Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

17.02.2022 позивач [PERSON] звернулась до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою, відповідно до якої просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований у реєстрі за № 140314, яким стягнуто з [PERSON] користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРТ», якому ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» відступлене право вимоги на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гороховою Н.В. 05 листопада 2020 року за реєстровим № 482, якому ПАТ «ВіЕйБі БАНК» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 42053 від 25 квітня 2019 року відступлене право вимоги за кредитним договором № 88 від 05 травня 2006 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі БАНК» та [PERSON] . В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем був пропущений строк звернення за вчиненням виконавчого напису позовної давності для звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Крім того, вказує, що відповідачем не було подано нотаріусу документи на підтвердження безспірної заборгованості позивача, на підставі чого [PERSON] звернулась до суду з даним позовом для захисту своїх прав. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2022 справу передано для розгляду судді Садовському К.С. Ухвалою суду від 21.02.2022 позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Копія вказаної ухвали вручена представнику позивача 26.08.2022. 26.08.2022 до канцелярії суду представником позивача подано заяву на виконання вимог ухвали суду від 21.02.2022. 26.08.2022 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява представника [PERSON] адвоката Нікіша Д.С. в якій заявник просить вжити заходів забезпечення позову та зупинити стягнення у виконавчому провадженні №68630412, відкритому на підставі виконавчого напису №140314 вчиненого 11.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФОРТ» заборгованості, шляхом заборони здійснення будь-яких виконавчих дій; виконання ухвали покласти на приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. Ухвалою суду від 29.08.2022 задоволено заяву представника [PERSON] адвоката Нікіша Дмитра Сергійовича про забезпечення позову, зупинено стягнення за виконавчим провадженням № 68630412, відкритим на підставі виконавчого напису №140314 вчиненого 11.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФОРТ» заборгованості у загальній сумі 296\~843,63 гривень та заборони здійснення будь-яких виконавчих дій, до набрання законної сили рішенням у справі. Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Ухвалою суду від 29.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідачі мають право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам\~ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Копія ухвали про відкриття провадження разом із примірником позовної заяви та доданих до неї доказів направлялась судом відповідачу та третім особам. Правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, хоча копія ухвали про відкриття провадження разом із примірником позовної заяви та доданих до неї доказів отримана уповноваженим представником ТОВ «ФК «ФОРТ» 06.09.2022. Правом на подачу пояснень щодо позову треті особи не скористались. До позовної заяви позивачем також додано клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати у приватного нотаріуса Київсього міського нотаріального округу Остапенко Є.М.всі матеріали, на підставі яких ним був виданий виконавчий напис №140314 від 11.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФОРТ» заборгованості. Ухвалою суду\~від 21.11.2022\~клопотання задоволено,\~зобов`язано\~приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М. надати на адресу суду належним чином засвідчені копії матеріалів, на підставі яких був виданий виконавчий напис №140314 від 11.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФОРТ» заборгованості. Копія вказаної ухвали направлялась на адресу нотаріуса, однак виконана не була. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач у судове засідання не з`явилась, до канцелярії суду представником позивача подано заяву про проведення судового засідання без участі позивача та її представника, зазначив, що проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлявся в установленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Треті особи у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлялись. Частиною 1 ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч.3 ст.131 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4\~ст.223 ЦПК України\~ постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 1\~ст. 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 05.05.2008 між [PERSON] та ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено кредитний договір №88, за умовами якого позичальнику було надано кредит в розмірі 14255,00 доларів США грн., зі сплатою 13,0 % річних, строком до 05.05.2011. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] , 12.08.2008 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] . 25.04.2019 між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», який виступає правонаступником ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» був укладений договір № 42053 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. 05.11.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гороховою Н.В. за реєстровим № 482. 11.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 140314, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК ФОРТ», якому ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» (код ЄДРПОУ 41661563) відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гороховою Н.В. 05 листопада 2020 року за реєстровим № 482, якому ПАТ «ВіЕйБі БАНК» (код ЄДРПОУ 19017842) на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 42053 від 25 квітня 2019 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № 88 від 05 травня 2006 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі БАНК» та [PERSON] . Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат». Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме у такому розмірі. Так, вчинення оскаржуваного виконавчого напису здійснено поза межами строку давності, а отже ТОВ «ФК «ФОРТ» не наведені належні та допустимі докази безспірності заборгованості. У відповідності до статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як зазначалось раніше дата закінчення кредитного договору № 88 від 05.05.2006 - 05.05.2011, а із заявою про вчинення виконавчого напису ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» звернулося 12.05.2020, у той час коли позовна давність за цими вимогами спливла 06.05.2014. Отже приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при видачі напису № 140314 не врахував пропуск відповідачем строку загальної позовної давності. В той же час, 22.02.2017 постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в наступній частині: « Пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Київський апеляційний адміністративний суд, при розгляді вказаної справи дійшов висновку про необхідність визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету міністрів України N 662 від 16.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, постановою суду, яка набрала законної сили, було визнано незаконним та нечинним положення правової норми щодо можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, не посвідченому нотаріально. Постановою Верховного суду від 29.01.2019 № 910/13233/17 зазначається, що в зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету міністрів України N 662 від 26.11.2014 до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Укладення кредитного договору № 88 від 05.05.2006 між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] відбулося шляхом підписання договору, без його нотаріального оформлення, а отже виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття. Отже, враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а саме виконавчий напис було вчинено поза строками позовної давності, а також те, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] - такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, слід звернути увагу на те, що вказані вище обставини були встановлені та перевірені судом при розгляді справи №\~640/15289/15-ц за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28.11.2016, яке було залишено без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2018, було відмолено в задоволенні позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» саме у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Крім того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.02.2021 по справі № 640/15289/15-ц вже було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 972 від 12.05.2020, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованості в розмірі 475740 гривень 09 копійки, що виникла по Кредитному договору № 88 від 05 травня 2006 року з відповідними додатками, Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 42053 від 25 квітня 2019 року, укладеного між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», який виступає правонаступником ВАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС». Вказаним судовим рішенням вже було встановлено обставини неможливості вчинення виконавчого напису за Кредитним договором № 88 від 05.05.2006 з підстав спливу 3-річного строку з моменту виникнення права вимоги, а також неможливості вчинення виконавчого напису за кредитним договором, який не був нотаріально посвідчений. Зазначені судові рішення набрали законної сили та є чинними на момент розгляду даної справи. Враховуючи, що вказані судові рішення ухвалені з один і тих самих правовідносин, то вони мають преюдиційне значення для розгляду даної справи. Відповідно ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~\~\~\~\~\~\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2\~статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивача і на підставі наданих суду доказів вважає, що позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, не протиречать закону та підлягають задоволенню. Відповідно до п.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141\~ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір у наступних розмірах: 1) за подання позовної заяви у розмірі 992,40 гривень за заявлену вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; 2) за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 496,20 гривень. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача суми сплаченого нею судового збору, що складає 1 488,60 гривень.

Outcome: approved