Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

Виконавчий комітет Тетіївської міської ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позов мотивований тим, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , які перебувають на обліку служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради, як діти, які залишились без батьківського піклування. Відповідачка не бере участі і не виявляє жодної цікавості до життя дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток. На даний час діти тимчасово влаштовані до сім`ї двоюрідної баби [PERSON] , [INFO] , яка в подальшому може бути опікуном/піклувальником дітей. У зв`язку із вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13.12.2022 року відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Представник позивача виконавчого комітету Тетіївської міської ради Панченко Л.В. у судове засідання не прибула, до суду надала заяву про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не прибула, до суду надала заяву про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. У судовому засіданні встановлено, що матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідачка по справі [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( а.с. 7-8). З копії акта проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , від 19.09.2022 року встановлено, що його мати [PERSON] разом з дітьми не проживає, вихованням [PERSON] займається бабуся [PERSON] , яка, під час візиту спеціалістів служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради, перебувала в стані алкогольного сп`яніння, в будинку де проживає дитина холодно та брудно, а в хлопчика був хриплий голос, виділення з носа та кашель. Тому комісією було прийнято рішення направити дитину до дитячого відділення КНП «Тетіївська центральна лікарня» Тетіївської міської ради (а.с. 12-16). Наказом служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради «Про взяття на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування» № 16 від 29.09.2022 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік та тимчасово влаштовано до сім`ї двоюрідної аби [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , до вирішення питання про постійне влаштування дітей (а.с. 17). Відповідачка [PERSON] та її діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але протягом останнього часу вона на території села Черепин не проживає, до своїх дітей та матері не приїжджає і нічим їм не допомагає, що підтверджується копіями довідок виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 136 та № 137 від 30.09.2022 року (а.с. 9, 20). Із копій довідок виданих навчальними закладами встановлено, що малолітній [PERSON] , з 05.10.2022 року навчається у 7 класі Журавлинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів - закладу дошкільної освіти Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, а неповнолітня [PERSON] , навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Білоцерківське вище професійне училище будівництва та сервісу» на денній формі навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2025 року за професією муляр; лицювальник-плиточник (а.с. 18-19). Водночас, відповідачка [PERSON] згідно копії акта обстеження умов проживання та копії довідки-характеристики від 06.10.2022 року № 256 та № 257, виданої виконавчим комітетом Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області, проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом зі співмешканцем [PERSON] . Зі своїми неповнолітніми дітьми не проживає, їхнім вихованням взагалі не займається, ніде не працює та веде аморальний спосіб життя (а.с. 21-22). Як вбачається із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав № 250 від 18.10.2022 року, виконавчий комітет Тетіївської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 28-30). Так, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно роз`яснень, викладених в п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із змінами та доповненнями, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав суду необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню дітей, а також встановити, що матір ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, не виконує свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, яка застосована може бути лише коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Як зазначив Верховний суд у Постановах від 24.04.2019 р. у справі № 331/5427/17, від 06.05.2020 р. у справі № 753/2025/19, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Більш того, ВС зазначив, що небажання дитини спілкуватися з одним із батьків, що призводить до зменшення чи повного припинення їх побачень, саме по собі не свідчить про ухилення матір`ю (батьком) від виконання батьківських обов`язків, оскільки ці обставини зумовлені не її (його) волею. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок виконавчого комітету Тетіївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав № 250 від 18.10.2022 року, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідачка саме ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка жодним чином не здійснює виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей, самоусунулась від їх виховання, залишила їх без фінансового забезпечення, батьківської уваги і турботи. Відповідачка не бере участі і не виявляє жодної цікавості до життя дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток та взагалі з ними не спілкується. Такі обставини свідчать, що відповідачка саме ухиляється від виконання батьківських обов`язків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , тобто про задоволення позову. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір, поскільки позивач згідно законодавства звільненний від його сплати. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу ст. 169 СК України, яка передбачає, що відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо перестануть існувати обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved