Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

17.08.2022 до Корольовського районного суду м.Житомира за підсудністю з Богунського районного суду м.Житомира надійшла справа за позовом представника КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради Ганни Тичини до [PERSON] , в якому КП «Житомиртеплокомуненерго» ЖМР просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення, постання теплової енергії за період з 01.12.2015 по 01.05.2022 в розмірі 53029,69 грн. та сплачений судовий збір 2481,00 грн. В обгрунтування вимог вказано, що квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві власності, забезпечується послугами з централізованого опалення, які надає КП "Житомиртеплокомуненерго". Відповідач надані позивачем послуги своєчасно не сплачує, у зв`язку з чим за період з 01.12.2015 по 01.05.2022 утворилася заборгованість у розмірі 53029,69 грн., яку позивач просить стягнути. Ухвалою Корольоського районного суду м. Житомира від 18.08.2022 відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, у справі наявна заява про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримює в повному обсязі та просить задовільнити. Відповідач в судові засідання не з`явився, надав заперечення проти позовних вимог, про стягнення з неї 53029,69 грн. Так відповідач просить застосувати строки позовної давності з 01.12.2019 по 01.05.2019. Визнає заборгованість в сумі 12806,85 грн та не заперечує проти стягнення в цій частині заборгованості. З матеріалів справи слідує, що відповідач ухвалу про відкриття провадження в цивільній справі від 18.08.2022 з примірником позову та додатками, які були спрямовані відповідачу декілька разів поштою не отримував, оскільке поштове відправлення повернуто до суду останнього разу 24.11.2022. Разом з тим відповідач ознайомився зі справою 25.11.2022 про що свідчить його заява від 25.11.2022 зареєстрована канцелярією суду за №29488. Заперечення на позовну заяву подано до суду та направлено позивачу за електронно-цифровим підписом 05.12.2022 про що свідчить вхідна кореспонденція до суду від 06.12.2022 № 30724. Отже, відзив подано у строки встановлені судом в ухвалі про відкриття провадження - протягом 15 днів. Враховуючи, що розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні із повідомленням сторін, надходження від відповідача відзиву на позовну заяву, без клопотання про розгляд справи за участю відповідача чи її представника, а також, що представник позивача належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить розписка, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини та відповідно них визначено правовідносини, що склалися між сторонами. Згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 302013108 від 03.06.2022, квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 5-6). За вказаною адресою: [ADDRESS] , в КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради оформлено особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) в зв`язку з наданням послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії (а.с.7). Згідно розрахунку заборгованості за період з 01.12.2015 по 01.05.2022 по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] , обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 53029,69 грн. (а.с. 7 зворотній бік -9). Таким чином, між сторонами винкли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, що виникли між сторонами, регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги». Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного. Відповідач просить суд застосувати строки позовної давності за період з 01.12.2015 по 01.05.2022. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51), від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 ). Так згідно статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії. За змістом статті 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша). Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону (частина четверта). Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (частини перша, п`ята статті 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проте, всупереч вимогам статті 526 ЦК України відповідач, як власники квартири, [ADDRESS] не виконувала зобов`язання з оплати за надані послуги теплопостачання, у зв`язку з чим виникла заборгованість та станом на 01.05.2022 складає 53029,69 грн. Хоча суду і не надано письмовий договір між сторонами, суд зауважує, що відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманих споживачем житлово-комунальних послуг. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц. Таким чином, судом встановлено, що є підстави для задоволення позовної вимоги, отже суд зобов`язаний застосувати строки давності, для чого потрібно встановити чи не переривалися вони. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц). Позивач здійснив розрахунок заборгованості з 01.12.2015 по 01.05.2022 року. При цьому, з розрахунків встановлено, що оплата послуг відповідачем відбувалася у січні 2016 року на суму 1076,50 грн, у грудні 2016 року на суму - 1255,07 грн, у лютому 2017 року на суму 543,70 грн., а потім вже у грудні 2020 року на суму 1000,00 грн Отже пред`являючи позов позивачем пропушено строк на звернення до 01.05.2019. З 01.05.2019 по 01.05.2022 нараховано 33801,56 грн, а сплачено 20752,03 грн, отже позивач має право на стягнення з відповідача 13049,53 грн ( 33801,56 грн -20752,03 грн =13049,53 грн) Таким чином, враховуючи, що позивачем доведено наявність заборгованості за надання послуг з централізованого опалення квартири, [ADDRESS] власником якої є [PERSON] за період з 01.05.2019 року по 01.05.2022 року в сумі 13049,53 грн , суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та можливість їх задоволення шляхом стягнення з відповідачів, як власника квартири Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 610,52 грн

Outcome: partial