Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Адвокат Гончарук О.О., який представляє інтереси позивача [PERSON] звернувся до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах захисту дітей Благовіщенської міської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування та призначення піклувальника. Позов до суду мотивовано зі слідуючих підстав: Відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] , являються батьками двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільно відповідачі не проживають, оскільки шлюб між ними було розірвано та подружні відносини між ними припинені. Після розірвання шлюбу спільні діти подружжя залишились проживати зі своєю матір`ю [PERSON] . Посинаючи із 26 січня 2022 року відповідач [PERSON] була затримана та знаходиться під вартою в межах кримінального провадження, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №42022102030000002 від 05.01.2022 року у кримінальному провадженні за ч.4 ст.301-1 КК України. Відповідач [PERSON] разом з своїм співмешканцем розбещувала своїх неповнолітніх дітей та по даному факту було порушено кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №42022102030000002 від 05.01.2022 за ч.4 ст.301-1 КК України. На даний час, відповідач [PERSON] утримується під вартою в Лук`янівському слідчому ізоляторі міста Києва Управління Державної петенціарної служби України. Тривалий час мати дітей [PERSON] з ними не спілкується, вихованням та утриманням не займається, самоусунулася від виховання своїх дітей. Також самоусунувся від виховання, утримання неповнолітніх дітей і їх батько [PERSON] , який не виявляє ніякої турботи, не забезпечують всім їх необхідним, що потрібно для розвитку та життя дітей, тобто батьки неповнолітніх дітей життям самоусунулися від виконання батьківських обов`язків. З січня 2022 року по даний час діти [PERSON] та [PERSON] проживають у місті Благовіщенське Кіровоградської області разом зі своєю бабусею [PERSON] - матір`ю відповідача [PERSON] , яка опікується дітьми з моменту їх народження, здійснює за ними догляд виховує, піклувалася про них, що робить і до цього часу. В зв`язку з чим, позивач [PERSON] вимушена була звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав відповідачів відносно двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 25.10.2022 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області винесено ухвалу про відкриття провадження в загальному порядку з призначенням підготовчого судового засідання. 20.12.2022 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду. Адвоката Гончарук О.О., позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідачів підтримують у повному обсязі та просять розглядати справу у їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена, відзиву, клопотань до суду не надсилала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи у його відсутності. Від представника третьої особи - служби у справах захисту дітей Благовіщенської міської ради до початку судового засідання надійшло клопотання, яким просить розглядати справу у його відсутності, не заперечую щодо задоволення позову та надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх двох неповнолітніх дітей. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] - його батьками значаться [PERSON] та [PERSON] ( а.с.11). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] - її батьками значаться : [PERSON] та [PERSON] ( а.с.10). Згідно акту обстеження умов проживання №44 від 29.08.2022 року сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вбачається. що будинок приватизований та знаходиться у власності [PERSON] , який є чоловіком позивача [PERSON] та дідусем неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . Будинок складається з 6 кімнат. Умови проживання в будинку гарні, діти мають окремі кімнати, в яких чисто та охайно. Діти забезпечені шкільним приладдям, одягом та взуттям. Стосунки в сімї дуже гарні та доброзичливі ( а.с.19). Відповідач [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, утримується під вартою у Лук`янівському слідчому ізоляторі в межах кримінального провадження, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №42022102030000002 від 05.01.2022 року у кримінальному провадженні за ч.4 ст.301-1 КК України ( 68-77). Відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання двох неповнолітніх дітей, не цікавиться їхнім життям, не забезпечує дітей матеріально та своєю заявою не заперечує щодо позбавлення його батьківських дітей ( а.с. 58 - 59). Представником Благовіщенської міської ради надано суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів ( а.с.64). Приймаючи рішення, суд керується наступним Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007п №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги відсутність відзиву відповідача [PERSON] , відсутність відзиву та заяву відповідача [PERSON] , якою він не заперечую щодо позбавленні його батьківських прав, суд вважає встановленим, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо виховання, утримання двох неповнолітніх дітей, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікування та спілкування, що негативно впливає на дітей. Відповідно до ч.1 ст.19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком і матір`ю своїми батьківськими обов`язками відносно двох неповнолітніх дітей, що знайшло своє підтвердження наданими суду доказами, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дітям спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст.150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню двох неповнолітніх дітей що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення їх батьківських прав. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх обов`язків, оскільки останні не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на фізичний та психологічний розвиток дітей як складову виховання, а тому позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про встановлення опіки над неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] та призначення [PERSON] їх опікуном, суд виходить з такого. Статтею 243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка над дітьми, позбавленими батьківського піклування, які не досягли чотирнадцяти років, встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. У статті 58 ЦК України зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Згідно з ч. 3 ст. 60 цього Кодексу суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Частиною 4 статті 167 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина-сирота - це дитина, в якої померли чи загинули батьки, а також діти, позбавлені батьківського піклування, це зокрема діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Оскільки судом задоволені позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей, суд враховуючи інтереси неповнолітніх дітей суд прийшов до висновку про доцільність призначення їх опікуном бабусю [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Визначаючи розмір витрат на оплату послуг адвоката,

Outcome: approved