Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 05 травня 2001 року вона з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 13, уклала шлюб, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім, та донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя у них не склалося через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, через постійні конфлікти та суперечки спільне життя стало неможливим. В результаті ведення між ними спільного господарства та побуту остаточно припинено, кожен влаштовує своє особисте життя окремо. Зазначає, що на даний час у неї немає до відповідача почуття поваги, любові, відтак їх шлюб фактично розпався та шкодить їх інтересам та інтересам доньки. Відтак просить позов задовольнити та розірвати шлюб між ними, а доньку залишити проживати разом з нею.\~\~\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав заяву, в якій визнав позовні вимоги, проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання доньки з матір`ю не заперечив, а також просив розглянути справу без його участі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви, суд приходить до такого висновку. Встановлено, що 05 травня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 13, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , видане вказаним відділом РАЦСу 05 травня 2001 року. Також встановлено, що в шлюбі у сторін народилися двоє дітей, зокрема донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , що було видане відділом реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 12 листопада 2011 року.\~\~ Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, про що свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують. Неявку сторін у судове засідання та визнання відповідачем позову суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх малолітньої доньки. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам спільної малолітньої дитини, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Приймаючи рішення про задоволення позову й в частині щодо залишення малолітньої дитини на проживання разом з матір`ю, суд керується позицією Верховного Суду, що була висловлена ним у справі\~ № 200/952/18 у постанові від 15 січня 2020 року, де Судом зокрема зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Оскільки у даному випадку спір між сторонами з цього приводу відсутній, що також встановлено судом на підставі заяви відповідача, в якій останній визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає за можливе залишити дитину [PERSON] , [INFO] , проживати разом з позивачем [PERSON] . Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 992,40 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved