Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

18.07.2022 року до суду надійшла заява [PERSON] від 11.07.2022 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. Заява мотивована тим, що протягом останніх шести років заявник [PERSON] приймав участь у житті [PERSON] , а саме: був зареєстрований та проживав у її будинку, допомагав їй матеріально, оплачував комунальні послуги, купував одяг, предмети домашнього вжитку, купував лікарські препарати, лікував, годував [PERSON] , яка неодноразово лікувалася у різних медичних закладах, однак стан її здоров`я тільки погіршувався. В зв`язку з тяжкою хворобою [PERSON] постійно потребувала стороннього догляду, оскільки не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала постійної допомоги та піклування. Також [PERSON] був опікуном [PERSON] з 01.10.2020 до дня її смерті, що настала [INFO] . [PERSON] була інвалідом другої групи з дитинства внаслідок психічного розладу, та, відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу № 142 від 2020 року, потребувала постійного стороннього догляду (обмеження самообслуговування, обмеження здатності до самостійного пересування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку). Такий догляд здійснював заявник [PERSON] по день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та після її смерті заявник провів її поховання. Встановлення факту спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме з 2015 року по день смерті [PERSON] заявнику потрібно для прийняття та оформлення спадкових прав. Оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку без встановлення факту проживання однією сім`єю неможливо, що стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 08.08.2022 відкрито провадження у справі № 141/326/22 та призначено судове засідання на 13.09.2022, витребувано у Оратівської державної нотаріальної контори Вінницької області інформацію щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 13.10.2022 відкладено розгляд цивільної справи № 141/336/22 на 27.10.2022, у зв`язку із витребуванням у приватного нотаріуса Таранюка Т.Є. спадкової справи №144/2022, (номер у Спадковому реєстрі 69381304), заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Судове засідання, призначене на 27.10.2022, не відбулось та було відкладено на 01.12.2022, у зв`язку з неявкою сторін. Судове засідання у справі № 141/326/22, призначене на 10 год 30 хв 01 грудня 2022 року, не відбулося у зв`язку відсутністю електропостачання в приміщенні Оратівського районного суду Вінницької області в період часу з 10 год 00 хв по 12 год 40 хв 01 грудня 2022 року, що підтверджується відповідним актом від 01.12.2022, та було відкладено на 27 грудня 2022 року о 10 год 30 хв. В судовому засіданні 27.12.2022 заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просив суд встановити факт його проживання з [PERSON] , [INFO] , з 2015 року по день смерті [PERSON] . Представник заявника адвокат Столярчук В.М. заявлені вимоги також підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у заяві, та просив суд їх задовольнити повністю. Заінтересована особа Оратівська селищна рада Вінницької області будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання 27.12.2022 не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 25.08.2022 до суду надійшла заява селищного голови Г. Лошак № 1830/04-02 від 23.08.2022 про розгляд справи без участі представника селищної ради, проти задоволення заявлених вимог заперечує, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження про те, що заявник проживав однією сім`єю з [PERSON] не менше як п`ять років до 23.01.2022. Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, а також покази свідків, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20.11.2001 року Оратівським РВ УМВС України у Вінницькій області, [PERSON] , [INFO] , з 05.05.2020 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 29.01.2013 року Оратівським РВ УМВС України у Вінницькій області, [PERSON] , [INFO] , з 06.06.1997 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] в с. Човновиця Вінницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , та про що 26.01.2022 складено відповідний актовий запис № 30. Як вбачається з висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 142 від 12.10.2020, хвора [PERSON] , [INFO] , інвалід ІІ групи внаслідок психічного розладу, встановленої (переглянутої) 01.09.2009 року, проживає разом із [PERSON] за адресою с. Човновиця. За рівнем обмеження життєдіяльності хвора [PERSON] потребує стороннього догляду. Висновок дійсний до 12.04.2021. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, виданої 14.04.2021 року старостою Човновицького старостинського округу Оратівської селищної ради за № 95, до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] (зареєстровані особи) входить [PERSON] , [INFO] , опікун. Відповідно до довідок № 200 та № 151, виданих старостою Човновицького старостинського округу Оратівської селищної ради, відповідно, 14.06.2021 та 11.05.2022, [PERSON] , [INFO] , дійсно був зареєстрований та проживав разом із гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою [ADDRESS] та був її опікуном і вів спільне господарство. Як вбачається з витягу з акта засвідчення у ВТЕК до довідки ВТЕ-119 № 092902, викладеного російською мовою, [PERSON] , 1956 року народження, є інвалідом другої групи (з дитинства). Згідно довідки № 209, виданої 01.07.2022 старостою Човновицького старостинського округу Оратівської селищної ради, [PERSON] дійсно проживав разом, доглядав до смерті і проводив похорон [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Човновиця Вінницького району Вінницької області. З довідки № 210, виданої 30.06.2022 управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації № 6 (Оратів) вбачається, що [PERSON] перебував на обліку та отримував допомогу згідно Постанови КМУ № 1192 від 02.08.2000 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею» за [PERSON] , [INFO] . Термін призначення з 01.10.2020 по 23.01.2022. Як вбачається з довідки № 431, виданої 30.06.2021 КНП «Оратівська ЛПЛ» Оратівської селищної ради, [PERSON] , 1956 року народження, знаходилась на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 09.04.2021 по 30.04.2021. Допитана в судовому засіданні 13.09.2022 свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] доглядав [PERSON] з 2015 року, оскільки він з нею проживав, був прописаний у її будинку, та допомагав вести спільне господарство (рубав дрова, носив воду, отоплював будинок, доглядав за городом, робив поточний ремонт у будинку), а також возив у лікарню, їздив до неї у лікарню та провідував її. Допитана в судовому засіданні 13.09.2022 свідок [PERSON] підтвердила, що є дружиною [PERSON] , та протягом шести років її чоловік доглядав за [PERSON] , проживав у її будинку та був прописаний у ньому. [PERSON] проживала одиноко, потребувала стороннього догляду та лікування, оскільки була інвалідом другої групи внаслідок психічного захворювання, та, окрім того, не могла самостійно ходити, а тому її чоловік [PERSON] взяв опіку над [PERSON] , проживав у її будинку з 2015 року та доглядав останню: купував ліки, годував, робив поточний ремонт у будинку, рубав дрова, обробляв город, садив городину. [PERSON] часто лікувалась у лікарні в смт Оратів, а тому вона та її чоловік провідувала її, купували ліки. Додатково свідок [PERSON] зазначила, що до 2020 року [PERSON] проживала разом із своєю матір`ю, яка померла у 2020 році. Допитана в судовому засіданні 13.09.2022 свідок [PERSON] підтвердила, що з 2015 року, коли [PERSON] захворіла, [PERSON] часто провідував та доглядав її: варив їсти, рубав дрова, обкошував траву, робив ремонт у будинку, обробляв город, часто возив у лікарню та провідував у лікарні, а також проживав з [PERSON] , оскільки рідні у неї не було. Як вбачається з відповіді завідуючої Немирівською державною нотарільною контори Кнап Л.П. № 84/01-16 від 16.08.2022 року, а саме інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69770737 від 16.08.2022 року, спадкову справу після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено 16.06.2022 року приватним нотаріусом Таранюком Т.Є., номер у Спадковому реєстрі 69381304, номер у нотаріуса 144/2022. З матеріалів спадкової справи № 144/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що справу розпочато 16.06.2022 за заявою [PERSON] . Згідно постанови приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюка Т.Є. № 449/02-31 від 29 листопада 2022 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , належним померлій [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем. Встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини необхідне заявнику для прийняття та оформлення спадкових прав. Вказаний факт неможливо встановити у інший спосіб чи отримати документ на підтвердження вказаного факту, а відтак єдиним способом підтвердження останнього є встановлення його судовим рішенням. Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України). Особи, які проживають однією сім`єю, а також родичі за походженням, відносини яких не врегульовані цим Кодексом, можуть врегулювати свої сімейні (родинні) відносини за договором, який має бути укладений у письмовій формі. Такий договір є обов`язковим до виконання, якщо він не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів України та моральним засадам суспільства (ч. 2 ст. 9 СК України). Згідно статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно ч.1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Згідно з статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). Як вбачається з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 21 березня 2019 року у справі №461/4689/15-ц, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, саме на заявника покладений обов`язок доказування факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами. Натомість, ані заявником, ані представником заявника не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження зазначеного факту, зокрема, доказів того, заявник [PERSON] та спадкодавець [PERSON] проживали однією сім`єю більше п`яти років, а саме з 2015 року по день смерті спадкодавця, і під час їх спільного проживання між ними склалися усталені стосунки, притаманні сім`ї, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, а також взаємні права та обов`язки. Надані заявником докази, зокрема довідки старости Човновицького старостинського округу Оратівської селищної ради № 95 від 14.04.2021, № 200 від 14.06.2021, № 209 від 01.07.2022 та № 151 від 11.05.2022 та зазначені у них обставини не свідчать про факт постійного проживання заявника [PERSON] однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] більше п`яти років до дня відкриття спадщини, оскільки, як вбачається із 12 аркуша паспорта громадянина України, [PERSON] , був зареєстрований за адресою реєстрації та проживання [PERSON] лише з 02.02.2020. Також посилання заявника та його представника на факт реєстрації місця проживання заявника [PERSON] та спадкодавця [PERSON] за однією адресою, а також покази свідків про їх спільне проживання однією сім`єю, суд до уваги не приймає, оскільки вони не є достатніми доказами та не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю протягом п`яти років до дня відкриття спадщини та в розумінні статті 3 СК України, який, в свою чергу, має встановлюватись та доводитись іншими належними та достатніми доказами. Доведеність обставин близького спілкування заявника та [PERSON] у заявлений період, ведення спільного господарства, наявність свідоцтва про смерть [PERSON] та здійснення її поховання, не є достатніми доказами на підтвердження факту проживання заявника та [PERSON] однією сім`єю. В матеріалах справи відсутні належні докази того, що заявник і [PERSON] протягом п`яти років до дня відкриття спадщини чи в будь-який інший період вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, що у них був спільний бюджет, що вони разом здійснювали покупки, разом несли витрати на утримання житла, оплату комунальних послуг тощо. Окрім цього, як вказала свідок [PERSON] , дружина [PERSON] та й не заперечується самим заявником, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого у них народились двоє синів, тобто у заявника є своя сім`я. Також суд зауважує, що свідок [PERSON] у наданих в судовому засіданні 13.09.2022 свідченнях вказала, що до 2020 року [PERSON] проживала разом із своєю матір`ю, яка померла у 2020 році. Вказані обставини підтверджують сумнівність факту проживання однією сім`єю більше п`яти років до дня смерті [INFO] [PERSON] та [PERSON] , який перебуває у зареєстрованому шлюбу та має станом на момент ухвалення рішення у справі свою окрему сім`ю з дітьми. Відтак суд констатує, що обставини, викладені у заяві, свідчать про те, що заявник [PERSON] фактично здійснював догляд та опіку за померлою [PERSON] . Окрім того, суд зауважує, що з досліджених у судовому засіданні матеріалів спадкової справи № 144/2022, а саме інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69218896 від 16.06.2022 вбачається, що 22.04.2016 року у Човновицькій сільській ради Оратівського району Вінницької області було посвідчено заповіт [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано 16.05.2016 Вінницькою філією державного підприємства «Національні інформаційні системи». Заповіт чинний, номер у Спадковому реєстрі 58963850, номер в реєстрі нотаріальних дій 18. При цьому, заявником не надано суду належних доказів відсутності спадкоємців померлої [PERSON] . На підставі викладеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що заявлені вимоги заявника [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: dismissed