Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на ј квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] помер [INFO] . Його спадкоємцями (перша черга) є дружина - [PERSON] та його дочка - [PERSON] , так як на момент його смерті вони були зареєстровані та проживали з померлим разом за адресою: [ADDRESS] . кв. Державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області Гордійчук В.П. 10.05.2022 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Підставою для відмови був той факт, що документ, що підтверджують право власності померлого на квартиру [ADDRESS] , відсутній. Позивач зазначає, що дана квартира придбавалася [PERSON] 29.01.1991 року за Договором купівлі-продажу. Під час придбання даної квартири, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Отже, квартира [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю [PERSON] ти [PERSON] . Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способу захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому [PERSON] змушена, звернутися до суду з вимогою визнання, права власності на квартиру. Від представника позивача надійшла заява в якій вона просить розглядати позовну заяву без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Враховуючи, що відповідачка про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала і позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 23.01.2010р. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] зареєстрованого 23 грудня 1964 року в міському бюро РАЦС м.Рівне, [PERSON] та [PERSON] ) зареєстрували шлюб 23 грудня 1964 року, актовий запис №685. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого 09.02.1967 року в будинку щастя м. Рівне, [PERSON] народилась [INFO] в м.Рівне, батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . з 20 квітня 1983 року. 10.05.2022 року державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Рівненської області Гордійчук В.П. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Підставою для відмови був той факт, що документ, що підтверджують право власності померлого на квартиру [ADDRESS] , відсутній. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , придбана [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 29.01.1991 року. Під час придбання даної квартири, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Статтею 22 КпШС України встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними (частина перша статті 28 КпШС України). Аналогічні положення закріплені у статтях 60 та 70 СК України, який набув чинності з 01 січня 2004 року. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, квартира [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю [PERSON] ти [PERSON] . Відповідно до статей 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу) Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкритій спадщини а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, чиє на час відкриття спадщини проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем. Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Верховний Суд висловив відповідну правову позицію у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №227/3750/19 суд вказав на право спадкоємця за заповітом чи за законом прийняти або не прийняти спадщину. Ст. ст. 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що коли спадкоємець постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Таким чином, зважаючи на вищевикладене звернення з даним позовом до суду є винятковим способом захисту права позивача оформити спадкове майно, оскільки існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Позивач [PERSON] позбавлена можливості у нотаріальній конторі оформити право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , оскільки право власності на квартиру, зареєстроване на відповідача. Іншого способу отримати документ на спадкове майно у Позивача відсутній. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved