Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

23 листопада 2022 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли матеріали по цивільній справі за підсудністю від Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 24 листопада 2022 року ухвалою суду провадження по справі відкрито та призначено до розгляду. 06 грудня 2022 року ухвалою суду цивільну справу призначено до судового розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] , [INFO] , народилася від шлюбу [PERSON] , 1978 року народження та [PERSON] , доводиться їй онукою, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини та свідоцтвом про народження її матері, її доньки [PERSON] . ЇЇ донька, мати дитини [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до Наказу № 12 Служби у справах дітей Виконкому Саксаганської районної у місті ради від 15 .02.2022 року «Про тимчасове влаштування дитини, яка залишилася без батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] » неповнолітня [PERSON] тимчасово влаштована в сім`ю рідної баби [PERSON] , 1948 року народження, за адресою: [ADDRESS] на період налагодження взаємовідносин між батьком, гр. [PERSON] та донькою [PERSON] . На теперішній час онука [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем, своєю бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . У зв`язку з військовою агресією росії на території України та все частішими обстрілами м. Кривого Рогу з боку рашистів, виникла гостра необхідність вивезти нашу онуку в Великобританію, де перебуває наша невістка [PERSON] , [INFO] , яка надала згоду на утримання неповнолітньої [PERSON] та опікування нею, у зв`язку з чим подано заявку до Міністерства внутрішніх справ Великобританії. Відповідно до листа Міністерства внутрішніх справ Великобританії № 34-34-6449-1466-4902 [PERSON] необхідно надати дозвіл батька на виїзд дитини за кордон. 30 серпня 2022 року позивач з [PERSON] звернулися до батька нашої онуки [PERSON] із проханням до 05.09.2022 року надати [PERSON] нотаріально завірений дозвіл на виїзд дитини до Великобританії на термін у 6 місяців на час війни. Маємо підтвердження, що [PERSON] наш лист отримав, але на теперішній час на нього ніяк не відреагував , з нами не зв`язався, дозвіл дитині на виїзд до Великобританії не надав. Мої намагання скористатися можливістю самостійно вирішити питання тимчасового виїзду неповнолітньої дитини за кордон не дали позитивного результату, тому я змушена звернутися за вирішенням спору до суду. Вважає, що така позиція відповідача, батька дитини, шкодить інтересам його неповнолітньої доньки, створює небезпечні умови для її життя у прифронтовому місті, яке кожного дня обстрілюється. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, оскільки країни Євросоюзу вимагають офіційний письмовий дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини. Крім зазначених підстав у позові, позивач додала, що її онука постійно проживає з нею та дідом, вони повністю забезпечують її всім необхідним, батько дитини з донькою не спілкується, зустріч з нею не шукає, матеріально її не підтримує взагалі, життям дитини не цікавиться. Пенсія по втраті матері повністю отримується батьком дитини, в нього знаходиться картка, на яку заходять щомісячно кошти, якими він розпоряджається самостійно. ЇЇ онука має високий рівень англійської мови, приймала участь неодноразово в спеціалізованих конкурсах, тому вона прагне вивезти дитину до Великобританії, де її онука зможе продовжити навчання. Крім того, [PERSON] знаходилася в лікарні в Києві, де батько її взагалі не відвідував. Навіть представники Служби в справах дітей особисто зверталися до батька, щоб повернути дитячі речі, які знаходилися у нього. На теперішній час нічого не повернуто. Було вжито всі можливі заходи для вирішення питання мирним шляхом, для того, щоб дитина виїхала до Великобританії за згодою батька. Зараз у Великобританії проживають її невістка (дружина сина) з дітьми, які також виїхали в зв`язку з агресією російської федерації. У невістки є житло, яке перебуває в оренді. Діти сина, її онуки, зараз мають змогу повноцінно навчатися, оскільки офіційно влаштовані в навчальні заклади. ЇЇ невістка має дуже добрі родинні стосунки з [PERSON] , та надала свою згоду на проживання дитини в її сім`ї. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов в повному обсязі, просила його задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив, в якому просить позивні вимоги залишити без задоволення. В обґрунтування відзиву вказав, що батько дитини - [PERSON] бачить загрозу основним правам та інтересам своєї доньки, оскільки в позовній заяві не вказано та не надано доказів існування належного місця проживання, місця навчання, джерел харчування та надання належного одягу. Батько дитини має всі підстави не довіряти особам, які намагаються вивезти дитину за кордон на проживання у людей, із якими [PERSON] не підтримує будь-яких контактів, при цьому позивач не вказує адреси, за якою буде перебувати дитина у разі надання судом дозволу та доказів підтвердження наміру повернути дитину на територію України. Крім того, відповідач [PERSON] надав пояснення, що заперечує проти виїзду дитини за кордон. Щодо пенсії по втраті, вказав, що не витрачає її, вона знаходиться на картці, заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Представник відповідача по справі також заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на відзив. Від представника третьої особи- органу опіки та піклування виконкому Саксаганскьої районної у місті ради надійшла заява, відповідно до якого розгляд справи просить проводити без участі представника служби у справах дітей. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надала пояснення, що для виїзду до Великобританії потрібна віза, та щоб її отримати необхідно отримати дозвіл на виїзд від батька дитини, який він не дає. Марія знаходиться зараз у небезпеці, оскільки збройна агресія з боку російської федерації не закінчилися. У Великобританії в неї є договір оренди, вона може забезпечити [PERSON] необхідний рівень життя поки триває війна. Всі родити бажають, щоб [PERSON] продовжила навчання, оскільки вона вчиться дуже добре. Особисто в неї з [PERSON] дуже гарні стосунки, вона вважає її членом своєї родини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , народилася від шлюбу [PERSON] , 1978 року народження та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). На день звернення до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, тобто 20.09.2022 року дитина [PERSON] , [INFO] , ще не досягла 16-річного віку. [PERSON] - мати [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Наказом Служби у справах дітей Виконкому Саксаганської районної у місті ради № 13 від 15.02.2022 року встановлено, що відповідно до акта органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку м. Харкова від 19.12.2021, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , була доставлена до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 16» без супроводу батьків у зв`язку з тим, що дівчина звернулась до ВП № 1 Харківського ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області із повідомленням щодо вчинення її батьком насилля відносно неї; - мати дитини, гр. [PERSON] , померла [INFO] (актовий запис від 03 липня 2012 року № 1109, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області; - відповідно до повідомлення слідчого СВ ВП № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області від 28. 12. 2021 № 119/66-21-1523, на розгляді перебуває кримінальне провадження № 1/021221180001523 за фактом домашнього насильства щодо дитини [PERSON] , за ознаками злочину, передбаченого ст. 126 і КК України; - рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 15 лютого 2022 року № 24 вирішено: недоцільним повертати неповнолітню [PERSON] , [INFO] , на виховання батькові гр. [PERSON] ; доцільним на період налагодження взаємовідносин між батьком, гр. [PERSON] та донькою [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштувати зазначену дитину в сім`ю рідних бабусі, гр. [PERSON] та дідуся, гр. [PERSON] . Служби у справах дітей Виконкому Саксаганської районної у місті ради вирішила: тимчасово влаштовано неповнолітню [PERSON] , в сім`ю рідної баби гр. [PERSON] , 1948 р.н., за адресою: [ADDRESS] , на період налагодження взаємовідносин між батьком [PERSON] та донькою [PERSON] (а.с.9-10). Наразі дитина проживає разом бабусею, [PERSON] та дідусем, [PERSON] , на підтвердження наданий акт, підписаний сусідами (а.с.11). Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Згідно Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» усі громадяни України мають право на виїзд за кордон. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України віл 27.01.1995 року № 57 Виїзд громадян, які не досягай 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків з нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого із батьків із зазначенням в ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого із батьків у разі пред`явлення зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.02.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з пунктом 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 № 231 оформлення паспорта (проїзного документа) здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Тимчасовий виїзд дитини за кордон на підставі рішення суду передбачений законодавством та має відповідати найкращим інтересам дитини. Відповідний дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період і у визначену країну, з визначенням його початку й закінчення. Наведене узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18). Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18) зроблено висновок, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Отже, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Статтями 7, 155 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Крім того, слід зауважити, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення указом Президента № 64 військового стану з 5:30 ранку 24 лютого 2022 року і ці обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб, внаслідок настання таких форс-мажорних обставин. За теперішніх умов слід брати до уваги також передбачені ст. 6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року такі принципи, як невід`ємність і пріоритет права на життя дитини (на державу покладається обов`язок забезпечити виживання і розвиток дитини), а тому при вирішенні спору суд має діяти саме як держава. Суд вважає, що інтереси батьків мають право на реалізацію такою мірою та в такий спосіб, які відповідатимуть саме інтересам забезпечення повноцінного розвитку та зростання неповнолітньої дитини. Відповідач не надав доказів, які б свідчили про те, що ним особисто зроблено для створення належних умови задля забезпечення та гарантування повноцінного, здорового, гармонійного розвитку його дитини. Натепер загроза життю дитини в разі перебування її в Україні не минула. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , до Великобританії із зазначенням певного періоду, на який видається такий дозвіл, а саме: на шість місяців, починаючи з дня набрання законної сили судового рішення, є доцільними для дитини та відповідатиме найкращим інтересам дитини. Суд вважає за необхідне відмовити в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки до матеріалів справи не долучені докази щодо даного виду витрат. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Таким чином, витрати на оплату судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, що складає 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Outcome: partial