Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

31.10.2022 до Ленінського районного суду міста Полтави надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якому позивач просить: - розірвати шлюб, який зареєстровано 14.07.2018 Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 778, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 14.07.2018; - стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.07.2018 Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 778, зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя та сімейні відносини, обов`язки з ведення спільного господарства. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини фактично припинені більше одного року. Збереження шлюбу та примирення неможливе і суперечить інтересам позивача. Також позивач вказує про відсутність спору щодо поділу майна та місця проживання дитини. Після розірвання шлюбу син залишається проживати разом із нею. Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо та, як батько дитини, свого обов`язку по утриманню та вихованню сина не виконує з 24.02.2022. Добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Також позивач вказує, що відповідач є здоровим та працездатним і зможе сплачувати аліменти у зазначеному вище розмірі, що забезпечить рівність при несенні обов`язку по утриманню дитини. Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Строк воєнного стану продовжено згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022 та востаннє Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду міста Харкова, Комінтернівського районного суду міста Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом міста Полтави. На виконання розпорядженням Голови Верховного Суду № 65 від 17.11.2022 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» Ленінському районному суду м. Полтави необхідно забезпечити розгляд справ (проваджень), які до 22 листопада 2022 року включно надійшли на розгляд суду. Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Полтави Грошової Н.М. 07.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулась до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за її відсутності, у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання з причини перебування в Республіці Польща. Також надала копії документів, а саме: довідку про тимчасовий захист в Республіці Польща [PERSON] та [PERSON] , на підтвердження факту перебування позивача разом із сином в Республіці Польща та їх спільного проживання без відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за його відсутності, вказує, що з дружиною не проживає з березня 2022, вважає за неможливе збереження шлюбу, проти позовних вимог не заперечує та просить розірвати шлюб ьа стягнути аліменти. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви (клопотання) з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2018 року, актовий запис №778 від 14.07.2018 виконано Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 14.07.2018). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні відносини між позивачем та відповідачем на даний час фактично припинені, подружжя не веде спільного господарства, не проживає однією сім`єю, та при таких стосунках, які склалися між сторонами, враховуючи втрату ними почуття кохання і небажання відновити стосунки, збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача та відповідача. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до актового запису про народження № 1547 від 08.12.2018, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Сторони проживають окремо, син проживає разом із матір`ю [PERSON] . Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, дитина знаходиться на утриманні позивача. При цьому, відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати неповнолітнього сина, чи будь-яких доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання дитини, звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог про стягнення аліментів. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами статті 141 СК України визначено, що мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто, встановлено принцип рівності обох батьків у питаннях виховання та утримання дітей. При вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , суд перевіривши обставини, обумовлені статтею 182 СК України, бере до уваги те, що обов`язок утримувати неповнолітню дитину мають нести однаково як батько, так і мати дитини та з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини, вважає, що розмір частки аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки має становити 1/4 частину від заробітку (доходу) відповідача. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору щодо вимог про стягнення аліментів Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, позивачку звільнено від сплати судового збору щодо вимог про стягнення аліментів судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів за ставкою станом на день пред`явлення позову - 31.10.2022, що становить 992,40 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Щодо розподілу судових витрат (позовна вимога про розірвання шлюбу), відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви (позовна вимога про розірвання шлюбу) в сумі розмірі 496, 20 грн. На підставі викладено, ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114, 141, 180-184, 191 СК України та

Outcome: approved