Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Нижньовербізька сільська рада. Буквально, за текстом позову, який сформульовано відверто поспіхом та навіть із пропуском слів, які були би логічними за змістом речення, вона просила усунути перешкоди у здійсненні земельною ділянкою, що розташована у [ADDRESS] , шляхом зобов`язання відповідачки вчинити наступні дії: припинити викидання гною зі своєї стайні на її город і прибрати наявну купу гною; заробити пробоїну у фундаменті огорожі і не виливати каналізаційні стоки на її город; прочистити (обрізати) насадження дерев біля спільної огорожі; не давати можливості куркам проникати на її город і нищити її городину. Але з урахуванням пояснень представника позивачки, які він надав під час виступу із вступним словом, а також з урахуванням здорового глузду та із застосуванням законів звичайної логіки, суд виходить із того, що позивачка, фактично просила усунути перешкоди у користуванні неї своєю земельною ділянкою шляхом зобов`язати відповідачку: прибрати наявну на земельній ділянці, якою вона володіє, купу гною, яка знаходиться на межі із земельною ділянкою позивачки; недопускати потрапляння гною із земельної ділянки, якою вона володіє, на земельну ділянку позивачки; заробити пробоїну у фундаменті огорожі, яка знаходиться на межі із земельною ділянкою позивачки; недопускати потрапляння каналізаційних стоків з каналізаційного септику (колодязя), що знаходиться на земельній ділянці, якою вона володіє, на земельну ділянку позивачки; здійснити обрізку дерев, які ростуть на її земельній ділянці, вздовж огорожі, яка розмежовує її земельну ділянку та земельну ділянку позивачки; припинити потрапляння її курей на земельну ділянку позивачки. При цьому суд відзначає, що така оцінка суду заявленим позовним вимогам не є порушенням принципів змагальності чи диспозитивності цивільного судочинства, оскільки цивільний процесуальний закон не вимагає від людини пред`явлення позову із юридично досконалим формулюванням своїх позовних вимог, які просто повинні бути зрозумілими по суті. А суть позовних вимог, суд не змінює, і за їх межі не виходить. Разом з цим, оскільки позивач та її представник відмовились від частини своїх позовних вимог, зокрема в частині вимог щодо зобов`язання відповідачки здійснити обрізку дерев, які ростуть на її земельній ділянці, вздовж огорожі, яка розмежовує її земельну ділянку та земельну ділянку позивачки. І така відмова була прийнята судом, на підставі чого в цій частині, провадження у справі було закрито ухвалою суду. Стислий виклад позицій сторін спору. Аргументи позивача. Позивачка та відповідачка володіють та користуються суміжними земельними ділянками протягом тривалого часу. Але відповідачка постійно порушує правило добросусідства, оскільки через свою бездіяльність, порушує право позивачки користуватись її земельною ділянкою повною мірою. Позаяк, відповідачка на своїй земельній ділянці просто під відкритим небом, постійно скидає і накопичує гній, з якого утворюється купа, що перетікає на земельну ділянку позивачки і забруднює її; на межі їх ділянок, відповідачка зробила каналізаційний септик (вигрібну яму), в якому постійно накопичуються каналізаційні стоки, і через переповнення, виливаються на земельну ділянку позивачки, через огорожу, яка має пробоїну; не слідкує за своїми курками, внаслідок чого, вони постійно потрапляють на город позивачки та псують їй її насадження.І все це, створює для позивачки перешкоди, через які вона не може користуватись своєю земельною ділянкою, що належить їй на праві власності, вільно. Аргументи відповідача. Вимогу щодо припинення викидання та прибирання гною з її земельної ділянки вважала не обґрунтованою, оскільки припинила користування цією ділянкою з часу набуття позивачкою права власності на її земельну ділянку; купа з гноєм знаходиться на її земельній ділянці та не зачіпає ділянку позивачки, що підтвердили представники сільської ради, як і те, що шкідливого впливу з її земельної ділянки, на ділянку позивачки, відповідачка не завдає; купа з гноєм там стоїть з 1968 року, і вона складає його на своїй стороні; позивачку ніхто не просив робити собі криницю поруч із її купою; вимога заробити пробоїну у фундаменті огорожі є некоректною і неможливою до виконання, оскільки огорожа, біля якої знаходиться каналізаційний септик, не містить фундаменту; каналізаційні стоки з септику, який споруджений на її земельній ділянці, на ділянку позивачки, відповідачка не виливає, оскільки немає такої потреби і постійно використовує насос, яким викачує стоки із каналізаційного стоку. Третя особа. Своєї позиції щодо суті спору не висловила і будь-які докази не подавала. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 26 серпня 2022 року суд відкрив провадження у справі та призначив підготовче судове засідання, встановивши для учасників справи строки для подання заяв по суті спору. 30 вересня 2022 року, відповідачка подала письмові пояснення, які по суті, були відзивом на позов з доказами.04 жовтня 2022 року, суд закрив підготовче провадження у справі та призначив її до розгляду по суті. Розгляд справи відкладався декілька разів: через відсутність світла,неявку відповідача, а також у зв`язку із тим, що позивач подавав нові докази, які відповідачка не отримувала.І за цей час, позивач встиг подати додаткові письмові аргументи та докази, двічі, а відповідачка, ознайомившись із ними, подала свої докази. Також, у судовому засіданні, після залишення без розгляду клопотання представника позивача про виклик і допит усіх заявлених ним свідків, окрім свідка: [PERSON] ( [INFO] ; пенсіонерка; місце проживання: [ADDRESS] ), суд допитав її у якості свідка, і вони надала суду такі покази: Позивачка є її донькою, а відповідачка - її двоюрідною сестрою; оскільки позивачка хворіє тривалий час і потребує сторонньої допомоги, свідок кожен день по декілька разів ходить до неї аби принести молока, води, їжі, і це відбувається протягом останніх 4 років; і мінімум з квітня 2019 року, відповідачка на постійній основі забруднює земельну ділянку позивачки; з одного боку межі їх земельних ділянок, вона накопичує прямо не землі гній, який утворює величезну купу, просто неба, і через відсутність огорожі вона постійно сповзає на земельну ділянку позивачки; стосовно відповідачки навіть ухвалювали припис щодо необхідності прибрати купу гною, але вона його не виконує; стверджувала, що навіть у день її допиту у судовому засіданні, зранку, бачила нову купу гною на тому самому місці, де і завжди; з іншого боку межі їх земельних ділянок, відповідачка зробила каналізаційний септик, з якого постійно виливаються каналізаційні стоки прямо на земельну ділянку позивачки, чим забруднює її; тільки один раз вона бачила, як зять відповідачки, взимку 2020 року, приїхав та один раз відкачав із того септика всю рідину, що там була; коли ідуть дощі, то уся рідина з того септика потрапляє на ділянку позивачки; те саме стосується і курей відповідачки, які на постійній основі, гуляють на земельній ділянці позивачки та нищать городину та інші насадження, бо топчуться по ним, оскільки відповідачка за ними не слідкує. Встановлені судом обставини. [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ) з 22 лютого 2012 року має зареєстроване і фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.2,3 - копія її паспорту та ідентифікаційного коду; визнання цієї обставини обома сторонами). При цьому будинок, в якому вона проживає належить їй на праві власності (а.с.12 - копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно) та знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер 2623280601:01:001:0485), яка також належить їй на праві власності, як мінімум з 01 квітня 2021 року (а.с.12,13 - копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Державного земельного кадастру). [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ) з 14 червня 1988 року має зареєстроване і фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.46,31 - копія паспорту та відповідь з ЦНАПу сільської ради; визнання цієї обставини обома сторонами). При цьому, згідно Акту встановлення та погодження меж землекористування, а також кадастрового плану земельної ділянки [PERSON] , [PERSON] проживає у будинку, що розташований на земельній ділянці, яка дійсно межує з земельною ділянкою [PERSON] на відрізках ділянок, позначених у документах, літерами: з В до Г, зокрема: у трьох місцях - відрізки позначені цифрами з 3 до 4, з 4 до 5, з 5 до 6 (а.с.72,73 - копія Акту та кадастрового плану). 04 липня 2019 року, на підставі звернення [PERSON] щодо її сусідки [PERSON] , комісія Нижньовербізької сільської ради склала Акт про те, що було виявлено господарську споруду [PERSON] на відстані 10 метрів від криниці [PERSON] , вода в якій була мутною із запахом гноївки, яка була непридатною для споживання; їй було (рекомендовано) зобов`язано до 18 липня 2019 року перевести складену купу гною на відстань 30 метрів від криниці [PERSON] (а.с.5 - копія Акту). Проте, працівниками Коломийського районного управління Держпродспоживслужби з криниці [PERSON] було відібрано проби води для лабораторного дослідження на наявність в ній шкідливих речовин за результатами якого, їх не було виявлено (а.с.6 - копія відповіді голови). 24 травня 2021 року, [PERSON] просила Голову Нижньовербізької сільської ради вжити заходів до її сусідки [PERSON] , яка не виконує припис про прибрання купи гноївки та каналізації, а також зобов`язати її прибрати цю купу, каналізацію, вирубати дерева на межі їх земельних ділянок. При цьому повідомила, що вона посадила картоплю на своїй земельній ділянці, але кури [PERSON] перетоптали її (а.с.9 - копія заяви). 25 червня 2021 року, комісія Нижньовербізької сільської ради, у присутності [PERSON] та [PERSON] , склала Акт про те, що оглядом земельної ділянки підтверджується, що на ній [PERSON] склала купу з гноєм, також є викиди каналізаційних стоків, які виходять на земельну ділянку [PERSON] та насаджені дерева, які затінюють ділянку [PERSON] (а.с.8 - копія Акту). При цьому, комісія попередила [PERSON] про необхідність у строк до 03 липня 2021 року: звільнити частину земельної ділянки від накопичення для зберігання гною; припинити викиди побутових відходів із каналізаційної труби на земельну ділянку [PERSON] ; провести обрізку багаторічних плодових дерев, які затіняють ділянку [PERSON] (а.с.8 - копія Акту). 04 травня 2022 року, [PERSON] звернулась до Начальника Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області з проханням провести перевірку по факту не виконання [PERSON] вимог земельної комісії Нижньовербізької сільської ради від 04 липня 2019 року та 25 червня 2021 року (а.с.70 - копія заяви). І вже 12 травня 2022 року щодо [PERSON] було складено протокол №063460 про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 160 КУпАП. Зокрема за те, що вона не виконує рішення земельної комісії Нижньовербізької сільської ради від 04.07.2019 та 25.06.2021 років (а.с.89 - копія протоколу). В червні 2022 року, адвокатом позивачки були зроблені фотографії місць межування земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] з яких вбачається, що з однієї сторони їх межі, на земельній ділянці [PERSON] просто неба, навалена купа гноївки заввишки більше метра та метра в ширину, що видно «неозброєним оком». При цьому, ця купа нічим не накрита ні зверху, ні з боків, ні навіть знизу, що також цілком очевидно, а також суд відзначає, що будь-якої огорожі на цій межі земельних ділянок, між ними не має (а.с.15-17 - фото); з іншої сторони їх межі земельних ділянок, на ділянці [PERSON] дійсно ростуть багаторічні насадження плодових дерев, гілля частини з яких, вільно ростуть над ділянкою [PERSON] (а.с.18 - фото); а на межі третього відрізку їх суміжних земельних ділянок, під дерев`яним, старим, парканом є рідина, яка потрапляє на суміжну ділянку (а.с.19 - фото). 29 червня 2022 року, донькою відповідачки було зроблено фото місця розмежування земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] з якого вбачається, що з однієї сторони їх меж, поруч із дерев`яним, старим, парканом, у землі, споруджено із бетону каналізаційний септик (вигрібна яма), який має кришку з бетону зверху, яка повністю його не закриває (а.с.45 - фото; обставина, яку визнавали обидві сторони). 28 липня 2022 року, за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення адміністративна комісія Нижньовербізької сільської ради прийняла постанову, якою наклала адміністративне стягнення на [PERSON] (а.с.71,99 - копія листа-запиту поліції, копія листа-відповіді). 22 вересня 2022 року, комісія Нижньовербізької сільської ради, у присутності [PERSON] , здійснила перевірку її звернення, за наслідками якої склала Акт про те, що складена купа з гноєм знаходиться на земельній ділянці [PERSON] та не зачіпає суміжну земельну ділянку [PERSON] ; з каналізаційного септика [PERSON] відсутні неприємні запахи; багаторічні насадження зрізані; шкідливого впливу на суміжну земельну ділянку [PERSON] не завдає (а.с.44 - копія Акту). А 02 жовтня 2022 року, адвокат позивачки зробив нові фото, з яких вбачається, що [PERSON] на своїй земельній ділянці зрізала багаторічні насадження плодових дерев (а.с.54-55 - фото). Поряд з цим, 15 листопада 2022 року адвокат позивачки зробив нові фото та відео місця суміжних земельних ділянок позивачки та відповідачки (а.с.74 -фото з диску). І суд відзначає, що на другому та третьому фото зображені курки у кількості трьох штук, які знаходяться на земельній ділянці [PERSON] , і які з урахуванням показів свідка: [PERSON] суд вважає курками саме [PERSON] , які вільно гуляють земельною ділянкою саме [PERSON] , біля її криниці. Що стосується відео, то на ньому чітко видно відсутність будь-якої огорожі чи паркана у місці розмежування земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] , в якому на ділянці останньої, накопичена велика купа гноївки, яка нічим не огорожена з жодного боку, а також ні зверху, ні знизу, що вочевидь свідчить про вільне потрапляння цієї гноївки у ґрунт земельної ділянки [PERSON] (а.с.74 - відео з диску). На відео також видно інше місце розмежування земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] , в якому на ділянці останньої знаходиться каналізаційний септик (бетонний колодязь), на якому є кришка з бетону, яка не закриває септик повністю, і він до речі, майже наповнений повністю (а.с.74 - відео з диску). 01 грудня 2022 року, комісія Нижньовербізької сільської ради, у присутності [PERSON] , склала новий Акт про те, що виявлено незначене підтоплення гноївкою земельної ділянки [PERSON] зі сторони господарської споруди [PERSON] ; витоків з каналізаційного септику на поверхню не виявлено, багаторічні насадження зрізані (а.с.94 - копія Акту та фото - а.с.95-98). При цьому суд відзначає, що на останньому фото, на якому зображено каналізаційний септик, його кришка з бетону зверху, знову не була закрита повністю (а.с.98 - фото). 04 грудня 2022 року, на межі суміжних ділянок позивача та відповідача, [PERSON] зробила невелику за висотою та довжиною, часткову огорожу своєї земельної ділянки з шиферу та тонких колод дерев, до яких він прикріплений, що підтверджується наданим суду, саме нею, фото (а.с.83 - фото). Але з цього фото також вбачається, що [PERSON] знову накопичує на своїй земельній ділянці купу гноївки, яка знаходиться просто неба, і вочевидь, через ґрунт продовжує безперешкодно проникати на земельну ділянку [PERSON] , а при наявності опадів у виді дощу, також безперешкодно зліва та справа від огорожі, може вільно потрапляти на земельну ділянку останньої (а.с.83 - фото). Зміст спірних правовідносин сторін спору. Із встановлених судом обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем існують цивільні правовідносини у сфері володіння та користування суміжними земельними ділянками, в яких між ними виник спір з приводу можливого створення перешкод відповідачкою в реалізації права позивачки користуватись її земельною ділянкою. І у цьому спорі позивачка вважає, що її право порушується саме відповідачкою. Оцінка суду щодо права. Положення частини 2 статті 14 Конституції України гарантують, що право власності на землю гарантується. А частина 1 статті 78 Земельного кодексу України передбачає, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. При цьому, частина 2 статті 79 ЗК України уточнює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах і на поверхневий (ґрунтовий) шар. Отже, виключно власник земельної ділянки, за своєю власною волею вправі визначати хто, коли і яким способом може користуватись його земельною ділянкою, включаючи її поверхневий (ґрунтовий) шар. І якщо згоди власника земельної ділянки на вчинення будь-яких дій, пов`язаних із користуванням його ділянкою не отримано, вчинення таких дій або використування ділянки внаслідок бездіяльності (при певних умовах) буде порушенням права власності на земельну ділянку. В тому числі і права власника користуватись нею, якщо певні дії чи бездіяльність власника чи землекористувача, наприклад, суміжної земельної ділянки заважають йому повною мірою користуватись своєї ділянкою на власний розсуд. І вказаному праву власника земельної ділянки, кореспондує обов`язок власників чи користувачів суміжних земельних ділянок не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів (п. «г» ч.1 ст.91 та п. «г» ч.1 ст.96 ЗК України), а також обов`язок дотримуватись правил добросусідства (п. «е» ч.1 ст.91 та п.«е» ч.1 ст.96 ЗК України), під яким розуміється, обов`язок власників та землекористувачів: - обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо); - не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). - співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо)- ст.103 ЗК України. І вказані обов`язки є однаковими, як для власників, так і для землекористувачів суміжних земельних ділянок. Отже, не має значення на якому правовому титулі відповідачка володіє і користується суміжною з позивачкою земельною ділянкою, на ній все одно лежить обов`язок не порушувати право власності позивачки на її земельну ділянку, яке охоплює і її право вільно користуватись нею, отримуючи із поверхневого шару її ділянки максимальну вигоду та самостійно визначаючи, хто і що буде робити з її ґрунтовим шаром. І суд одразу констатує, що встановлені судом обставини прямо вказують на те, що відповідачка дійсно, вже протягом тривалого часу (більш ніж трьох років), систематично та на постійній основі допускає порушення вказаних обов`язків при користуванні суміжною із позивачкою земельною ділянкою, яке е припиняється повністю. Оскільки без згоди позивачки допускає використання ґрунтового шару її земельної ділянки, що створює їй очевидні незручності та неможливість її використання за цільовим призначенням. Зокрема, відповідачка продовжує накопичувати на своїй земельній ділянці купу з гноєм, під відкритим небом, яка жодним чином не закрита зверху, знизу та боків, а вжиті нею заходи (спорудження огорожі з шиферу) з огляду на обрану конструкцію, вочевидь не здатні перешкодити продовженню попадання гною з її купи до ґрунтового шару земельної ділянки позивачки, що дійсно продовжується і саме цим відбувається використання її ділянки без її згоди. Це підтверджується як доказами, що надавав позивач, так і самою відповідачкою, зокрема її останнє фото з огорожею. Також суд погоджується із тим, що відповідачка використовуючи свою земельну ділянку шляхом спорудження на ній каналізаційного септика з бетону, але тримаючи його постійно відкритим та майже наповненим, дійсно допускає витік стоків із нього на земельну ділянку позивачки, що також знайшло своє доказове підтвердження, у вигляді як Актів комісії сільської ради, так і фото та відео, які надав представник позивачки. Оскільки тримаючи його постійно відкритим та майже наповненим, при будь-яких опадах, він переповнюється і його стоки виливаються на ділянку позивачки. Що також підтверджувала і свідок. Що стосується курей, то як фото адвоката позивачки, так і покази свідка однозначно підтверджують те, що і тут, на постійній основі, відповідачка допускає їх вільний вигул на земельній ділянці позивачки, що є неприпустимим (суд також враховує і положення частини 7 статті 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» за якими, фізичні особи, які утримують домашніх тварин зобов`язані не допускати порушення прав і законних інтересів інших фізичних осіб). Звичайно суд погоджується із аргументами відповідачки про те, що на своїй земельній ділянці вона вправі робити те, що вона хоче. Але таке її право має чіткі межі, зокрема її дії чи бездіяльність при використанні нею земельною ділянкою не можуть завдавати шкоди суміжній земельній ділянці або призводити до її використання, без згоди її власника. І суд констатує, що у спорі, що виник між позивачем та відповідачем, немає потреби з`ясовувати те, чи мало місце заподіяння відповідачкою шкоди земельній ділянці позивачки, оскільки сам факт використання відповідачкою земельної ділянки позивачки, способами, вказаними вище, вже є порушенням її права на використання її земельної ділянки тільки нею. Позаяк, створює їй незручності та неможливість використання своєї ділянки за цільовим призначенням. І тому суд погоджується із тим, що право позивачки на користування своєю земельною ділянкою порушується, і порушується саме відповідачкою, яка на постійній основі створює реальні перешкоди у користуванні нею ґрунтовим шаром своєї земельної ділянки. Через, що порушене право позивачки дійсно підлягає судовому захисту, вказаними нею способами, зокрема шляхом зобов`язання відповідачки вчинити певні дії. І тут, суд виходить з наступного. По-перше, в силу положень частини 1 статті 104 ЗК України, власники земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Тобто навіть створення загрози шкідливого впливу є підставою для захисту права власника земельної ділянки шляхом припинення будь-якої діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. А по-друге. В силу положень частини 1 та частини 2 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Тож з огляду на викладене та зміст способів, якими відповідачка порушила право користування земельною ділянкою позивачки, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, окрім вимоги про зобов`язання відповідачку заробити пробоїну у фундаменті огорожі. Всі обрані позивачкою способи захисту її порушеного права будуть ефективними, окрім зазначеної вимоги. Позаяк, вказана огорожа дійсно не має фундаменту, як вказувала відповідачка, і суд не буде втручатись у те, яким способом відповідачка, використовуючи її земельну ділянку буде недопускати потрапляння каналізаційних стоків з свого каналізаційного септику (колодязя), що знаходиться на її земельній ділянці, на земельну ділянку позивачки. Отже, для захисту порушеного права позивачки, відповідачку дійсно слід зобов`язати: прибрати наявну на земельній ділянці, якою вона володіє купу гною, яка знаходиться на межі із земельною ділянкою позивачки; недопускати потрапляння гною із земельної ділянки, якою вона володіє, на земельну ділянку позивачки; недопускати потрапляння каналізаційних стоків з каналізаційного септику (колодязя), що знаходиться на земельній ділянці, якою вона володіє, на земельну ділянку позивачки; припинити потрапляння її курей на земельну ділянку позивачки. Оцінка суду щодо судового збору. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні позову, розмір якого в силу положень п.п.2 п.1 ч.2 статті 4 Закону України «Про судовий збір`складає 992 гривні 40 копійок (оскільки подано позов з немайновою вимогою про усунення перешкод у користуванні власністю) і позов підлягає задоволенню, хоча і частково (позаяк сама вимога задовольняється), судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави Україна повністю. Таким чином,

Outcome: partial