Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про визначення місця проживання дитини, в якому просить суд: -визначити місце проживання його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] . -судові витрати залишити за ним. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач являється батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка являється матір`ю цих дітей, з якою він перебував у шлюбі, а 03.08.2007 року розлучився. Після розірвання шлюбу син знаходився на протязі двох років на утримані відповідачки, але після виходу матері з декретної відпустки, син постійно проживає з позивачем, а на вихідних знаходиться у мами (відповідачки). Причина переїзду сина до позивача зумовлена ненормованим графіком роботи відповідачки та постійними відрядженнями. Між позивачем та відповідачкою постало спірне питання про визначення місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , яка близько шести місяців мешкає разом з позивачем. Але без будь-яких підстав відповідачка самостійно приймає рішення щодо місця проживання доньки. Через певний час відповідачка погоджується, щоб малолітня постійно проживала з батьком, а вона забиратиме дітей на вихідних. На час подачі позову донька не досягла 10 років та не може приймати участь у питанні щодо визначення місця свого проживання шляхом надання особистої прихильності одному з батьків. Позивач вважає, що дочці краще проживати з ним, оскільки він має час відводити дитину до дитячого садка, займатися з нею вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про неї. Він має стабільний самостійний не малий дохід, який може у повному обсязі забезпечити необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити її гармонійний розвиток. Відповідачка ж не має достатнього часу на виховання дитини, так як являється приватним підприємцем. Позивач вказує, що дочка проживатиме в квартирі, яка облаштована всім необхідним для розвитку дитини, що підтверджено актом обстеження умов проживання службою у справах дітей 01.12.2021 року. Ухвалою від 15.08.2022 р. суддею відкрито провадження в справі та ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. 01.02.2022 р. ухвалою суду було зобов`язано Службу в справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області надати суду висновок про доцільність чи відсутність підстав щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 06.01.2023 р. до суду надійшов висновок органу опіки та піклування. У підготовче засідання позивач та його представник - адвокат Зелений Ю.В. не з`явилися, але адвокат скерував заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачка в підготовче засідання не з`явилася, але в матеріалах міститься заява про визнання позовних вимог та розгляд справи в її відсутність. У підготовче засідання представник третьої особи - Служби в справах дітей, сім`ї, молоді та спорту Виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської областіне з`явився, але в клопотанні про долучення до матеріалів справи висновку просили провести розгляд справи у відсутність їх представника та прийняти рішення, яке б не суперечило інтересам дитини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування підготовчого засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії паспорта громадянина України [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] у м. Золотоноша Черкаської області. Позивачу присвоєно РНОКПП [NUMBER] , що стверджено копією картки платника податків від 16.05.2019 р. Відповідачка народилася [INFO] в с. Піщане Золотоніського району Черкаської області та має РНОКПП [NUMBER] , що стверджено копією паспорта [NUMBER] та копією картки платника податків від 12.09.2007 р. Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис №79 від 03.08.2007 р. Позивачка та відповідач являються батьками [PERSON] , [INFO] , (що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.11.2016 р.) та [PERSON] , [INFO] (відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). З довідки від 20.12.2021 р. вбачається, що позивач проходить службу у військовій частині [NUMBER] та його дохід за останні 6 місяців склав 121276,49 грн. Згідно службової характеристики позивач [PERSON] за місцем проходження служби характеризується позитивно. Також позивач позитивно характеризується за місцем свого проживання: [ADDRESS] , що стверджено характеристикою старшого будинку. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 23.12.2021 р. №519/23-00-66-012 вбачається, що відповідачка [PERSON] за період з 2 кварталу 2021 р. по 3 квартал 2021 р. мала дохід в сумі 1507,32 грн. З актів обстеження умов проживання від 01.12.2021 р., 28.12.2022 р., встановлено, що малолітня [PERSON] проживає з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де також проживають батьки [PERSON] (бабуся та дідусь малолітньої) та брат [PERSON] , 2006 р.н. (син позивача). Квартира належить на праві власності матері позивача. Батьки позивача позитивно ставляться до того, що діти їх сина проживають з батьком в їх квартирі. Стосунки в батька з донькою, в дитини з бабусею, дідусем міцні, теплі. Між братом та сестрою відносини дружні. Відносини відповідачки з позивачем та донькою доброзичливі. Мати малолітньої визнає той факт, що дочка постійно проживає з батьком, але наявний конфлікт між батьками щодо визначення місця проживання дочки, тому позивач бажає вирішити це питання юридично. Згідно висновку Органу опіки та піклування Золотоніської міської ради від 05.01.2023 р. №23, наданого на виконання ухвали суду від 01.12.2022 р., Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] . Це буде відповідати її інтересам. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4). З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що "під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем стверджений та визнається і не оспорюється відповідачкою той факт, що малолітня дочка [PERSON] проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Суд, встановивши, що і батьком, і матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку малолітньої доньки, виходячи з найкращих інтересів малолітньої, врахувавши також вік дитини, право на гармонійний розвиток і належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами та обов`язками батьків, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved