Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Виконавчий комітет Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого зазначивши, що на первинному обліку Служби у справах дітей виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району з 07.05.2021 року перебуває дитина [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка залишилася без батьківського піклування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Лохвицької міської ради від 07.05.2021 року № 124 «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » дитина була відібрана у матері [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини. На підставі заочного рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 02 серпня 2021 року, дитина [PERSON] . [INFO] , відібрана без позбавлення батьківських прав у матері [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Лохвицької міської ради від 21.09.2021 року № 275 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] » дитині наданий відповідний статус. Рішенням виконавчого комітету Лохвицької міської ради від 21.09.2021 року № 277 «Про створення прийомної сім`ї [PERSON] , [PERSON] та влаштування до неї дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] », дитина влаштована в прийомну сім`ю, де проживає по теперішній час. За час перебування дитини в прийомній сім`ї мати жодного разу не відвідувала дитину, її життям та здоров`ям не цікавилася, матеріально її не утримувала. До Служби у справах дітей виконавчого комітету Лохвицької міської ради [PERSON] не зверталася. Забезпеченням фундаментальних потреб та вихованням дитини в повній мірі займаються прийомні батьки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 10.08.2022 року складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Лохвицької міської ради, умови проживання прийомної сім`ї задовільні. В дитини є місце для сну, занять, проведення дозвілля, фундаментальні погреби дитини забезпечені в повній мірі. Для її повноцінного розвитку та виховання створені належні умови. Відповідно до характеристики старости Бодаквянського старостинського округу, [PERSON] із квітня 2021 року проживає за адресою: [ADDRESS] . Проживає разом із матір`ю [PERSON] , братом [PERSON] та дядьком [PERSON] . Офіційно не працевлаштована, працює по найму у односельчан. За місцем проживання характеризується як безвідповідальна, не комунікабельна, не товариська, має обмежене коло спілкування. Характеризується як така, що зловживає слабоалкогольними спиртними напоями. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 07.09.2022 року, складеного депутатом Заводської міської ради Міхури В.Д., членами сім`ї комісії в доступі до житлового приміщення було відмовлено, тому обстежити умови проживання неможливо. Згідно інформації Лохвицького відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) не перебуває виконавче провадження стосовно стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] . 13 вересня 2022 року питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини. [PERSON] , [INFO] розглядалося на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Лохвицької міської ради. [PERSON] на засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином, будь-яких контактів уникає, на співпрацю налаштована агресивно, причини, що перешкоджали належному виконанню батьківських обов`язків не усунула, умов для повернення дитини не створила, що можна розцінювати як ухилення від виконання батьківських обов`язків. Просять суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 11.10.2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 27). Ухвалою суду від 21.11.2022 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 59). В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача- Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (а.с. 59). Відповідач [PERSON] причини неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладення слухання справи, відзиву на позов до суду не надавала. Сповіщалався про дату та час судового засідання за адресою її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням з відповідною відміткою (а.с. 55, 58). Представник третьої особи- Служби у справах дітей Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Полтавської області, треті особи [PERSON] , [PERSON] через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги просять задовольнити (а.с. 60, 61, 62). Згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, а також за наявності згоди позивача, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання і у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Дитина перебуває на первинному обліку Служби у справах дітей виконавчого комітету Лохвицької міської ради Миргородського району з 07.05.2021 року, як дитина, яка залишилася без батьківського піклування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Лохвицької міської ради від 07.05.2021 року № 124 «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » дитина була відібрана у матері [PERSON] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини (а.с. 9). На підставі заочного рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 02 серпня 2021 року, дитина [PERSON] . [INFO] , відібрана без позбавлення батьківських прав у матері [PERSON] (а.с. 10-11). Рішенням виконавчого комітету Лохвицької міської ради від 21.09.2021 року № 275 «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] » дитині наданий відповідний статус (а.с. 12). Рішенням виконавчого комітету Лохвицької міської ради від 21.09.2021 року № 277 «Про створення прийомної сім`ї [PERSON] , [PERSON] та влаштування до неї дитини, позбавленої батьківського піклування [PERSON] », дитина влаштована в прийомну сім`ю, де проживає по теперішній час (а.с. 13-14, 22-23). За час перебування дитини в прийомній сім`ї мати жодного разу не відвідувала дитину, її життям та здоров`ям не цікавилася, матеріально її не утримувала. До Служби у справах дітей виконавчого комітету Лохвицької міської ради [PERSON] не зверталася. Забезпеченням фундаментальних потреб та вихованням дитини в повній мірі займаються прийомні батьки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 10.08.2022 року складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Лохвицької міської ради, умови проживання прийомної сім`ї задовільні. В дитини є місце для сну, занять, проведення дозвілля, фундаментальні погреби дитини забезпечені в повній мірі. Для її повноцінного розвитку та виховання створені належні умови (а.с. 16). Відповідно до характеристики старости Бодаквянського старостинського округу, [PERSON] із квітня 2021 року проживає за адресою: [ADDRESS] . Проживає разом із матір`ю [PERSON] , братом [PERSON] та дядьком [PERSON] . Офіційно не працевлаштована, працює по найму у односельчан. За місцем проживання характеризується як безвідповідальна, не комунікабельна, не товариська, має обмежене коло спілкування. Характеризується як така, що зловживає слабоалкогольними спиртними напоями (а.с. 15). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] від 07.09.2022 року, складеного депутатом Заводської міської ради Міхури В.Д., членами сім`ї комісії в доступі до житлового приміщення було відмовлено, тому обстежити умови проживання неможливо (а.с. 18). Згідно інформації Лохвицького відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) не перебуває виконавче провадження стосовно стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] (а.с. 17). Рішенням Виконавчого комітету Лохвицької міської ради як органу опіки та піклування № 159 від 13.09.2022 року затверджений висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 19, 20-21). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав- це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо малолітньої дочки є наслідком винної поведінки відповідачки і підставою для позбавлення її батьківських прав. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved