Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 04.09.2002 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народились діти - неповнолітня [PERSON] , [INFO] та повнолітні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося в силу розходження поглядів на життя побут в сім`ї часто виникали сварки з різних причин. Починаючи з жовтня 2021 року сторони повністю припинили сімейне життя, як подружжя відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, кожен має окремий бюджет. Між сторонами відсутні почуття любові та поваги один до одного, без чого не може повноцінно існувати жоден шлюб. При спілкуванні між сторонами постійно виникають сварки, скандали. Сторони неодноразово намагались зберегти сім`ю, однак усі спроби виявились марними, розлад в сім`ї має не тимчасовий характер. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Надання строку на примирення є недоцільним, просить шлюб розірвати. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням учасників справи. Відповідач відзиву на позов у визначений ухвалою суду строк не надав, заяв про перехід справи з прощеного провадження без виклику сторін в загальне провадження не направляв, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 04 вересня 2002 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1926, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає зберегти шлюб, тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останньою та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved