Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

представник позивача адвокат Нінчук-Худякова О.М. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача вартість 1/2 частки транспортного засобу GEELY МК 1.5L, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , в сумі 49\~660 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що з 18.10.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2019 у справі № 334/6633/19 шлюб між сторонами розірвано. 22.02.2012 за спільні сумісні кошти сторонами придбано легковий автомобіль GEELY МК 1.5L, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] . Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Під час розгляду цивільної справи № 334/7668/19, [PERSON] без відома та згоди позивача здійснила продаж вказаного транспортного засобу. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2021 у справі № 334/7668/19 позивачу відмовлено у задоволенні позовної вимоги в частині визнання за ним права власності на 1/2 частину автомобіля GEELY МК 1.5L, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Відповідачка відзив на позов не подала. Ухвалою від 04.10.2022 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у загальному позовному провадженні. Ухвалою від 23.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій просив розглянути позов без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася. Електронною поштою подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона перебуває за кордоном. В судовому засіданні судом постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати, про розгляд справи за відсутності відповідачки у зв`язку з її повторною неявкою відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України. При цьому суд взяв до уваги, що нез`явлення у судове засідання відповідачки та не використання останньою можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, враховуючи приписи частини четвертої статті 212 ЦПК України, а також достатність матеріалів справи необхідних для її судового розгляду, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи те, що відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явилася в судове засідання, відзив не подала, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до частини четвертої статті 223 та частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини першої статі 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статей 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Сторони перебували у шлюбі з 18.10.2008 до 22.11.2019, що підтверджується копією рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2019 у справі № 334/6633/19. Згідно з договором купівлі-продажу № 11/02G від 22.02.2012 відповідачка [PERSON] придбала транспортний засіб GEELY МК 1.5L, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль GEELY МК 1.5L, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , був зареєстрований на відповідачку [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2021у справі № 334/7668/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, встановлено, що відповідно до листа РСЦ ГСЦ МВС в Запорізькій області легковий автомобіль GEELY МК 1.5L, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , був зареєстрований за [PERSON] з 22.02.2012 до 03.01.2020. 01.02.2020 на підставі договору купівлі-продажу транспортний засіб перереєстрований на нового власника. Також, вказаним рішенням суду позивачу [PERSON] відмовлено у задоволенні позову в частині визнання за ним права власності на 1/2 частину транспортного засобу GEELY МК 1.5L, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за змістом вказаної норми щодо майна, придбаного під час шлюбу, діє презумпція його спільності для подружжя, доки один з них не доведе його придбання за особисті кошти. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно до статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При вирішенні спорів про належність майна на праві спільної сумісної власності подружжю, суду в першу чергу належить встановити час набуття такого майна. При встановленні судом факту набуття майна у період шлюбу, на таке майно поширюється презумпція спільності майна подружжя. Факт набуття майна у період шлюбу доводить той із подружжя, який на нього посилається в обґрунтування своїх вимог про поділ такого майна. Спростовує презумпцію спільності майна подружжя той із подружжя, який заперечує, що майно набуте у період шлюбу є спільним сумісним майном. Суд встановив, що транспортний засіб GEELY МК 1.5L, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , належав сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки був набутий відповідачкою у період шлюбу з позивачем. Відповідачка [PERSON] не спростувала презумпцію спільності вищевказаного майна подружжя. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки від 25.08.2022 середня ринкова вартість транспортного засобу GEELY МК 1.5L, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] становить 99\~320 гривень. Враховуючи те, що на час звернення позивача до суду з цим позовом відповідачка відчужила транспортний засіб, який є спільною сумісною власністю подружжя, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідачки грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб, що відповідає частині четвертій статті 71 СК України. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим, а тому його необхідно задовольнити повністю та стягнути з відповідачки на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля GEELY МК 1.5L, реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , в сумі 49\~660 гривень. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволений повністю, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 992,40 гривні.

Outcome: approved