Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

01 листопада 2022 року [PERSON] , шляхом використання поштового зв`язку, звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з вказаним позовом, відповідно до вимог якого просить суд шлюб укладений між ним та [PERSON] розірвати. На розподілі судових витрат не наполягає. Позивач обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, посилається на те, що 06 листопада 2018 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від подружніх відносин у них народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Головною причиною цього на думку позивача є наявність у них різних поглядів на життя. На даний час шлюбні відносини фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Шлюб несе виключно формальних характер. Вважає, що вжиття заходів щодо примирення їх як подружжя, відповідно до ст. 111 СК України, не виправить стан їхніх подружніх відносин, а тому є недоцільним. Подальше спільне життя їх, як подружжя, суперечитиме його інтересам. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 26 грудня 2022 року, яке в подальшому, з підстав неявки учасників справи, було відкладене не 24 січня 2023 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 29). Разом з позовом, звернувся з заявою про здійснення розгляду справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 13). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, за її зареєстрованою адресою місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 28), причину своєї неявки до суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що з 06 листопада 2018 року громадянин Республіки Туреччина [PERSON] , [INFO] , та громадянка України [PERSON] (прізвище до укладення шлюбу [PERSON] ), [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №832, що доводиться відповідним свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбних відносин у подружжя народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Суд зважає, що позивач по справі є громадянином громадянин Республіки Туреччина, що доводиться відповідними документами (а.с. 8, 9). Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні» питання підсудності визначається за загальними правилами, визначеними ЦПК України. Вищевикладене означає, що розірвання шлюбу в Україні між позивачем, який є громадянином Туреччини, та відповідачем, яка є громадянкою України має здійснюватися на підставах і в порядку, передбачених главою 11 СК України. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось, з підстав наявності у них різних поглядів на життя та шлюб. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Спільне господарство не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, примирення неможливе. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та про необхідність ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] слід залишити прізвище [PERSON] , оскільки вона не виявила бажання його змінювати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 992, 40 грн (а.с. 1, 15). На підставі викладеного,

Outcome: approved