Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

У провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом Дочірнього підприємства «Черкаська механізована колона» Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро» до Управління Держпраці у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] про скасування акту та зобов`язання провести повторне розслідування. Соснівським районним судом м. Черкаси рішенням у справі № 712/5536/22 позов задоволено у повному обсязі; скасовано акт за формою Н-1/П спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 29.03.2022 о 17 год. 50 хв. у Дочірньому підприємстві «Черкаська механізована колона» Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро» з водієм автотранспортних засобів [PERSON] , складений комісією із розслідування нещасного випадку від 14.06.2022 та затверджений заступником начальника Управління Держпраці у Черкаській області від 17.06.2022; зобов`язано Управління Держпраці у Черкаській області провести повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, стався 29.03.2022 о 17 год. 50 хв. з водієм автотранспортних засобів Дочірнього підприємства «Черкаська механізована колона» Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро» [PERSON] , відповідно до вимог чинного законодавства в іншому складі; стягнуто з Управління Держпраці у Черкаській області на користь Дочірнього підприємства «Черкаська механізована колона» Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро» судовий збір у сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. Представник позивача адвокат Орленко В.В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 13000 грн. та судовий збір у сумі 2481 грн. Заява про ухвалення додаткового рішення призначена до судового розгляду на 13.12.2022. Розгляд заяви було відкладено на 13.01.2023 у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Представник позивача на судове засідання 13.01.2023 не прибув, надав заяву, в якій просив вирішити вищезазначене питання без його участі. Представник відповідача, третя особа до судового засідання не прибули, причини неявки суду не повідомили, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Судові витрати згідно зі ст. 133 ЦПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 дійшла таких висновків. За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Так, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI). \~Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (п.п. 122-135 постанови ВП ВС). Оцінюючи зміст зазначених приписів, Велика Палата Верховного Суду виснує, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в\~ детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги,\~у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права (п.п. 140-142, 144-145 постанови ВП ВС). Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додані: договір про надання правничої допомоги від 14.07.2022, додаткова угода № 1 до договору від 06.12.2022, акт № 1 виконаних робіт до договору від 06.12.2022, розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу від 06.12.2022. Згідно укладеного позивачем (клієнт) та адвокатом Орленком В.В. (виконавець) договору про надання правничої допомоги від 14.07.2022 виконавцем надаються такі види правової допомоги надання консультацій та роз`яснень з юридичних питань, усних і письмових довідок щодо законодавства, складання заяв та інших документів правового характеру, здійснення представництва інтересів клієнта в судах, правоохоронних органах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, організаціях будь-якої форми власності, перед фізичними та юридичними особами. Надання виконавцем правової допомоги клієнту здійснюється на платній основі. Клієнт зобов`язується виплатити виконавцю гонорар, розмір якого обумовлений у додатку № 1 до цього договору, який повинен бути підписаний обома сторонами (п. 4.1 договору). Додатковою угодою № 1 від 06.12.2022 до зазначеного вище договору сторонами визначена вартість послуг у твердій грошовій сумі у розмірі 13000 грн. за надану правничу допомогу, яка полягає в юридичному супроводі справи № 712/2108/22, що перебувала на розгляді у Соснівському районному суді м. Черкаси за позовом Дочірнього підприємства «Черкаська механізована колона» Приватного акціонерного товариства «Київсільелектро» до Управління Держпраці у Черкаській області про скасування акту та зобов`язання провести повторне розслідування (п. 1). Оплата за надання правової допомоги здійснюється протягом 60 днів з дня підписання Акут виконаних робіт (п. 2). Сторонами договору 06.12.2022 підписано акт № 1 виконаних робіт за вищезазначеним договором на загальну суму 13000 грн. за надану адвокатом Орленком В.В. правничої допомоги при розгляді цієї цивільної справи. Також представником позивача наданий розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу, в якому зазначені періоди часу, характер правничої допомоги (послуги), кількість витраченого часу, ставка за годину та її вартість, усього на суму 13000 грн. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено що, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, складність справи, тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 13 000 грн.\~При цьому суд зазначає, що питання про стягнення судового збору вже було вирішено судом під час ухвалення рішення, що випливає із четвертого абзаца резолютивної частини рішення суду у справі № 712/55236/22 (провадження № 2/712/2108/22) від 01.12.2022. За таких обставин заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню в частині стягнення витрат позивача на правничу допомогу, в решті вимог заява позивача задоволенню не підлягає.

Outcome: partial