Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

В вересні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 05 березня 2020 року відповідач [PERSON] позичив у нього кошти в сумі 35000 грн., які зобов`язався повернути до 05 червня 2020 року. На підтвердження відносин, що випливають з договору позики, відповідачем було власноручно написано розписку. Проте до цього часу відповідач не виконав взятих на себе грошових зобов`язань та ухиляється від їх виконання, хоча він неодноразово спілкувався з ним з приводу повернення коштів. Таким чином, між сторонами була дотримана форма договору позики, який оформлено розпискою, чим посвідчено передання позивачем відповідачеві коштів в розмірі 35000 гривень 05.03.2020 року. Відповідно до боргової розписки від 05.03.2020 року відповідач зобов`язався повернути йому борг в сумі 35000 гривень у строк до 05.06.2020 року. Та обставина, що оригінал розписки і досі перебуває у нього свідчить про те, що відповідач не виконав свої зобов`язання та не повернув йому, свій борг. Із змісту укладеного між сторонами договору позики (боргової розписки) вбачається, що сторонами невизначено розмір процентів за користування грошима. За таких обставин, відповідно до положень ст.1048 ЦК України розмір відсотків слід обраховувати виходячи із розміру облікової ставки НБУ. Проценти за позикою від 05.03.2020 року складають 8270 грн. 57 коп., а саме: (35000 х 11% ) : 366 днів х 8 днів = 84 грн 15 коп; (35000 х 10% ) : 366 днів х 42 дня = 401 грн 64 коп; (35000 х 8% ) : 366 днів х 497 днів = 374 грн 86 коп; (35000 х 6% ) : 365 днів х 266 днів = 1530 грн 41 коп; (35000 х 6,5% ): 365 днів х 42 дня = 261 грн 78 коп; (35000 х 7,5% ) : 365 днів х 98 днів = 704 грн 79 коп; (35000 х 8% ): 365 днів х 49 днів = 375 грн 89 коп; (35000 х 8,5% ): 365 днів х 91 день = 741 грн 71 коп; (35000 х 9% ) : 365 днів х 42 дня = 362 грн 47 коп; (35000 х 10% ) : 365 днів х 42 дня = 402 грн 74 коп; (35000 х 10%): 365 днів х 91 день = 872 грн 60 коп; (35000 х 25% ): 365 днів х 90 днів = 2157 грн 53 коп. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Так, розмір боргу відповідача згідно розписки від 05.03.2020 року станом на граничний день його повернення - 05.06.2020 року, складав 35000 грн.. Заподіяні йому в результаті прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання збитки внаслідок інфляції становлять 10735 грн. 67 коп., розмір трьох процентів річних від простроченої суми 35000 грн. за період з 06.06.20року (перший день прострочки) по 31.08.2022 року (день звернення до суду) складає 2350 грн. 27коп. (35000грн. (сума боргу) х 3 % х 817днів / 365 ( кількість днів) = 2350 грн. 27 коп.). Таким чином, в загальній сумі стягненню з відповідача на його користь підлягають грошові кошти в розмірі 56356 грн. 51 коп., а саме: 35000 грн. + 8270 грн. 57 коп. + 10735 грн. 67 коп. + 2350 грн. 27 коп.. З врахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача 56356 грн. 51 коп. заборгованості за договором позики та 1040грн. судового збору. В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги задовільнити в повному об`ємі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.03.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого останній отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 35000грн., які зобов`язався повернути до 05.06.2020р. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується борговою розпискою від 05.03.2020 року. До 05.06.2020р. та після звернення [PERSON] до суду з позовом про стягнення коштів, [PERSON] не повернув позивачу кошти. Стаття 526 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч.1\~ст.1049 ЦК України,\~\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1\~ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем проведено нарахування процентів відповідно до ст.1048 ЦК України, виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України за період з 05.03.2020р. по 31.08.2022 року в сумі 8270грн.57коп. Проте, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Договором позики від 05.03.2020р. сторони передбачили строк повернення грошових коштів до 05.06.2020р. Отже, правомірним є нарахування відсотків на суму 35000грн. за період з 05.03.2020р. до 05.06.2020р., що становить 814,75грн., а саме: (35000 х 11% ) : 366 днів х 8 днів = 84 грн. 15 коп.; (35000 х 10% ) : 366 днів х 42 дня = 401 грн.64 коп.; (35000 х 8% ) : 366 днів х 43 дня = 328 грн. 96 коп.. В іншій частині (з 06.06.2020р. по 31.08.2022 року) позовні вимоги в цій частині є безпідставні і до задоволення не підлягають. Також, у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання відповідачем, у позивача виникло право на стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України Згідно розрахунку позивача загальний розмір інфляційних витрат за період з червня 2020р. по липень 2022 року складає 10735 грн. 67 коп., розмір трьох процентів річних від простроченої суми 35000 грн. за період з 06.06.20року (перший день прострочки) по 31.08.2022 року складає 2350 грн. 27коп. (35000грн. (сума боргу) х 3 % х 817днів / 365 (кількість днів) = 2350 грн. 27 коп.), з якими суд погоджується. Стороною відповідача не було подано суду свого розрахунку, який би спростовував розрахунок поданий позивачем щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача, слід стягнути 35000грн. заборгованості за договором позики, проценти в сумі - 814,75грн., 3% річних у розмірі - 2350,27грн., інфляційні витрати у розмірі - 10735,57грн., що разом становить 48900,59грн. В задоволенні решти вимог слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 902,41 грн. (56356,51/100=563,56; 48900,59/ 563,56 = 86,77%; 1040/100х86,77). На підставі викладеного та

Outcome: partial