Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

14.11.2022 до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , у якій позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником квартири за адресою [ADDRESS] , у якій, окрім чоловіка та сина позивача, зареєстроване місце проживання має відповідач. Понад 4 роки відповідач не проживає у вказаній квартирі, покинула місце реєстрації добровільно, не приїздить, перешкод у проживанні відповідача позивачем не чинилося, участі у оплаті комунальних послуг та утриманні житла відповідач не приймає, у зв`язку з чим позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.11.2022 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач належним чином повідомлена про розгляд даної справи в суді, про що свідчить зворотне повідомлення, з якого вбачається, що відповідачем одержано копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками. Відзив до суду не надходив. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини дійшов наступного висновку. [PERSON] є власником житлового приміщення за адресою [ADDRESS] /а.с.13/. У даному житлі зареєстроване місце проживання має [PERSON] /а.с.10-12,14/. Починаючи з 01.02.2021 [PERSON] не проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Актами про не проживання особи за місцем реєстрації, підписаними жителями будинку за адресою [ADDRESS] , засвідчені Головою правління ОСББ «Кут» (далі -Акти) /а.с.15,16,17,18,19/. Як зазначає ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі, що належить позивачу на праві власності, однак фактично не проживаючи за місцем реєстрації тривалий час, що підтверджується Актами, порушує її права та законні інтереси, як власників на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном. Враховуючи, що реєстрація відповідача порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися її власністю, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно визнати такою, що втратила право користування квартирою за адресою [ADDRESS] , а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати стягнути з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved