Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

05 січня 2023 року Добровеличківським районним суд Кіровоградської області у справі за позовом [PERSON] до Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області, комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області та Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, було ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області про поновлення на роботі, було задоволено, поновлено [PERSON] на посаді директора комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області з 14 серпня 2020 року, а в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області про поновлення на роботі, відмовлено. Крім того, було задоволено позовні вимоги [PERSON] до комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнуто з комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області на користь [PERSON] середній заробіток за період вимушеного прогулу, в межах одного року з 14 серпня 2020 року до 14 серпня 2021 року, в розмірі 530990,00 (п`ятсот тридцять тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн., з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів. Також допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі, в частині стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць. Стягнуто з Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області на користь держави судовий збір, в розмірі 992,4 грн. та з комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області на користь держави судовий збір, в розмірі 5309,9 грн. В ході судового розгляду, до закінчення судових дебатів, у відповідності до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, представники позивачки заявили про надання детальних доказів понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів, після ухвалення судового рішення. 10 січня 2023 року на адресу суду від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та надано докази понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 36000,00 грн. та витрати, необхідні для надання правничої допомоги, в розмірі 554,07 грн. Розгляд даної заяви про ухвалення додаткового рішення було здійснено судом без виклику сторін в судове засідання, у відповідності до вимог ч.4 ст.270 ЦПК України, у зв`язку з чим, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України). Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), де Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постановах від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт перший частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Так у даній справі інтереси позивачки представляли два представники адвокатського об`єднання «Науменко, Боруш і партнери» адвокати Боруш А.О. та Науменко І.Ф. на підставі ордерів та договору про надання правничої допомоги від 22 червня 2022 року (а.с.95-100). До заяви про ухвалення додаткового рішення представником позивачки додано акт виконаних робіт від 09 січня 2023 року, за яким фіксований розмір гонорару за договором про надання правової допомоги складає 36000,00 грн., та фактичних витрат на послуги семи поштових відправлень 554,07 грн., з яких позивачкою [PERSON] сплачено 36000,00 грн., перелік і вартість послуг адвокатського об`єднання «Науменко, Боруш і партнери», а також шість запитів і докази їх поштового відправлення (а.с.4-27). З вказаного акту виконаних робіт вбачається, що представниками позивачки надані наступні юридичні послуги: консультація - 1300,00 грн., складання шести адвокатських запитів - 7800,00 грн., складання позовної заяви з однією вимогою немайнового характеру - 3250,00 грн., складання позовної заяви з вимогою майнового характеру - 19500,00 грн., складання відповіді на відзив немайнового характеру - 3350,00 грн., складання відповіді на відзив майнового характеру - 6700,00 грн., складання заяви про відкладення розгляду справи - 670,00 грн., відправка поштової кореспонденції - 656,00 грн., відправка документів через «Електронний суд» - 67,00 грн., участь у трьох судових засіданнях - 5025,00 грн. Від представника комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області Коробєйнікова А.В. надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких він вважав витрати на правничу допомогу занадто завищеними, зокрема витрати на адвокатські запити - 7800,00 грн., витрати на складання позовної заяви з двома вимогами - 22750,00 грн., та участь у трьох нетривалих судових засіданнях - 5025,000 грн., вважав їх такими, що не відповідають принципам та критеріям розподілу витрат на професійну правничу допомогу та просив суд їх зменшити до 7500,00 грн. З огляду на викладене, враховуючи, що представниками позивачки до пред`явлення позову до суду було здійснено лише запити про витребування документів, які не є юридично складними, складено одну позовну заяву про вирішення трудового спору з вимогами про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушено прогулу, складено одну відповідь на відзив на позовну заяву за вимогами позивачки та прийнято участь у трьох судових засіданнях, з яких лише одне, при дослідженні доказів, було тривалим, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою витрати на правничу допомогу, в розмірі 36000,00 грн. є неспівмірними із складністю справи, її тривалістю та наданими послугами в суді, затраченим часом на надання таких послуг, та вважає, що розмір таких витрат не відповідає критеріям реальності та розумності, а тому він підлягає зменшенню до 12000,00 грн. з урахуванням витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідачів. Так згідно ухваленого судом рішення, одна вимога про поновлення на роботі була задоволена щодо Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області, а інша - про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, була задоволена щодо комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області. За такого, суд дійшов висновку про ухвалення у справі додаткового рішення та стягнення з відповідачів Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області та комунального некомерційного підприємства «Добровеличківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Добровеличківської селищної ради Кіровоградської області на користь позивачки [PERSON] частково понесені нею витрати на оплату професійної правничої допомоги, по 6000,00 грн. з кожного, з урахуванням витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Outcome: partial