Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

30.11.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до органу опіки та піклування Пийтерфолівської сільської ради про поновлення батьківський прав. Посилається на те, що 14.05.2019 року Виноградівський районний суд Закарпатської області виніс рішення у справі № 299/406/19 про те, щоб позбавити Позивачку батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Суд виходив із мотивів того, що «… діти позивачки перебувають на обліку служби у справах дітей як такі, що систематично залишають постійне місце проживання. Діти наразі перебувають в притулку для дітей Закарпатської обласної державної адміністрації, куди потрапили 23 листопада 2018 року як такі, що були вилучені з вулиці. Батько дітей записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за заявою матері). З наданої характеристики Пийтерфолвівської сільської ради, позивачка характеризується з негативної сторони, часто залишала дітей самих без догляду, діти не відвідували школу, всі троє навчаються в 4 класі, маючи різні роки народження. 20.11.2018 року здійснено обстеження умов проживання сім`ї, в результаті якого встановлено, що будинок складається з 1 кімнати та коридору, умови проживання сім`ї незадовільні, відсутнє газопостачання, в будинку немає води, санітарний стан кімнат знаходиться у вкрай незадовільному стані, для дітей відсутні окремі місця для сну. 26.11.2018 року соціальними працівниками здійснений повторний виїзд за адресою проживання, під час якого з`ясовано, що сім`я за вказаною адресою не проживає. Згідно листа обласного притулку для дітей від 08.01.2018 року, за час перебування малолітніх у закладі мати їх жодного разу не навідувала, життям та здоров`ям не цікавилася. За таких обставин, з метою захисту прав та законних інтересів дитини позивачка позбавлена батьківських прав з підстав, встановлених законом…». Станом на день звернення до суду минуло більше трьох років з моменту позбавлення батьківських прав. Позивачка за цей час значно змінилася, уклала шлюб із [PERSON] ( [INFO] ) який було зареєстровано 13 квітня 2022 року виконавчим комітетом Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району, актовий запис №13, серія [NUMBER] . Позивачка влаштувалась на роботу, вже тривалий час бере активну участь у вихованні дітей,систематично піклується про фізичний і духовний розвитокдітей, спілкується з ними, тобто дбає про їх нормальне самоусвідомлення, сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, бажає жити з дітьми разом, вивезти за кордон та надати доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». В даний час умови життя позивачки радикально змінились, вона веде добропорядний спосіб життя та має постійне місце проживання. Чоловік ( [PERSON] ) працює офіційно в Угорській Республіці та не заперечує проти поновлення Позивачки у батьківських правах і зобов`язується надавати найкраще та належне піклування та утримання дітям. Також, згідно висновку органу опіки та піклування Пийтерфолівської сільської ради, такий вважає за доцільне поновити їй батьківські права відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак її представник [PERSON] надав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Представник відповідача, органу опіки та піклування Пийтерфолівської сільської ради, до суду не з`явився, однак надав письмову заяву в якій не заперечував щодо поновлення у батьківських правах [PERSON] , з підстав зазначених у їх письмовому висновку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 14.05.2019 року Виноградівський районний суд Закарпатської області виніс рішення у справі № 299/406/19 про те, щоб позбавити Позивачку батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Суд виходив із мотивів того, що «… діти позивачки перебувають на обліку служби у справах дітей як такі, що систематично залишають постійне місце проживання. Діти наразі перебувають в притулку для дітей Закарпатської обласної державної адміністрації, куди потрапили 23 листопада 2018 року як такі, що були вилучені з вулиці. Батько дітей записаний відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (за заявою матері). З наданої характеристики Пийтерфолвівської сільської ради, позивачка характеризується з негативної сторони, часто залишала дітей самих без догляду, діти не відвідували школу, всі троє навчаються в 4 класі, маючи різні роки народження. 20.11.2018 року здійснено обстеження умов проживання сім`ї, в результаті якого встановлено, що будинок складається з 1 кімнати та коридору, умови проживання сім`ї незадовільні, відсутнє газопостачання, в будинку немає води, санітарний стан кімнат знаходиться у вкрай незадовільному стані, для дітей відсутні окремі місця для сну. 26.11.2018 року соціальними працівниками здійснений повторний виїзд за адресою проживання, під час якого з`ясовано, що сім`я за вказаною адресою не проживає. Згідно листа обласного притулку для дітей від 08.01.2018 року, за час перебування малолітніх у закладі мати їх жодного разу не навідувала, життям та здоров`ям не цікавилася. За таких обставин, з метою захисту прав та законних інтересів дитини позивачка позбавлена батьківських прав з підстав, встановлених законом…». Станом на день звернення до суду минуло більше трьох років з моменту позбавлення батьківських прав. Позивачка за цей час значно змінилася, уклала шлюб із [PERSON] ( [INFO] ) який було зареєстровано 13 квітня 2022 року виконавчим комітетом Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району, актовий запис №13, серія [NUMBER] . Позивачка влаштувалась на роботу, вже тривалий час бере активну участь у вихованні дітей,систематично піклується про фізичний і духовний розвитокдітей, спілкується з ними, тобто дбає про їх нормальне самоусвідомлення, сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, бажає жити з дітьми разом, вивезти за кордон та надати доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». В даний час умови життя позивачки радикально змінились, вона веде добропорядний спосіб життя та має постійне місце проживання. Чоловік ( [PERSON] ) працює офіційно в Угорській Республіці та не заперечує проти поновлення Позивачки у батьківських правах і зобов`язується надавати найкраще та належне піклування та утримання дітям. Згідно з актом обстеження побутових умов проживання від 17.11.2022 [PERSON] проживає в будинку, площею 40 кв.м., умови проживання задовільні, сім`я доброго матеріального достатку, позивачка з чоловіком працюють в угорській Республіці, позивачка здатна забезпечити належне утримання своїх дітей. Відповідно до характеристики на позивачку від 17.11.2022 встановлено, що її діти наразі виховуються в дитячому будинку, після одруження позивачка працює за кордоном, показала себе як трудолюбива жінка, з повагою ставиться до свекрухи, стала на шлях виправлення, скарг на її поведінку не поступало, характеризується задовільно. Позивачка на даний час щодня спілкується із синами, матеріально підтримує їх, піклується про їх фізичний і духовний розвиток, спілкується з ними, тобто дбає про їх нормальне самоусвідомлення, сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, бажає надавати доступ до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Отже, позовна заява про поновлення батьківських прав може бути подана до суду виключно батьком чи матір`ю, які були позбавленні батьківських прав. На законодавчому рівні не визначено конкретного строку, який має сплинути після позбавлення особи батьківських прав, щоб мати змогу їх поновити в судовому порядку. Звернення до суду можливе через місяць, декілька місяців, рік і т.п. після позбавлення матері/батька батьківських прав. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. Обставинами, які враховуються судом у даній категорії справ є: 1. покращення матеріального стану позивача (офіційне працевлаштування, наявність постійного доходу); 2. покращення житлових умов (придбання житлового будинку, квартири чи наявність офіційно орендованого житла); 3. позитивна характеристика по місцю проживання, роботи; 4. позбавлення алкогольної чи наркотичної залежності (проходження лікування); 5. відновлення спілкування з дитиною; 6. зміна способу життя, створення сім`ї чи відновлення стосунків з біологічним батьком/матір`ю дитини; 7. здатність та бажання виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини; 8. критичне ставлення позивача до своєї поведінки в минулому. Отже, ключовим є відсутність на день звернення до суду підстав, які були причиною позбавлення батька/матері батьківських прав. Оскільки позбавити батьківських прав може лише суд, поновлення батьківських можливо тільки в судовому порядку. Звертатися до суду про поновлення батьківських прав має той з батьків, хто був позбавлений батьківських прав особисто (ч.1 ст.169 СК України). Статтею 169 СК України передбачено поновлення батьківських прав, але лише у випадку, коли суд перевірить, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Частиною 4 ст.19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Батьківські права та обов`язки належать до невідчужуваних. Але якщо ці права та обов`язки використовуються не за призначенням, можлива їх втрата через позбавлення батьківських прав. По суті, це є особлива сімейно-правова міра відповідальності по відношенню до батьків, тобто осіб, записаних в якості матері та батька дитини в свідоцтві про народження. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). На підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, але це право не є абсолютним. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати, дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100 рішення Європейського суду з прав людини «Мамчур проти України», Заява №10383/09, 16 липня 2015 року, остаточне - 16 жовтня 2015 року). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини ва рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Частиною 7 ст. 7 СК України гарантовано: «дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України». Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Також згідно із ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Статтею 169 СК (2947-14) особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. При поновленні батьківських прав перш за все суд дотримується принципу охорони інтересів дітей, оскільки позбавлення батьківських прав проводилося в їх інтересах. По даній справі не здобуто доказів, що поновлення позивача в батьківських прав відносно дітей буде суперечити їх інтересам. Також, судом встановлено, що згідно висновку органу опіки та піклування Пийтерфолівської сільської ради, такий вважає за доцільне поновити їй батьківські права відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що оскільки поведінка позивача відносно своїх дітей змінилась, вона працює, має своє житло та дохід, бажає займатись вихованням дітей, а тому позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved