовкою до складення позовної заяви, про що зазначено у вищевказаному акті виконаних робіт, так як адвокат Кажук В.Б. надавав правову допомогу відповідачу і позовну заяву не складав. Безпідставною є і вимога відповідача про стягнення з позивачки відшкодування витрат за проведення оцінки квартири, оскільки така оцінка проведена ПП «Золото Карпат» за зверненням відповідача без постановлення судом ухвали про призначення експертизи. На підставі викладено, ст.ст. 21,24,41 Конституції України, ст.ст. 355,358,365 ЦК України,

Outcome: approved