Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 27.07.2021 до суду із позовною заявою, уточнивши її востаннє 30.11.2022 про стягнення у солідарному порядку із відповідачів на свою користь грошову суму у розмірі 1 652 900,72 грн та покласти на відповідачів судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач вказує, що 07.03.2008 між ним, як кредитором, [PERSON] , як позичальником, та [PERSON] , як поручителем, були оформлені фінансові взаємовідносини, а саме розписка, підписана всіма сторонами на підтвердження укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України) та договору поруки (ст. 533 ЦК України). Сума позики складає 50 000 доларів США. На даній розписці зроблено окремий пункт про відокремлення її від інших розписок, оскільки у той же день, 07.03.2008, між позивачем, як кредитором, [PERSON] , як позичальником, та [PERSON] , як фінансовим гарантом, було оформлено ще п`ять розписок на аналогічні суми, тобто по 50 000 доларів США, кожна. Строк повернення позики у розписці не встановлено, а тому позика має бути повернута протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги. Боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Позивачем неодноразово пред`являлася вимога до відповідачів про повернення позики в усній формі, однак відповідачі гроші не повернули, почали переховуватися від позивача. Зі слів матері [PERSON] він знаходиться на заробітках у Російській Федерації. Позивач 03.03.2021, 09.04.2021 та 22.03.2021 звертався до відповідачів у письмовій формі з вимогою повернення боргу. Станом на 24.01.2022 позивачеві позика повернута частково: 10.05.2008 у розмірі 1 200 доларів США, 10.06.2008 - 900 доларів США, 10.07.2008 - 1 700 доларів США, 31.05.2012 - 1 000 доларів США, загалом 4 800 доларів США. Залишок суми боргу становить 45 200 доларів США, що дорівнює 1 652 900,72 грн відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 27.11.2022 - 36,5686 грн за 1 долар США. За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу 27.07.2021 матеріали позову передано в провадження судді Хомініч С.В., яка ухвалою від 26.01.2022 відкрила провадження по справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого провадження, задовольнила клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору. Ухвалою від 13.06.2022 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. Відповідно до Розпорядження №856 від 26.09.2022 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи у зв`язку з перебуванням судді Хомініч С.В. у декретній відпустці. На підставі протоколу від 26.09.2022 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Сіденка С.І., який ухвалою від 06.10.2022 прийняв справу до свого провадження. Позивачем подано заяву, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, повідомлялися про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідачів, не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін у справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що 07.03.2008 між [PERSON] , як кредитором, [PERSON] , як позичальником, та [PERSON] , як фінансовим гарантом, укладено розписку про фінансові взаємовідносини, за якою [PERSON] отримує у борг грошові кошти у розмірі 50 000 доларів США, для будівництва будинку. Відсоткова ставка при реалізації побудованого дома, розташованого за адресою: [ADDRESS] % (а.с. 19, 34). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Як зазначав неодноразово Верховний Суд в своїх постановах, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Верховний Суд у своїй постанові від 12.11.2020 у справі № 154/3443/18 зазначив, що розписка позичальника є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. На підтвердження факту отримання [PERSON] коштів позивачем до уточненої позовної заяви від 24.11.2021 надано копію розписки, яка підписана лише [PERSON] . В таблиці повернення коштів, зазначеній у розписці, в графах за 10.05.2008, 10.06.2008, 10.07.2008 без зазначення сум повернутих коштів, також міститься підпис лише [PERSON] (а.с. 19). До уточненої позовної заяви від 24.01.2022 позивачем в якості додатків надано розписку від 07.03.2008, яка є аналогічною за змістом попередньої, але підписана [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Графи таблиці повернення коштів заповнені. 10.05.2008 повернуто 1 800 usd, 10.06.2008 - 900 usd, 10.07.2008 - 1 700 usd. Мається допис, що 31.05.2012 [PERSON] повернув 1 000 usd. У розписках зазначено, що розписка складена в одному екземплярі, оригінал знаходиться у кредитора, та разом з тим вказано «копии - 3 шт» (а.с. 34). Позивач в тексті позову зазначив, що 07.03.2008 між ним та відповідачами було складено шість розписок по надання боргу по 50 000 доларів США. П`ять з вказаних розписок носять окремий характер його фінансових взаємовідносин з відповідачами [PERSON] та [PERSON] . За відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.11.2012 по справі 413/1858/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, відмовлено у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.01.2013 рішення суду першої інстанції від 21.11.2012 залишено без змін (а.с. 105-108). Даними рішеннями судів встановлено факт отримання у борг 50 000 доларів США 07.03.2008 [PERSON] від [PERSON] , з поверненням суми позики у розстрочку з кінцевим терміном 10.12.2008 та факт повернення позичальником позиченої суми позикодавцю у повному розмірі 10.08.2008, підтверджено оригіналом наявного в матеріалах справи письмового доказу названого фінансовими взаємовідносинами, підписаного сторонами. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2014 по справі №214/3393/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, уточнені позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 369 276,60 грн та три процента річних від простроченої суми в розмірі 55 391,49 грн, та судові витрати по справі (а.с. 109). Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.03.2014 заочне рішення від 12.02.2014 скасовано (а.с. 110). УхвалоюСаксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.04.2014 провадження по справі закрито з підстав, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки 21.11.2012 ухвалено рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за тотожнім позовом цього ж позивача до тих самих відповідачів, про той самий предмет та з тих самих підстав (а.с. 111). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.06.2014 ухвала Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.04.2014 скасована, справа направлена до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до норм ЦПК України (а.с. 112). Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.06.2014 справа прийнята до провадження, призначена до судового розгляду. Справі присвоєно номер 214/5483/14-ц (а.с. 113). Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2014 об`єднані цивільні справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, присвоєно єдиний номер справи 214/5082/13-ц (а.с. 114). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.04.2017 по справі №214/5082/13-ц у задоволенні позову [PERSON] відмовлено (а.с. 115-116). Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.05.2018 рішення суду від 11.04.2017 залишено без змін (а.с. 117-119). Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.12.2020 рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.04.2017 та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.05.2018 залишено без змін (а.с. 120-122). Рішеннями судів було встановлено, що враховуючи преюдиційність встановлених в рішенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.11.2012 фактів, [PERSON] та [PERSON] виконали взяті на себе відповідно до боргової розписки від 07.03.2008 зобов`язання, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, як вбачається зі змісту даних рішень суду, звертаючись до суду [PERSON] посилався на боргову розписку від 07.08.2022, зазначаючи дати та суми повернених відповідачами коштів, що є ідентичним фактам, викладеним у даній позовній заяві. Таким чином, суд приходить до висновку, що за наданою позивачем розпискою від 07.03.2008 рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.11.2012 вирішено спір між тими ж сторонами та з тих же взаємовідносин, що є підставою для відмови в задоволені позову.

Outcome: dismissed