Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

В липні 2022 року позивач звернулась до суду з позовом до Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позову, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимоги, позивач вказала, що з 01 вересня 2019 року вона працювала в Хмельницькому університеті управління та права імені Л.Юзькова на посаді доцента кафедри теорії та історії держави і права за основним місцем роботи на повну ставку, а також з 15 квітня 2019 року на посаді завідувача відділу аспірантури та докторантури на 0,5 ставки на умовах сумісництва. 17 вересня 2021 року вона отримала множинні переломи гомілки, в зв`язку з чим 27 вересня 2021 року їй було проведено операцію шляхом хірургічного втручання. 12 січня 2022 року рішенням медико-соціальної експертної комісії лікування їй було продовжене на невизначений період. Лікування наслідків перелому гомілки в неї тривало до 09 травня 2022 року в Чемеровецькій багатопрофільній районній лікарні. Як ускладнення від отриманого перелому в неї виникло урологічне захворювання, яке вона доліковувала та оперувала в Хмельницькій обласній лікарні з 10 по 27 травня 2022 року. Кожного разу при продовженні лікування їй, як застрахованій особі, відкривався електронний листок непрацездатності та передавався до її роботодавця. 26 травня 2022 року вона дізналася, що її звільнено з роботи ще 23 лютого 2022 року за ч.5 ст.40 КЗпП України. Вважає звільнення її з роботи незаконним, враховуючи наступне. Відповідно до ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Факту відсутності на роботі більш як чотири місяці підряд внаслідок тимчасової непрацездатнсті вона не заперечує. Однак, звільнення її за ч.5 ст.40 КЗпП відбулося без згоди первинної профспілкової організації, членом якої вона є. Про розгляд питання її звільнення на засіданні профспілки, як і про саме звільнення жодним із засобів комунікації (телефоном, укрпоштою, електронною поштою тощо) її не було попереджено. Згідно наказу про звільнення з посади доцента кафедри теорії та історії держави і права від 23.02.2022 р. №60-к, підставою для звільнення стали листки непрацездатності та службова записка в.о. декана юридичного факультету [PERSON] , а не рішення профспілки. Також даний наказ не має віз погодженння голови профспілки [PERSON] та профільного проректора. Під час знаходження на лікарняному вона була на постійному зв`язку із працівниками університету, проте, ніхто їй не говорив про намір звільнити її із роботи. Згідно наказу про звільнення з посади завідувача відділу аспірантури та докторантури від 23.02.2022 р. № 61-к, яку вона займала на умовах сумісництва, підставою для звільнення стали листки непрацездатності та службова записка проректора з наукової роботи [PERSON] . Відповідно до ст. 43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках звільнення з суміщуваної роботи у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв`язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством. Для виконання обов`язків завідувача відділу аспірантури та докторантури на час її відсутності було призначено доцентку кафедри конституційного, адміністративного та фінансового права [PERSON] саме на умовах сумісництва. Окрім цього, у відділі аспірантури та докторантури вона працює з березня 2011 року, на посаді завідувача відділу аспірантури та докторантури з квітня 2019 року, має досвід у роботі спеціалізованих вчених рад по захисту дисертацій, досвід опонування. Під час її перебування на лікарняному до неї неодноразово зверталися аспіранти та особа, відповідальна за діяльність разових спеціалізованих вчених рад [PERSON] з проханнями роз`яснити їм окремі аспекти роботи аспірантури, зокрема порядок посеместрової оплати за навчання, порядок переривання навчання, порядок відрахування, підготовки документів до захисту, оскільки не отримували належних консультацій, а документи, зроблені [PERSON] , їй доводилося переробляти. Тому звільнення її з посади завідувача відділу аспірантури та докторантури вважає необгрунтованим та таким, що прямо порушує вимоги ст. 43-1 КЗпП України. Згідно ст.47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ст.83 КЗпП України, у разі звільнення працівника, йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи. У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів закладів освіти, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за невикористані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості. Ст.116 КЗпП України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому, від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, роботодавець в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Слід додати, що про звільнення вона дізналася лише 26 травня 2022 року, хоча всі шляхи комунікації з нею для роботодавця були доступні. З наказом про звільнення вона ознайомилася лише 10 червня 2022 року. На розрахунковому листі, який вона отримала у цей же день, не було візи відповідальної посадової особи, яка його готувала, а зі зробленого аналізу сум можна зробити висновок, що нараховані вони не правильно. По викладацькій роботі, згідно вимог ст. 83 КЗпП України, повинно бути оплачено 56 днів, а не 34, як вказано у розрахунковому листі. Крім того, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, в день звільнення їй не було проведено виплату всіх належних сум, оскільки, згідно розрахункового листа, за Університетом залишився борг в сумі 8594,03 грн. Окрім вищезазначеного, Хмельницьким університетом управління та права імені Леоніда Юзькова не було подано у Фонд соціального страхування заяв-розрахунків щодо оплати листів непрацездатності в період з 24 лютого по 27 травня 2022року. Згідно запиту інформації до Хмельницького міського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, останнім поданим та профінансованим є лист непрацездатності № 278176-2006100512-1 з 04 по 23 лютого 2022 року. Такими діями роботодавцем порушено вимоги ч.2 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р., де вказано, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій, виплачується Фондом застрахованим особам, починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Окрім того, враховуючи те, що в період війни вона залишилася після двох перенесених операцій без засобів для існування, оскільки робота в Хмельницькому університеті управління та права імені Леоніда Юзькова була єдиним джерелом доходу, маючи на утриманні малолітню дитину віком 10 років, вона зазнала значних моральних страждань, що змусило її прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, суму яких вона оцінює у 20 тисяч гривень. При таких обставинах слід зробити висновок, що під час звільнення її з роботи керівництво закладу вищої освіти діяло упереджено, а сама процедура проведена формально з допущенням ряду порушень. 17.08.2022 року позивач подала до суду заяву по збільшення позовних вимог в якій зазначила, що відповідно до п.1 ч.2 ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 р., роботодавець зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом. Відповідно до п.2 ч.5 ст.15 Закону, роботодавець несе відповідальність за несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом та, відповідно до п.4 ч.5 ст.15, відповідає за шкоду, заподіяну застрахованим особам або Фонду внаслідок невиконання або неналежного виконання обов`язків, визначених цим Законом. Тому, оскільки її страховий випадок не є завершеним, а подача заяв-розрахунків на фінансування до робочого органу фонду припинилася, то зазначене свідчить по те, що роботодавцем Хмельницьким університетом управління та права імені Леоніда Юзькова грубо порушено вимоги чинного законодавства щодо соціального захисту, а саме щодо обов`язку інформувати Фонд соціального страхування щодо продовження її лікування з 24.02.2022 р., що, як наслідок, призвело до недоотримання нею, як застрахованою особою, належних сум соціальних виплат. Відповідач зобов`язаний був подати заяви-розрахунки на оплату лікарняних за посадою викладача з 24.02.2022 р. по 27.05.2022 р., а за посадою завідувача відділу аспірантури та докторантури - з 23 по 27 травня 2022 року. Крім наведеного, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 затверджено перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, в тому числі посади науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів ІІІ-ІУ рівня акредитації, серед яких, зокрема, зазначені посади доцента і завідувача аспірантурою. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Частина шоста зазначеної статті містить норми спеціальної дії та фіксує, що надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Такий порядок визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам» від 14.04.1997 № 346. У Додатку до вказаного Порядку зазначено, що тривалість відпустки завідувача аспірантури, що одночасно виконує в цьому закладі освіти педагогічну роботу обсягом не менше як 1/3 відповідної річної норми, становить 56 календарних днів (абзац 3 розділу IV Додатку). В абзаці 5 пункту 2 Порядку зазначено, що особам, які працюють в установі на умовах неповного робочого часу, у тому числі особам, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, надається щорічна основна відпустка повної тривалості. Статтею 56 КЗпП України передбачено, що робота на умовах неповного робочого часу не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівника. До стажу роботи, який дає право на щорічну відпустку, зараховується час фактичної роботи (у т.ч. при неповному робочому часі) протягом робочого року, за який надається відпустка (ч.1ст.82 КЗпП України і п.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про відпустки»). Таким чином, обмежень щодо тривалості відпустки працівника з неповним робочим часом законодавством не передбачено. Тобто тривалість щорічної основної відпустки за посадою завідувача аспірантури, яку вона виконувала за сумісництвом на 0,5 ставки, повинна становити 56 днів. На посаду завідувача відділу аспірантури та докторантури її було призначено з 15 квітня 2019 року наказом ХУУП від 12.04.2019 № 128-к. За весь час перебування на посаді відповідними наказами по університету їй щорічно надавалася відпустка за вказаною посадою тривалістю 28 календарних днів. У зв`язку з викладеним вважає, що за час її роботи на посаді завідувача відділу аспірантури та докторантури нею не були у повній мірі використані належні їй дні основної відпустки за 2019-2021 роки загальною тривалістю 56 днів - за період з 15 квітня 2019 р. по 14 квітня 2020р. - за період з 15 квітня 2020 р. по 14 квітня 2021 р. У пункті 6 Порядку зазначено, що у разі звільнення керівних працівників закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічних, науково-педагогічннх працівників та наукових працівників їм виплачується грошова компенсація за всі не використані ними дні щорічної основної відпустки. За період 2021-2022 року нею не використано жодного дня відпустки за посадою доцента кафедри теорії та історії держави і права, і за посадою завідувача відділу аспірантури, зважаючи на наявність невикористаної відпустки за посадою завідувача відділу аспірантури та докторантури за 2019-2020 роки загальною тривалістю 56 днів, а також факт наявності стажу роботи в установі більше 10 місяців, вважає, що під час здійснення розрахунку при звільненні відповідач повинен був нарахувати компенсацію за невикористанні дні відпустки тривалість 56 днів за посадою доцента кафедри теорії та історії держави і права та тривалістю 112 днів за посадою завідувача відділу аспірантури та докторантури, а не пропорційно відпрацьованому часу, як це було здійснено відповідачем. З врахуванням наведеного, заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить: поновити її на посаді доцента кафедри теорії та історії держави і права та на посаді завідувача відділу аспірантури та докторантури Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова; стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу; стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 20 тисяч гривень; зобов`язати відповідача подати до Фонду соціального страхування України заяви-розрахунки по оплаті електронних листів тимчасової непрацездатності; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок компенсації за невикористані відпустки за посадами доцента кафедри теорії та історії держави і права та на посаді завідувача відділу аспірантури та докторантури відповідно до повної їх тривалості. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити з підстав, викладених в позові. Позивач суду пояснила, що вона дійсно перебувала на лікарняному більше чотирьох місяців, проте відповідач не попереджав її про звільнення, і звільнення в даному за п.5 ст.40 КЗпП України є правом роботодавця, а не обов`язком. В наказі про її звільнення відсутнє формулювання щодо неможливості перерозподілу її обов`язків чи прийняття іншого працівника на посаду за строковим договором. Відповідачем не надано доказів, що її звільнення це виробнича необхідність. Лікарняні їй оплачено до дня звільнення. Щодо відпустки на посаді завідувача відділу аспірантури та докторантури за сумісництвом, то вважає, що відпустка повинна була надаватись їй 56 днів, оскільки будь-яких обмежень законодавством не встановлено. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, оскільки він необґрунтований та такий, що не підлягає задоволенню. Позивач перебувала на лікарняному більш як чотири місяці, згода профспілкового комітету отримана, а тому звільнення мало законну підставу. Позивачу було направлено копії наказів про звільнення з роботи разом з розрахунковим листом на її адресу зазначену в контракті. При звільнені позивачу було нараховано компенсацію за невикористані дні відпустки. Щодо вимог про оплаті лікарняних, то з часу звільнення вони є неналежним відповідачем і позивачу необхідно звертатись до Фонду соціального страхування. Необґрунтовано позивачем і вимога про стягнення моральної шкоди. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.2019 року між Хмельницьким університетом управління та права імені Леоніда Юзькова та [PERSON] було укладено Контракт №298 з доцентом кафедри, згідно якого [PERSON] було призначено на посаду доцента кафедри теорії та історії держави і права Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова з 01 вересня 2019 року по 31 серпня 2022 року. Згідно п.6.1 Контракту, він може бути припинений або розірваний з підстав, передбачених чинним законодавством та умовами самого контракту, зокрема підставою для розірвання контракту є: ініціатива Університету до закінчення строку дії контракту на умовах, передбачених законодавством (статті 40, 41 Кодексу законів про працю України). Пунктом 4.4. Контракту сторони передбачили, що Доценту кафедри надається основна щорічна оплачувана відпустка тривалістю 56 календарних днів. Під час надання щорічної оплачуваної відпустки виплачується матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі одного посадового окладу. Також наказом ректора Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова №128-к від 12.04.2019 року [PERSON] було переведено з 15 квітня 2019 року з посади фахівця другої категорії відділу аспірантури та докторантури на посаду завідувача відділу аспірантури та докторантури, на умовах сумісництва, за десятим тарифним розрядом та встановлено неповний робочий день (4 години) із розрахунку 0,5 ставки завідувача відділу, з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу, доплатою за науковий ступінь кандидат наук у розмірі 15% від половини посадового окладу та надбавкою за вислугу років у розмірі 10% від половини посадового окладу. Згідно витягу з Електронного реєстру листків непрацездатності, виданого Пенсійним фондом України, [PERSON] перебувала на лікарняному з 17.09.2021 року по 27.05.2022 року. Перебування позивача на лікарняному також підтверджується Табелями обліку робочого часу працівників відділу аспірантури та докторантури, кафедри теорії та історії держави і права за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року включно. 21.02.2022 року проректором з наукової роботи [PERSON] було подано службову записку Першому проректору Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова про розгляд питання звільнення [PERSON] з посади завідувача відділу аспірантури та докторантури на підставі п.5 ст.40 КЗпП України (нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності), у зв`язку з необхідністю забезпечення ефективної роботи даного відділу, враховуючи великий обсяг роботи відділу та оскільки [PERSON] , яка з 29.11.2021 року виконувала обов`язки [PERSON] , 18.02.2022 року написала заяву про звільнення з вказаної посади. 22.02.2022 року [PERSON] було подано службову записку Першому проректору Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова про розгляд питання можливості звільнення доценти кафедри теорії та історії держави і права [PERSON] на підставі п.5 ст.40 КЗпП України та прийняття на кафедру нового працівника, на якого можна перерозподілили навчальне, методичне та організаційне навантаження [PERSON] , а також навантаження, яке було заплановане для професорки кафедри [PERSON] (повна ставка), та асистента кафедри [PERSON] (0,25 ставки), які були звільнені у грудні 2021 року та січні 2022 року за власним бажанням. Наказом проректора з економічної та адміністративно-господарської роботи Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова №60-к від 23.02.2022 року, відповідно до п.5 ст.40 КЗпП України, [PERSON] було звільнено з 23.02.2022 року від займаної посади доцента кафедри теорії та історії держави і права, у зв`язку із нез`явленням на роботі протягом більше як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності. Наказано бухгалтерії університету провести повний розрахунок з [PERSON] , у тому числі виплатити компенсацію за 34 календарних дні невикористаної щорічної відпустки. Наказом проректора з економічної та адміністративно-господарської роботи Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова №61-к від 23.02.2022 року, відповідно до п.5 ст.40 КЗпП України, [PERSON] було звільнено з 23.02.2022 року від займаної посади завідувача відділу аспірантури і докторантури, яку вона займає на 0,5 ставки, на умовах сумісництва, у зв`язку із нез`явленням на роботі протягом більше як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності. Наказано бухгалтерії університету провести повний розрахунок з [PERSON] , у тому числі виплатити компенсацію за 15 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. Відповідно до Витягу з протоколу №16 засідання профспілкового комітету Хмельницького університету управління та права від 07.09.2022 року, профспілковим комітетом було погоджено розірвання трудового договору з підстав передбачених п.5 ст.40 КЗпП України із доцентом кафедри теорії та історії держави і права, завідувачем відділу аспірантури і докторантури [PERSON] .. При цьому [PERSON] подала заяву від 06.09.2022 року про надання згоди на проведення засідання Профспілкового комітету без її участі (а.с.123-124). Відповідно до листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області від 20.06.2022 року № 469-02 [PERSON] повідомлено, що до робочого органу Фонду страхувальником ХУУП ім.Л.Юзькова подані заяви розрахунки за її лікарняними було прийнято та профінансовано. Електронний лікарняний лист № 278176-2006100512-1 з 04.02.2022р. по 23.02.2022 є останнім поданим лікарняним. Згідно листа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області від 05.10.2022р. № 1287-09 термін тимчасової непрацездатності з 17.09.2021 завершився 04.05.2022 і є одним страховим випадком. ЛН на даний період видані обгрунтовано. ЛН №278176-2008186684-1 необґрунтовано продовжений з 05.05. по 09.05.2022. Термін тимчасової непрацездатності з 10.05 по 27.05.2022 є новим страховим випадком, тому ЛН з 10.05.2022 є первинним та виданий обгрунтовано. З розрахункових листків за березень-травень 2022 року вбачається, що 8594,01грн. становить борг за Фондом соціального страхування, а не роботодавця (а.с.42). Згідно розрахункового листка за лютий 2022 року [PERSON] при звільненні нараховано 21648,38грн. в т.ч. компенсацію за невикористані 34 дні та 15 днів відпустки. Так, [PERSON] надавались відпустки: - наказом № 242-к від 25.06.2019р., як в.о. доцента кафедри, 31 календарних днів щорічної основної відпустки з 01. по 31 липня 2019р. за період роботи з 06.09.2018р. по 05.09.2019р., а також частину щорічної основної відпустки 25 календарних днів з 01 по 25 липня 2019 року за період роботи з 15.02.2019 по 14.02.2020р. за посадою завідувача відділу аспірантури і докторантури; - наказом № 305-к від 12.07.2019р., як в.о. доцента кафедри, 23 календарних днів щорічної основної відпустки з 02. по 25 серпня 2019р. за період роботи з 06.09.2018р. по 05.09.2019р., а також частину щорічної основної відпустки 3 календарних днів з 02 по 04 серпня 2019 року за період роботи з 15.02.2019 по 14.02.2020р. за посадою завідувача відділу аспірантури і докторантури; - наказом № 293-к від 30.06.2020р., як доценту кафедри, 31 календарних днів щорічної основної відпустки з 01. по 31 липня 2020р. за період роботи з 06.09.2019р. по 05.09.2020р., а також щорічну основну відпустку 28 календарних днів з 01 по 28 липня 2020 року за період роботи з 15.02.2020 по 14.02.2021р. за посадою завідувача відділу аспірантури і докторантури; - наказом № 376-к від 20.07.2020р., як доценту кафедри, 23 календарних днів щорічної основної відпустки з 01. по 23 серпня 2020р. за період роботи з 06.09.2019р. по 05.09.2020р. - наказом № 249-к від 18.06.2021р., як доценту кафедри, 27 календарних днів з 05. по 31 липня 2021р. за період роботи з 06.09.2020р. по 05.09.2021р., а також 27 календарних днів з 05 по 31 липня 2021 року за період роботи з 15.02.2021 по 14.02.2022р. за посадою завідувача відділу аспірантури і докторантури; - наказом № 324-к від 13.07.2021р., як доценту кафедри, 23 календарних днів з 01. по 23 серпня 2021р. за період роботи з 06.09.2020р. по 05.09.2021р. та 1 календарний день 01.08.2021 року за період роботи з 15.02.2021 по 14.02.2022р. за посадою завідувача відділу аспірантури і докторантури; - наказом № 478-к від 07.09.2021р., як доценту кафедри, 6 календарних днів з 07. по 12 вересня 2021р. за період роботи з 06.09.2020р. по 05.09.2021р. Вказані обставини підтверджуються: контрактом №298 з доцентом кафедри від 01.09.2019 року; наказом ректора Хмельницького університету управління та права імені Л. Юзькова №128-к від 12.04.2019 року; витягом з Електронного реєстру листків непрацездатності, виданого Пенсійним фондом України; Табелями обліку робочого часу працівників відділу аспірантури та докторантури, кафедри теорії та історії держави і права за період з вересня 2021 року по лютий 2022 року; службовими записками від 21.02.2022р. та 22.02.2022р.; наказами проректора з економічної та адміністративно-господарської роботи Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова №60-к від 23.02.2022 року, №61-к від 23.02.2022 року; розрахунковим листком за лютий 2022 року; витягом з протоколу №16 засідання профспілкового комітету Хмельницького університету управління та права від 07.09.2022 року; листами Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області від 20.06.2022 року № 469-02, від 05.10.2022р. № 1287-09. Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Пунктом 5 ч.1, ч.2 ст.40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Згідно вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 5 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної організації (профспілкового представника) допускається, якщо первинна профспілкова організація відсутня. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.92р. "Про практику розгляду судами трудових спорів", розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП ( 322-08). Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник. Встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. Положенням ст.116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ч.ч.1,2 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів закладів освіти, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості. Відповідно до п.6 Порядку надання щорічної основної відпустки тривалістю до 56 календарних днів керівним працівникам закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 р. № 346, у разі звільнення керівних, педагогічних, наукових і науково-педагогічних працівників закладів освіти та навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічної основної відпустки з розрахунку повної її тривалості, а особам, які до звільнення пропрацювали менш як 10 місяців, - пропорційно до відпрацьованого ними часу (з розрахунку тривалості щорічної основної відпустки за кожний відпрацьований місяць 5,6; 4,2 і 2,8 календарних дня за тривалості щорічної основної відпустки відповідно 56, 42 і 28 календарних днів). Згідно ст.15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі настання одного з таких страхових випадків, в т.ч.: 1) тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасова непрацездатність на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві. Допомога по тимчасовій непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, виплачується уповноваженим органом управління застрахованим особам з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.22 вказаного Закону, страхова виплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначається та здійснюється за основним місцем роботи (діяльності). Допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах застрахованим особам (у тому числі тим, які здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність та одночасно працюють на умовах трудового договору) надається за основним місцем роботи (діяльності) або за місцем роботи за сумісництвом (наймом) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 23 вказаного Закону, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є сформований на основі медичного висновку про тимчасову непрацездатність або документа, що засвідчує факт усиновлення дитини, встановлення опіки над дитиною, листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з уповноваженим органом управління. Визначення розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності, в тому числі на пільгових умовах, здійснюється шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ та організацій або на підставі копії відповідних посвідчень чи інших документів, які підтверджують право на пільгу. Відповідно до ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності розглядаються не пізніше десяти робочих днів з дня їх надходження, а для призначення допомоги по вагітності та пологах - не пізніше трьох робочих днів з дня їх надходження. Частиною 5 ст. 24 вказаного Закону України передбачено, що страхові виплати, передбачені цим Законом, здійснюються у разі, якщо звернення за їх призначенням надійшло не пізніше шести календарних місяців з дня відновлення працездатності, закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, з дня смерті застрахованої особи або члена її сім`ї. Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що позивач була непрацездатною в період з 17.09.2021 року по 27.05.2022 року. Наказ про її звільнення з роботи був виданий відповідачем 23.02.2022 року на підставі п.5 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Профспілковим комітетом Хмельницького університету управління та права було погоджено розірвання трудового договору з підстав передбачених п.5 ст.40 КЗпП України із доцентом кафедри теорії та історії держави і права, завідувачем відділу аспірантури і докторантури Олійник У.М (витяг з протоколу №16 засідання профспілкового комітету Хмельницького університету управління та права від 07.09.2022 року). Необхідність заміщення відсутнього працівника підтверджується службовими записками від 21.02.2022 року проректора з наукової роботи [PERSON] та від 22.02.2022 року [PERSON] . Отже, звільнення позивача проведено у відповідності до умов контракту та вимог чинного законодавства України. Належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем процедури звільнення, позивачем суду не надано. Позивач в день звільнення не працювала, належних та допустимих доказів на підтвердження пред`явлення відповідачу вимоги про розрахунок суду не надала. Не надано суду і доказів, на підтвердження не проведення з позивачем розрахунку на день звернення до суду. При цьому слід зазначити, що згідно розрахункових листків за березень-травень 2022 року вбачається, що 8594,01грн. становить борг за Фондом соціального страхування, а не роботодавця (а.с.42). До робочого органу Фонду соціального страхування України страхувальником ХУУП ім.Л.Юзькова подані заяви-розрахунки за лікарняними [PERSON] було прийнято та профінансовано. Електронний лікарняний лист № 278176-2006100512-1 з 04.02.2022р. по 23.02.2022 є останнім поданим лікарняним. [PERSON] ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.02.2022 року було відсторонено від займаної нею посади завідувача відділу аспірантури та докторантури Хмельницького університету управління і права ім. Л.Юзькова на строк до 01.04.2022р. включно. Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.03.2022 року продовжено строк відсторонення [PERSON] від займаної посади - завідувача відділу аспірантури та докторантури Хмельницького університету управління і права ім. Л.Юзькова на строк по 22.05.2022р. включно. Окрім наведеного, ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.02.2022 року до [PERSON] було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту по 27.03.2022 року. Відсторонення від посади є одним із заходів забезпечення кримінального провадження (ст.131 КПК України). Частиною 1 і 2 ст.154 КПК України передбачено, що відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу. У п.15 Порядку організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 328, зазначено, що інформація з Реєстру, що містить відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків, період і причину непрацездатності, надається тільки особі, якої зазначені відомості стосуються, її страхувальнику - за період перебування особи у трудових відносинах із ним відповідно через електронні кабінети застрахованої особи та страхувальника на порталі послуг, а також особі, яка засвідчила тимчасову непрацездатність, - через електронну систему охорони здоров`я. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлення відповідача (роботодавця) про продовження її тимчасової непрацездатності після звільнення 23.02.2022 року, та подання роботодавцю документів (наявність їх у роботодавця) для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, та відповідно виникнення у відповідача обов`язку подати до Фонду соціального страхування України заяви-розрахунки по оплаті електронних листів тимчасової непрацездатності. Таким чином, позивачем не доведено порушення саме діями відповідача її прав на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності після звільнення 23.02.2022р.. Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок компенсації за невикористані відпустки за посадами доцента кафедри теорії та історії держави і права та на посаді завідувача відділу аспірантури та докторантури відповідно до повної їх тривалості, слід зазначити наступне. Згідно п.3.20. Колективного договору трудового колективу та адміністрації Хмельницького університету управління та права ім.Л. Юзькова, тривалість щорічної основної та додаткових відпусток не може перевищувати 59 календарних днів. Згідно Додатку 2 до Колективного договору, передбачено тривалість відпустки: - 28 днів - ректор, директор, завідувач, директор (завідувач) філіалу, проректор (заступник директора), вчений секретар, декан факультету, завідувач: відділення, аспірантури (інтернатури, ординатури), докторантури, виробничої практики, що не виконують педагогічної роботи в цьому вищому навчальному закладі, закладі післядипломної освіти. - 56 днів ректор, директор, завідувач, директор (завідувач) філіалу; проректор (заступник директора), діяльність якого безпосередньо пов`язана з навчально-виховним або науковим процесом; вчений секретар, декан факультету, завідувач відділення, аспірантури (інтернатури, ординатури), докторантури, виробничої практики, що одночасно виконують у цьому вищому навчальному закладі, закладі післядипломної освіти, професійно-технічному навчальному закладі педагогічну роботу обсягом не менш як 1/3 відповідної річної норми. Відповідно до посадової інструкції завідувача відділу аспірантури та докторантури Хмельницького університету управління та права ім.Л.Юзькова, вказана посада не передбачає обов`язків з виконання педагогічної роботи обсягом не менше як 1/3 відповідної річної норми. У зв`язку з наведеним, відповідачем правомірно надавалась позивачу щорічна основна відпустка за посадою завідувача відділу аспірантури та докторантури тривалістю 28 днів. З досліджених в судовому засіданні наказів про відпустки вбачається, що позивач повністю використала щорічні основні відпустки за посадою завідувача відділу аспірантури і докторантури за 2019-2022 роки, не використано позивачем 4 календарних днів щорічної основної відпустки на посаді доцента кафедри за період 2018-2020р.р. та за період з 05.09.2021р. по день звільнення. Відповідачем проведено нарахування компенсації позивачу за 34 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки на посаді доцента кафедри пропорційно до відпрацьованого нею часу, враховуючи, що нею відпрацьовано за період 2021-2022рр. менше 10 місяців. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про поновлення на роботі та зобов`язання відповідача вчинити дії задоволенню не підлягають. Не надано позивачем суду належних та допустимих доказів і на підтвердження заподіяння їй діями відповідача моральної шкоди та її розміру. А отже, оскільки вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог, що пов`язані з незаконністю звільнення, а в ході судового розгляду не встановлено підстав для поновлення [PERSON] на роботі та незаконності її звільнення, зазначені вимоги не підлягають задоволенню. В свою чергу представником відповідача не доведено належними та допустимими доказами твердження, що позивачем пропущено строки звернення до суду з відповідним позовом. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Хмельницького університету управління та права імені Леоніда Юзькова про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії, слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed