Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

І. Суть спору [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті [INFO] його матері [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцем якої він є згідно із заповітами, складеними 26.02.2008 року та 15.09.2011 року. Однак, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки він не був зареєстрованим за однією адресою із спадкодавцем та не подав заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін. У зв`язку із тим, що він вважав, що спадщину після смерті матері прийняв фактично, а також через його необізнаність про наявність заповітів, вважає, що строк для прийняття спадщини ним було пропущено з поважних причин. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. ІІ. Позиція учасників справи У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак у матеріалах справи наявна заява представника [PERSON] про проведення розгляду справи без її участі та участі позивача, підтримання позовних вимог повністю, залишення судових витрат за позивачем та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. У матеріалах справи також міститься заява від 09.12.2022 року відповідачки [PERSON] про здійснення судового розгляду справи без її участі, відсутність заперечень щодо визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 30.11.2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу п`ятиденний строк для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк для подання заперечення, дня отримання таких. Витребувано з Іваничівської державної нотаріальної контори Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру щодо спадкодавця, а у разі наявності спадкової справи - її копію. 15.12.2022 року суддею Федечко М.О. прийнято справу до свого проваження. 27.12.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 11.01.2023 року в судове засідання учасники справи не з`явилися. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторони скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Відтак, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Обставини справи, встановлені судом 02.07.2019 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05.07.2019 року (а.с.8). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений Старолішнянською сільською радою Іваничівського району Волинської області 26.02.2008 року та зареєстрований у реєстрі за № 75 (а.с.6). Спадкоємцями зазначеного в заповіті майна є позивач по справі - [PERSON] та [PERSON] . 15.09.2011 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Старолішнянською сільською радою Іваничівського району Волинської області 15.09.2011 року та зареєстрований у реєстрі за № 3-7 (а.с.7). Спадкоємцями у вказаному заповіті визначено позивача по справі - [PERSON] та відповідачку [PERSON] . Як вбачається із довідки Поромівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 315 від 18.10.2022 року останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON] був будинок [ADDRESS] (а.с.9). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] разом із спадкодавцем проживали та були зареєстрованими наступні особи: дочка (відповідачка по справі) [PERSON] , 1960 р.н., внука - [PERSON] , 1985 р.н., внук- [PERSON] , 1987 р.н. та правнук [PERSON] , 2005 р.н. (а.с.9). 23.12.2022 року Іваничівською державною нотаріальною конторою надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру та вказано, що спадкова справа на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] в нотаріальній конторі не заводилася (а.с.29-30). Відповідачка [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від спадщини. Позивач [PERSON] на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем [PERSON] і відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців, починаючи з часу відкриття спадщини. У встановлений законодавством строк, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, позивач не подав нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , так як вважав, що фактично прийняв спадщину та не знав про існування заповітів. Постановою завідуючої Іваничівською державною нотаріальною конторою Волинської області Кононеко Л.С. від 07.11.2022 року позивачу відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом через неподання заяви про прийняття спадщини протягом строку, визначеного ст. 1270 ЦК України (а.с.11). Водночас, позивач бажає прийняти спадщину та отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. За таких обставин, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. Відповідачка [PERSON] визнає позов у повному обсязі та не заперечує щодо визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . V. Застосоване судом законодавство В статті 55\~Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (статті 12 і 81); Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); Згідно ст.\~78\~ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст.\~79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). У відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 1254 ЦК України заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. У відповідності до статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1269 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України\~передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18 (провадження № 61-14962св19). Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». VI. Висновки суду Беручи до уваги вищенаведені, викладені у позовній заяві пояснення [PERSON] щодо пропуску ним строку для прийняття спадщини, які підтверджуються матеріалами справи, враховуючи те, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем [PERSON] , вважав, що спадщину прийняв фактично і про наявність заповіту на його ім`я дізнався поза межами строку, передбаченого ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, суд вважає, що вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, адже пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог і визначення позивачу додаткового строку у два місяці, який буде достатнім для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. VІІ. Судові витрати Враховуючи думку позивача та виходячи з вимог\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за ним.

Outcome: approved