Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту приналежності йому Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №032085 виданого 14 листопада 2001 року, мотивуючи тим, що при видачі зазначеного документу у його імені було допущено помилку та вказано як «[PERSON]» тоді як правильним є «[PERSON]». Враховуючи те, що виправити недоліки документу в позасудовому порядку неможливо, просить встановити факт приналежності йому вказаного правовстановлюючого документа на землю. В судове засідання заявник та його представник не з`явились, кожен зокрема, клопотав про розгляд справи у його відсутності. Представник заінтересованої особи - Ковельської міської ради Волинської області в судове засідання також не з`явився, заперечень проти заяви не подав. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до частин 1-2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18), у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18. У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документів, відповідно до чинного законодавства. Поряд з цим, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документу, що посвідчує трудовий стаж. За матеріалами справи заявник [PERSON] , [INFO] , народився у селі Задиби Турійського району Волинської області (паспорт громадянина України [NUMBER] виданий 18.07.1997 Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області). Картка про присвоєння ідентифікаційного номера видана заявнику на ім`я « [PERSON]». Відповідно до довідки №360/3.45/ЗЛ/2-22 виданої 09.12.2022 Зеленським старостинським округом Ковельської міської ради, [PERSON] , жителю [ADDRESS] , згідно земельно-кадастрової книги по колишній Зеленській сільській раді, належить земельна ділянка (пай) загальною площею 3,1331 га для ведення особистого селянського господарства. Попри це, в Державному акті на право приватної власності на землю серії IV-ВЛ №032085 від 14 листопада 2001 року ім`язаявника вказано як « [INFO] », що є орфографічною помилкою, яку не можливо виправити шляхом видачі нового Державного акту. Співпадіння у перелічених документах по батькові, дати, місця народження особи дають суду підстави без сумніву дійти висновку про їх належність одній особі - [PERSON] . Заявник не має іншої можливості, ніж в судовому порядку, встановити факт приналежності йому документа, який необхідний для реалізації права власника земельної ділянки. За таких умов заяву про встановлення факту приналежності документа необхідно задовольнити.

Outcome: approved