Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

Заявниця [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Гамей В.В., звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на день смерті, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка була матір`ю заявниці і з якою остання разом проживала з жовтня 2017 року до моменту смерті [PERSON] за зареєстрованим місцем проживанням заявниці: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно. Єдиною спадкоємницею [PERSON] є заявниця. Померла [PERSON] склала заповіт щодо належної їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 141840, на земельну ділянку площею 2,82 га, посвідчений секретарем виконкому Макіївської сільської ради 17.11.2005 року, зареєстрованого в реєстрі під №194, на користь [PERSON] . На момент відкриття спадщини, місце проживання заявниці [PERSON] та її матері [PERSON] зареєстроване за різними адресами, а саме, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , а місце проживання [PERSON] - за адресою: [ADDRESS] , проте фактично вони разом проживали протягом останніх трьох років до моменту смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зважаючи на різні адреси зареєстрованого місця проживання матері заявниці [PERSON] і заявниці [PERSON] , остання не може належним чином реалізувати свої права спадкоємця. Встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявниці для подальшого оформлення прав на спадкове майно. У зв`язку з цим, заявниця просить суд встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем - матір`ю [PERSON] , [INFO] , - яка померла [INFO] , з жовтня 2017 року по [INFO] - на момент відкриття спадщини. В судове засідання заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Гамей В.В. не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до початку розгляду справи по суті від представника заявниці - адвоката Гамей В.В. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі заявниці, заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити. В судове засідання представники заінтересованих осіб Яготинської міської територіальної громади в особі Яготинської міської ради та Макіївської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до початку розгляду справи по суті від представників заінтересованих осіб до суду надійшла заяви про розгляд справи без їхньої участі, при вирішенні питання про обґрунтованість заявлених вимог поклалися на розсуд суду. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як зазначено в абзаці 1 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Так, в порядку окремого провадження можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.11.2020 виданого Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.12,15). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25.05.1968 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 24 ). З копії відповіді приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В. від 14 жовтня 2022 року №255/01-16 вбачається, що заявниці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявницею пропущений строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і не додано доказів про реєстрації місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 23). В матеріалах справи містяться нотаріально посвідчена заява [PERSON] та [PERSON] відповідно до якої, вказані особи є сусідами [PERSON] та посвідчують те, що вона в 2018 році перевезла свою мати [PERSON] із Київської області в свою квартиру за адресою: [ADDRESS] , оскільки остання була дуже похилого віку та погано рухалась. В період з 2018 року та до дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] [PERSON] проживала разом з померлою у зазначеній вище квартирі. [PERSON] та [PERSON] підтверджують взаємне доброзичливе та турботливе ставлення між [PERSON] та [PERSON] та відповідний догляд до дня смерті останньої (а.с. 20). Згідно акту обстеження, засвідченого депутатом Яготинської міської ради Човпінем С.В. в присутності свідків, було засвідчено, що [PERSON] прописана в [ADDRESS] , починаючи с жовтня 2017 року проживала у м. Києві разом з дочкою [PERSON] (а.с. 19). Крім того, померла [PERSON] склала заповіт щодо належної їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 141840, на земельну ділянку площею 2,82 га, посвідчений секретарем виконкому Макіївської сільської ради 17.11.2005 року, зареєстрованого в реєстрі під №194, на користь [PERSON] (а.с. 17-18 ). Згідно з Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) відомості щодо спадкоємців відсутня (а.с. 22). Відповідно до ч.ч.1,2ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено,що до складу спадщини входять усі права та обов`язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини. Таким чином,спадкові праває майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. На підставі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що факт проживання [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . в період з жовтня 2017 року по 16 листопада 2020 року, тобто до дня смерті останньої, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved