Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із даним позовом. Вказала, що від спільного проживання з відповідачем у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому вони були вимушені розійтися та проживати окремо. Вона була вимушена звернутися до суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, оскільки відповідач не виконував свого батьківського обов`язку по утриманню дитини. 27 вересня 2022 року рішенням суду було стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі 3000 грн. до досягнення дитиною повноліття. Вона зареєстрована та проживає в житловому будинку своєї рідної тітки [PERSON] . Дитини проживає спільно із нею за її місцем проживання та реєстрації. При зверненні до відповідача із проханням надати згоду на реєстрацію дитини за її місцем проживання, відповідач відмовився. Вона зверталась із письмовою заявою до комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ямпільської міської ради Вінницької області та їй було рекомендовано звернутися до суду. 07 липня 2022 року працівниками соціальної служби сім`ї молоді Ямпільського терцентру Ямпільської міської ради було встановлено, що дитина проживає в належних умовах, дотримуються санітарно-гігієнічні норми для проживання, стан дитини охайний та задовільний. Дитина їжею забезпечена. Дитина проходить всі профілактичні та медичні щеплення, дитина розвивається відповідно до віку. Тобто комісією було встановлено, що дитини, яка проживає з матір`ю повністю всім забезпечена в своєму побуті. Вважає, що подальше проживання сина із нею за її місцем проживання буде відповідати його розвитку та інтересам. Звертає увагу, що вік дитини не перевищує одного року та в неї наявні всі соціально-побутові та матеріальні можливості для проживання сина. В майбутньому вона має намір записати дитину до гуртків, дитячого садку аби дитина повністю отримувала всі соціальні та духовні блага. З урахуванням вищевикладеного, просить суд визначити місце проживання її неповнолітнього сина разом із нею за її місцем реєстрації та фактичного проживання по [ADDRESS] . Відповідачем за первісним позовом не подано заперечення на позов. Однак, [PERSON] подано до суду зустрічний позов до [PERSON] про визначення місце проживання сина [PERSON] із батьком. Зустрічний позов мотивовано наступним: він проживає у будинку батьків по [ADDRESS] . Під час спільного проживання із [PERSON] у них народився син [PERSON] , [INFO] . Стосунки із відповідачем припинені та вони спільно не проживають. Разом з відповідачем (позивачем) залишився проживати їх спільний син [PERSON] . Протягом останніх місяців він намагався побачити дитину, однак [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. У нього з відповідачем виникають постійні конфлікти щодо його участі у вихованні сина. Із сином у нього склалися міцні, стійкі відносини та він бажає приймати участь у вихованні сина, проводити з ним час. Він звертається до суду з зустрічною позовною заявою, оскільки бажає, щоб син проживав саме із ним та був зареєстрованим за місцем його проживання, а не якоїсь тітки. Проживання відповідача за зустрічним позовом у її тітки має тимчасовий характер та в подальшому призведе до того, що його син та [PERSON] залишаться на вулиці, оскільки вони свого житла не мають. Син прив`язаний до його батьків, а вони до нього. Він любить свою дитину та вважає своїм батьківським обов`язком приймати активну участь у його вихованні, з батьківською турботою та піклуватися про фізичний та духовний розвиток дитини. З урахуванням вищевикладеного, просить суд визначити місце проживання сина [PERSON] , [INFO] разом із ним по [ADDRESS] . Позивач (відповідач) [PERSON] та її представник адвокат Жук А.А. діючи на підставі ордеру серії АВ №1052473 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав зазначених в первісному позові. Просили суд їх задоволити. Позовні вимоги за зустрічним позовом не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача (позивача) [PERSON] адвокат Семко В.М. діючи на підставі ордеру серії АВ №1055564 в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні. Зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді Ямпільського територіального центру Ямпільської міської ради Левіцька А.М. діючи на підставі довіреності від 13.01.2023 року в судовому засіданні вказала, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Представника органу опіки та піклування при Ямпільській міській раді Кіфа А.В. діючи на підставі довіреності від 14.07.2022 року в судовому засіданні зазначив, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він знайомий із [PERSON] та [PERSON] . Зазначив, що [PERSON] та його батьки приймали участь у догляді за [PERSON] . [PERSON] , як батько дитини, часто гуляв із сином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що [PERSON] раніше проживала із його сином [PERSON] . За час їх спільного проживання у них народилась дитина [PERSON] . Після народження дитини [PERSON] та [PERSON] розійшлися, [PERSON] разом із його внуком проживає у тітки. На даний час не дає можливості побачити ні йому внука, ні їх синові більше шести місяців. Дитина знаходиться на штучному вигодовуванні. Бажають, щоб їх внук був зареєстрованим за місцем проживання їх сина [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона є матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON]. [PERSON] має змогу здійснювати догляд за дитиною та бажає, щоб він був зареєстрованим за місцем проживання [PERSON] . За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] останній завжди допомагав з доглядом за дитиною, купав, готував суміші. На даний час [PERSON] перешкоджає [PERSON] та їй вільно спілкуватися з дитиною. Тому бажає, щоб внук [PERSON] був зареєстрований за їх місцем проживання, оскільки вони мають змогу утримувати дитину. З досліджених судом письмових доказів встановлено, що [INFO] в м.Вінниця народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). З копії витяга з Реєстру територіальної громади від 15 липня 2022 року встановлено, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.8). З копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 вересня 2022 року встановлено, що [PERSON] зверталась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Рішенням суду було встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає [ADDRESS] та перебуває на утриманні матері. Рішенням суду було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 3000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11). З копії договору купівлі-продажу квартири від 10 травня 2007 року встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.15). З заяви [PERSON] від 08 вересня 2022 року встановлено, що [PERSON] , яка власник квартири [ADDRESS] , не заперечує щодо реєстрації [PERSON] у належному їй помешканні (а.с.12). З витяга з протоколу №15 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ямпільської міської ради від 12 серпня 2022 року встановлено, що предметом розгляду комісії було питання визначення місця реєстрації малолітнього [PERSON] , [INFO] . Батькам малолітнього [PERSON] було рекомендовано вирішити спір стосовно визначення місця реєстрації проживання їх малолітнього сина в судовому порядку (а.с.16). З копії акта відвідування сім`ї від 07 липня 2022 року складеного комісією соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді Ямпільського терцентру Ямпільської міської ради встановлено, що [PERSON] разом із своїм сином [PERSON] проживає в квартирі своєї рідної тітки [PERSON] . Під час відвідування помешкання встановлено, що в квартирі дотримано санітарно-гігієнічні норми для проживання дитини, в кімнатах чисто та затишно. Для дитини облаштовано місце для сну та відпочинку (а.с.17). З акта обстеження умов проживання по [ADDRESS] встановлено, що в помешканні створені всі необхідні житлово-побутові умови для комфортного та повноцінного проживання. За цією адресою проживають та мають постійне місце реєстрації [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Батькові дитини рекомендовано дійти згоди з матір`ю щодо спільного виховання малолітнього сина (а.с.34). З копії договору купівлі-продажу від 16 серпня 1990 року встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.35). Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у визначенні місця проживання малолітньої дитини. До спірних правовідносин підлягають застосування наступні норми права: Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати або зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників. Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків. Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що "тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку". Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Що стосується первісного позову суд зазначає наступне: рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 вересня 2022 року було встановлено, що дитина проживає по [ADDRESS] разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 22 листопада 2022 року у справі №188/1029/19 (провадження №61-11986св20) обов`язковою умовою для стягнення аліментів на дитину на користь одного з батьків є факт проживання з ним самої дитини. Таким чином, в цивільній справі суд стягуючи аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] встановив, що син сторін [PERSON] , проживає разом із матір`ю [PERSON] . Позивачем [PERSON] в позовній заяві зазначає, що у неї існує спір із відповідачем у зв`язку із відмовою [PERSON] надавати згоду на реєстрацію місця проживання дитини, а не через визначення місця проживання дитини. Окрім цього, в ході розгляду справи позивачем не надано належних доказів на підтвердження задовільних умови по [ADDRESS] для визначення місця проживання дитини. Долучений до матеріалів справи акт відвідування сім`ї від 07 липня 2022 року складений комісією соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді, суд вважає неналежним доказом, оскільки уповноваженим органом, який здійснює оцінку умов проживання у батьків для визначення місця проживання дитини, відповідно до ст.19 СК України є орган опіки та піклування. Позивачем не надано висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини разом із матір`ю та не було заявлено відповідного клопотання в судовому засіданні. Таким чином, позивачем не надано належних доказів на підтвердження відповідних умови для визначення місця проживання дитини по [ADDRESS] . Згідно ч.ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Таким чином, ненадання позивачем суду під час розгляду цивільної справи належних, допустимих та достатніх доказів для визначення місця проживання малолітньої дитини за місцем її реєстрації, позбавляють суд можливості вирішити питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю позивачем. При вирішенні зустрічного позову, суд враховує ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, а саме [PERSON] ухилявся від обов`язку утримувати сина, у зв`язку із чим, рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] .. Син сторін [PERSON] [INFO] фактично проживає разом із матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Окрім цього, суд також приймає до уваги особисту прихильність дитини до кожного з батьків, вік [PERSON] , який становить менше одного року та задовільний стан здоров`я, оскільки доказів протилежного не надано. Позивач за зустрічним позовом зареєстрований по [ADDRESS] , однак просить визначити місце проживання його сина по [ADDRESS] . Тобто місце реєстрації [PERSON] відрізняється від тієї адреси, яку він просить визначити місце проживання його сина. В ході розгляду справи [PERSON] не надано висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини разом із батьком та не було заявлено відповідного клопотання в судовому засіданні. Таким чином, належних доказів на підтвердження належних умови проживання у [PERSON] для визначення місця проживання дитини не надано. [PERSON] не надано також доказів того, що він має самостійний дохід. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим позивач за зустрічним позовом не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного, суд не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки в задоволенні первісного позову та в задоволенні зустрічного позову судом відмовлено, суд покладає судові витрати, які складаються зі сплати судового збору на позивача за первісним позовом та позивача зустрічним позовом.

Outcome: dismissed