Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 17 липня 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Подружжя має двох дітей: сина [PERSON] ,\~ [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що наданий час діти проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. Відповідач від їх утримання ухиляється, добровільно матеріальної допомоги не надає, домовленостей між ними щодо участі батька в утриманні дітей не досягнуто, а тому просила стягувати з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття сина, а після продовжити стягувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. Ухвалою Смілянського міськрайонного щомісячно суду Черкаської області від 01 грудня 2022 року постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності. Позов підтримала у повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які відповідають правовідносинам, врегульованим нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання. Яв встановлено із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] Білоконний [PERSON] та [PERSON] з 17 липня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 183, 184\~ СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено приписами ч. 2, 3 ст. 182 України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи норми ч. 2 ст. 183 СК України, а також те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд вважає що з відповідача на користь позивача належить стягувати єдину частку на утримання двох дітей - 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, до повноліття сина [PERSON] . Оскільки після досягнення сином [PERSON] повноліття обов`язок батька щодо утримання дочки [PERSON] не вичерпає свою дію, як передбачено ст. 180 СК України, суд вважає, що з урахуванням частини 3 статті 183 СК України з нього належить стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»\~ від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Як встановлено ч.1ст.142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд на підставі вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України приходить до висновку, що з відповідача на користь держави належить стягнути 496 грн. 20 коп. судового збору. Докази на понесення позивачем будь-яких інших судових витрат матеріали справи не містять. На підставі наведеного та ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України,

Outcome: approved