Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

10.11.2022 представник позивача звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача, в якому просить стягувати [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення їх дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку; здійснити розподіл судових витрат. Позов мотивований тим, що 25.04.2017 сторони уклали шлюб. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають із позивачкою. Відповідач є фізично здоровим та працездатним, відтак є спроможним надавати матеріальну допомогу позивачці. Відповідач проживає та офіційно працює у Федеративній Республіці Німеччина, де отримує регулярний дохід в сумі близько 2 000 євро щомісяця. На думку позивача, необхідним та достатнім розміром аліментів на утримання, які підлягають стягненню з відповідача, є грошові кошти в розмірі 3 000 грн. на місяць (а.с.1-6). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 10.11.2022 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.29). Ухвалою суду від 11.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.32) Позивач у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила здійснювати розгляд без її участі та участі її представника, за наявними у матеріалах справи доказами. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечують (а.с.1-6). Також 09.01.2023 представник позивача [PERSON] - адвокат Якубовський О.О. подав письмову заяву про проведення розгляду даної справи за їхньої відсутності, позов підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Розгляд просять провести за наявними у матеріалах справи доказах. Відповідач повторно неодноразово у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи на останню відому адресу за місцем реєстрації, так і через оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень статтей 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як сторони в судове засідання, призначене на 09.01.2023 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч.6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 25.04.2017 серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.04.2017, про що складено відповідний актовий запис №561. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 14.05.2021 серії [NUMBER] [PERSON] , народилася [INFO] , про що було складено відповідний актовий запис №1011. Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області від 23.01.2018 серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , про що було складено відповідний актовий запис №198. Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.12). Згідно копій довідок №507 та №7563 про реєстрацію місця проживання осіб, місце проживання [PERSON] та [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.25, 28). Згідно копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). За змістом положення статті 84 СК України дружина має право на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Суд звертає увагу, що у СК України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. При цьому, суд при прийнятті рішення враховує прожитковий мінімум та кошти, що необхідні на життєві потреби особи. Слід зазначити, що аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Суд при прийнятті рішення в кожному конкретному випадку має виходити із матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Як встановлено судом, позивач не працює, здійснює догляд за малолітніми дітьми, зокрема за сином їй матеріально важко утримувати себе. Відповідач батько відповідних коштів на утримання дружини добровільно не надає. Докази про доходити відповідача відсутні. За наведених обставин, враховуючи потреби позивача та те, що їх спільна з відповідачем дитина - [PERSON] ,[INFO] , проживає разом з матір`ю, остання не в змозі працевлаштуватися, так як доглядає за дитиною, що не досягла трирічного віку, її доходів, не достатньо для самостійного утримання, відповідач є молодою, працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьох років, суд дійшов переконання, що розмір аліментів, який просить стягнути позивач з відповідача на своє утримання є завищеним, та поставить відповідача в скрутне матеріальне становище. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Відтак, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в цій частині частково, про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти у сумі 2 000 грн., оскільки така сума є розумною та обґрунтованою. Усі інші доводи і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні та не надали можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до вимог ст. 79 СК України аліменти на дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, 10.11.2022. У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Що стосується стягнення судових витрат, то суд виходить з наступного: За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Представник позивача - адвокат Якубовський Олександр Олександрович здійснює діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №736, виданого на підставі рішення Івано-Франківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 31.10.2010 №37 (а.с.7). ордеру на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № 294 від 02.11.2022 у Івано-Франківському міському суді Івано-Франківської області (а.с.8). Згідно копії акту здачі-прийняття виконаних робіт від 08.11.2022, адвокат Якубовський О.О. виконав, а клієнт [PERSON] прийняла наступну правову допомогу, згідно договору про надання правової допомоги №294 від 02.11.2022 на складання проекту позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Сторони погодили, що вартість однієї години наданої правової допомоги складає 1000 грн. Вартість складання проекту позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, становить 2 000 грн. (а.с.23). Відповідно до копії квитанції №456221 по договору про надання правової допомоги № 294 від 02.11.2022 вартість послуг правової допомоги складає 2000 грн. (а.с.24). Виходячи із наведеного, оскільки судом встановлено, що позивачем [PERSON] 02.11.2022 було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Якубовським О.О., а представник позивача, в свою чергу, відповідно до ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України в тексті позову, просив стягнути такі витрати з сторони відповідача. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою. Виходячи із встановленої реальності участі адвоката та його необхідності, а також беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн., які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved