Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

12 грудня 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду засобами поштового зв`язку з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 листопада 2012 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом №1011. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 23 листопада 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів. Спільне господарство сторони не ведуть, спорів щодо спільно набутого майна немає. Позивачка вважає, що подальше спільне життя суперечить її інтересам, вона не зацікавлена в збереженні шлюбу, тому просила його розірвати. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від суду від 15 грудня 2022 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в проводити розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позову не заперечував. Інших заяв та клопотань не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23 листопада 2012 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом №1011, під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 23 листопада 2012 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції). Від цього шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 02 квітня 2013 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції), доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 20 червня 2018 року Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області), сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 31 жовтня 2019 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області). За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже,\~зміна шлюбного\~прізвища на\~дошлюбне залежить\~виключно від\~волевиявлення особи\~яка змінила\~своє дошлюбне\~прізвище на\~шлюбне,\~та не\~може залежати\~від бажання\~іншого з\~подружжя. Враховуючи те, що позивачка у своїй заяві від 12 січня 2023 року просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище без змін, суд приходить до висновку про необхідність залишення позивачці прізвища « [PERSON] ». Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Позивач та відповідач у своїх заявах підтвердили суду, що збереження родини не є можливим, клопотань про надання часу на примирення не заявили. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, визнавши заявлені позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі ч.3 ст.105, ст.ст.110, 111, 112\~СК\~України і

Outcome: approved