Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

У лютому\~2022\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~даною позовною\~заявою,\~в якій\~просив стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~Акціонерного товариства\~«Універсал Банк»\~ заборгованість\~за договором\~надання банківських\~послуг «Monobank»\~від 11.06.2018\~року у\~розмірі 30460,13\~грн.,\~а також\~стягнути з\~нього судові\~витрати.\~В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог вказав\~на те,\~що 11.06.2018\~року відповідач\~отримав кредит\~у розмірі\~40000\~грн.\~00\~коп.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~поточний рахунок\~№ [NUMBER] .\~У зв`язку\~з порушеннями\~зобов`язань\~за кредитним\~договором,\~станом на\~09.01.2022\~року,\~відповідач має\~заборгованість у\~розмірі 27967,34\~грн.\~за тілом\~кредиту,\~у розмірі\~2492,79\~грн.\~за порушення\~грошового зобов`язання. Оскільки позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, Банк був вимушений звернутися до суду з даним позовом для стягнення заборгованості в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, раніше надав клопотання, в якому вказав, що позовні вимоги позивача підтримує і просить задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути без участі представника позивача. Крім цього, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні, як вбачається із позовної заяви, було встановлено, що 11 червня 2018 року між позивачем і відповідачем був укладений Кредитний договір, на підставі особистої заяви останнього, згідно з умовами якого, він отримав кредит у розмірі 40000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № [NUMBER] . Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку відповідач має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 09.01.2022 року становить загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 27967,34 грн., за порушення грошового зобов`язання 2492,79 грн., на підтвердження позивачем долучено розрахунок заборгованості. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У позові АТ «Універсал Банк» посилалося на те, що 11.06.2018 року відповідач підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані йому для ознайомлення. Проте наявні у матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи і Паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідача. Підписана відповідачем анкета-заява до договору про надання банківських послуг, містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної банківської послуги. Разом з тим, п. 5.3 розділу 5 Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» визначено, що, підписані клієнтом та/або банком документи, що пов`язані з укладеними правочинам, зберігаються банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільному додатку клієнта, а також їх копії можуть бути надані банком на паперовому носії на запит клієнта, під час одержання однією із сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання. В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів. Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту. Позивач АТ «Універсал Банк» також не надав належних та допустимих доказів видачі відповідачу банківської картки, відкриття йому рахунку, а також виписки з такого рахунку, з якої можна було б встановити факт користування відповідачем банківською карткою із встановленим кредитним лімітом та наявність у нього заборгованості за кредитом, а також відсутні докази користування кредитними коштами. Тому складений позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Проте, вищевказаний розрахунок, не є документом, який підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ повністю залежить від волевиявлення банку. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифи з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03 липня 2019 року №342/180/17. Таким чином, позивач не надав доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки, розміру встановленого кредитного ліміту та розміру наданого кредиту, руху коштів на відкритому рахунку, чим не виконав вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що позбавляє суд можливості перевірити обґрунтованість нарахованих позивачем суми заборгованості за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підтвердження позовних вимог, позивачем, крім іншого, було надано розрахунки заборгованості. Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Таким чином, не вбачається підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в порядку повернення кредиту будь-яких коштів. З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про недоведеність позивачем позовних вимог, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed