Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" у якому просила визнати недійсним договір №334906-КС-002 від 05.07.2021 про надання кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.07.2021 між сторонами було укладено вказаний договір, згідно якого позивач отримала кредит на суму 6000 грн., однак [PERSON] вважає договір недійсним, оскільки при його укладенні було порушено її права, як споживача. [PERSON] , як споживачу, не було надано інформацію, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг. Крім цього, ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" при видачі кредитних коштів не ознайомили [PERSON] з умовами кредитування та всіма існуючими ризиками. Також відсутні будь-які документи із вищевикладеною інформацією, на якому б містився підпис позивача про ознайомлення з відповідною інформацією. Таким чином, відповідач не надав позивачу повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту, а тому позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву у якій підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити, а розгляд справи провести без її участі (а.с.24). Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позивач у своїй позовній заяві визнає факти укладення кредитно договору №334906-КС-002 від 05.07.2021 і отримання коштів за вказаним договором. Позивач не зазначає будь-якої із підстав для визнання недійсним спірного кредитного договору. ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" надано [PERSON] паспорт споживчого кредиту з усією необхідною інформацією. Крім того, в пункті 9 кредитного договору зазначено, що «Підписанням цього Договору, Позичальник підтверджує, що до укладання Договору отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Також істотні умови кредитування чітко, зрозуміло і однозначно вказані в кредитному договорі, зокрема, в розділах 1-3 розташованому на першій сторінці. Крім того, в додатку №1 до договору про надання кредиту №334906-КС-002 від 05.07.2021 позичальнику надано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки. Також пунктом 6 кредитного договору визначено, що «Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті Кредитодавця https://bizpozyka.com/, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає Договір». Позивач підписав кредитний договір №334906-КС-002 від 05.07.2021 одноразовим ідентифікатором «G-7997» надісланим позивачу на його фінансовий номер телефону [NUMBER] , що підтверджується моніторингом дій користувача за Договором про надання кредиту №334906-КС-002 від 05.07.2021 у системі операційного обліку ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА". Належність номеру телефону [NUMBER] позивачу підтверджується витягом з УБКІ. Договір був відправлений позивачу на його електронну пошту [INFO], що підтверджується моніторингом дій. Електронна пошта [INFO] належить позивачу, що підтверджується витягом з УБКІ. Відповідачем надано кредит позивачу в розмірі 6000 грн, що підтверджується квитанцією Тас Рау №421706334 від 05.07.2021. Позивач сплатила по кредиту один платіж в розмірі 1100 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі онлайн" TM Platon Вих.№150/02 від 17.02.2022. Розмір заборгованості позивача підтверджується випискою по договору №334906-КС-002. У пункті 7 кредитного договору, [PERSON] не заперечує та надає ТОВ "БІЗПОЗИКА" згоду на обробку її персональних даних. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.27-30). [PERSON] скориставшись своїм правом подала відповідь на відзив, у якому зазначила, щоміж нею та ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" було укладено №334906-КС-002 від 05.07.2021, згідно якого кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит у розмірі 6000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених зазначеним договором. ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" було надано фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, проте позивачем не було підписано даний договір. Відповідач не повідомив письмово позивачеві всю необхідну інформацію щодо умов договору. Відповідач скористався тим, що позивачу, як позичальнику об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» не надав позивачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. На рахунок підписання договору зазначає, що кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", а тому договір про надання позики, укладений між сторонами є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Також позивач посилається на нечесну підприємницьку практику, а саме відповідачем було введено позивача в оману на рахунок істотних умов договору, зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом, непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Позивачу було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків) через що остання погодилася на укладання зазначеного договору. Також при укладенні договору було порушено принцип рівності сторін, оскільки позивачу запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. Розмір нарахованих відсотків, за кредитним договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом договором. Крім цього, відповідачем не було надано позивачу розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у зв`язку з цим реально нараховані відсоток за користуванні кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. На підставі викладеного просила визнати договір №334906-КС-002 від 05.07.2021 визнати недійсним (а.с.59-62). Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями 12, 13, 81, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.ст.1046, 1048, 1054, 1055 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей; позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно ст.ст.626, 627, 628, 631 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. У відповідності до ст.ст.509, 526, 527 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ "Про електронну комерцію"). Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку ви отримуєте за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідно до статті 9 Закону сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері. Постачальниками послуг проміжного характеру в інформаційній сфері є оператори (провайдери) телекомунікацій, оператори послуг платіжної інфраструктури, реєстратори (адміністратори), що присвоюють мережеві ідентифікатори, та інші суб`єкти, що забезпечують передачу та зберігання інформації з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Надання доступу до мережі Інтернет та інших інформаційно-телекомунікаційних систем оформлюється окремим правочином або електронним правочином між стороною такого правочину та постачальником послуг проміжного характеру в інформаційній сфері. На такі особливості укладення договорів про надання фінансових послуг, зокрема в електронному вигляді, звернула увагу піднаглядних фінансових установ в інформаційному повідомленні від 01 серпня 2017 року і Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Судом встановлено, що 05.07.2021 між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (код ЄДРПОУ 41084239) було укладено договір №334906-КС-002 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію», на наступних умовах: Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 6000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Строк кредиту 24 тижні; процентна ставка в день 0,86590029, фіксована; комісія за надання Кредиту - 900 грн; загальний розмір наданого Кредиту - 6000 грн; термін дії договору до 20.12.2021; гарантована загальна вартість наданого Кредиту - 13200 грн; гарантована реальна річна процентна ставка - 3599,19 процентів. Крім цього, визначено графік платежів і вказано штрафні санкції у разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу визначеного Графіком платежів. [PERSON] підписала кредитний договір одноразовим ідентифікатором «G-7997» 05.07.2021 о 22:33:17. Додаток №1 до вказаного договору містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки. Паспорт споживчого кредиту містить усю необхідну інформацію про умови кредиту та його повернення, а також іншу інформацію (а.с.8, 35-41). Надані відповідачем фотографії документів на ім`я [PERSON] , а саме паспорта громадянки України та РНОКПП, яка вказаними фотографіями ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, надавши про себе відповідні данні для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, e-mail, данні паспорту, банківського (карткового) рахунку та банківської установи), та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом про е-комерцію, підписала заяву на отримання кредитних коштів (а.с.31-34). Кредитний звіт фізичної особи, підприємця від 03.07.2021, свідчить, що [PERSON] інфікувала себе за номером телефону [NUMBER] та електронною поштою [INFO], що підтверджується моніторингом дій (а.с.42-44). 05.07.2021 [PERSON] перераховано кошти у розмірі 6000 грн згідно кредитного договору №334906-КС-002 від 05.07.2021, що підтверджується квитанцією Тас Рау №421706334 від 05.07.2021 (а.с.45). 12.07.2021 було сплачено 1100 грн, за оплату кредиту відповідно договору №3105106106, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі онлайн" TM Platon Вих.№150/02 від 17.02.2022 (а.с.46). Розмір заборгованості позивача підтверджується випискою по договору №334906-КС-002 (а.с.47-51). Суд приходить до висновку про те, що заявку [PERSON] сформовано та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 9, 11 та 12 Закону України "Про електронну комерцію". За змістом ст.11 та ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Так, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим щодо неї, оскільки при підписанні даного договору позивачка ознайомилась та погодилась з його умовами, а відтак, проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність у останньому несправедливих умов, а всі твердження позивачки з даного приводу судом розцінюються як її спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від її добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, умови кредитування позичальник розуміла та погодила, інформацію стосовно наданих фінансових послуг в розумінні ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" та ч.2 ст.12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" отримала. Судом встановлено також, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови. Договір містить повну інформацію щодо умов кредитування: періоду надання кредиту, розміру процентної ставки, порядку її нарахування, переліку, розміру й бази розрахунку неустойки, періоду внесення платежів, відповідальність за порушення умов договору. Позивач підписуючи договір, погодилася з усіма його умовами та підтвердила факт ознайомлення з умовами договору, а також надала свою добровільну згоду на обробку її персональних даних. Згідно ст.2 Закону України "Про захист персональних даних", згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про захист персональних даних", суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; відкликати згоду на обробку персональних даних. Згідно п.3 ч.1 ст.11 Закону України "Про захист персональних даних", підставою для обробки персональних даних, зокрема є укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Отже, відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими. Крім того, [PERSON] не надано до суду доказів, які б підтверджували відсутність на її картковому рахунку грошових коштів в розмірі 6000 грн, які були перераховані 05.07.2021 на картку [NUMBER] , тобто не надано виписку банку про рух коштів на картковому рахунку позивача за період 05.07.2021. Разом з цим, відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 №9, помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Таким чином, зваживши у сукупності доводи сторін і наведені вище докази, суд вважає, що позов є необґрунтованим, не доведеним належними та допустимими доказами, а тому його необхідно залишити без задоволення. Згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, зважаючи на прийняте рішення по суті позовних вимог, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору згідно закону, вважає, що судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави, що відповідає ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed