Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що він з 10.08.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу подружжя має малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спільне життя не склалось у зв`язку з втратою почуття любові, руйнуванням шлюбного життя та віддаленням сторін. Просить суд розірвати шлюб укладений між ними. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу було направлено за підсудністю до Селидівського міського суду Донецької області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 14.12.2022 року справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу надійшла в провадження судді Хацько Н. О. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16 грудня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву у якій просить розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази та законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями (далі СК України) «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…». Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10.08.2013 року виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 10 серпня 2013 року у виконкомі Української міської ради м. Селидове Донецької області, актовий запис № 41. Після укладення шлюбу відповідачу було змінено прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 жовтня 2014 року виконкомом Української міської ради м. Селидове Донецької області, [INFO] народилась [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що 01.10.2014 року здійснено відповідний актовий запис № 61. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається із заяви позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами погіршилися стосунки, сторони не можуть дійти згоди з питань ведення спільного господарства, виховання дитини, між ними постійно відбуваються сварки. Родина фактично розпалася і її відновлення неможливо при обставинах зазначених позивачем, їх шлюбний союз розпався, жодних клопотань щодо примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Відповідно до статей 110,\~112\~СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Приймаючи до уваги, що позивач надав заяву, в якій наполягає на розірванні шлюбу і відсутні клопотання сторін про примирення, суд вважає причини, що спонукають позивача на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Спір про поділ майна - відсутній. Згідно частини 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved