Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] в якому вказав (а.с. 3-5), що останній є приватним підприємцем. У даного підприємця позивач працював водієм з 11.05.2016 року по 13.11.2020 року. Однак при звільненні відповідач не виплатив йому заробітну плату за жовтень-листопад 2020 року та грошову компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки за період 2017-2020 роки. У зв?язку з цим просить стягнути з відповідача: - заробітну плату за жовтень-листопад 2020 року в розмірі 6037 гривень 69 копійок; - компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2017-2020 роки в розмірі 10902 гривні 11 копійок; - моральну шкоду завдану затримкою розрахунку в розмірі 2000 гривень. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, які вказані в позовній заяві. Відповідач надіслав до суду відзив в якому вказав, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 17.09.2021 року позивачу вже було відмовлено в задоволенні аналогічного позову за безпідставністю. У зв?язку з цим просив закрити провадження у справі (а.с. 32-34). Ухвалою суду від 11.02.2022 року провадження у справі було закрите (а.с. 40). Постановою Житомирського апеляційного суду від 10.05.2022 року ухвала Малинського районного суду від 11.02.2022 року скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 65-67). Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Згідно наказу приватного підприємця [PERSON] № 1 від 11.05.2016 року [PERSON] був прийнятий на посаду водія з 11.05.2016 року з посадовим окладом 1500 гривень (а.с. 10). 13.11.2020 року [PERSON] видав наказ № 1, яким звільнив [PERSON] за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 11). В день звільнення [PERSON] були виплачені: заробітна плата за жовтень 2020 року в розмірі 4066 гривень, заробітна плата за листопад 2020 року в розмірі 1972 гривні та компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 11.05.2019 року по 13.11.2020 року в розмірі 4675 гривень. Дані обставини підтверджуються платіжними відомостями (а.с. 18, 20, 22) та відповідними розрахунками (а.с. 19, 21, 23). Крім того з наданих платіжних відомостей (а.с. 12, 14, 16) та відповідних розрахунків (а.с. 13, 15, 17) вбачається, що відповідачу були оплачені відпустки за періоди: з 11.05.2016 року по 11.05.2017 року, з 11.05.2017 року по 11.05.2018 року, з 11.05.2018 року по 11.05.2019 року. Дані відпустки були оплачені відповідно 14.02.2017 року, 13.02.2019 року та 12.02.2020 року. Підписи на вищевказаних платіжних відомостях позивач вважає підробленими, а тому заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Суд задовольнив клопотання позивача, а тому витребував оригінали платіжних відомостей (а.с. 73, 79, 88), відібрав експериментальні зразки почерку позивача (а.с. 89) та призначив почеркознавчу експертизу (а.с. 92-93). 12.08.2022 року експерт направив до суду клопотання про надання вільних зразків почерку позивача (а.с. 99-100). У випадку ненадання вільних зразків вказав, що проведення експертизи неможливим. За таких обставин суд відновив провадження у справі та призначив судове засідання на 10.10.2022 року (а.с. 105). На вищевказану дату позивач не з?явився. У зв?язку з цим суд відклав розгляд справи на 09.11.2022 року (а.с. 106). Від позивача надійшло клопотання в якому від вказав про неможливість з?явитись в судове засідання на 09.11.2022 року та просив відкласти судове засідання (а.с. 107). Відтак наступне судове засідання було призначене на 26.12.2022 року (а.с. 108). В судовому засіданні суд оголосив клопотання експерта про необхідність надання вільних зразків почерку позивача, однак позивач жодних клопотань, пов?язаних з наданням даних зразків чи їх витребуванням не заявив. Суд в даному випадку, відповідно до ст. 13 ЦПК України, не має права самостійно збирати докази, а тому розглядає справу на підставі доказів, які надані сторонами. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Позивач не надав доказів того, що вищевказані кошти не були йому виплачені, або були виплачені в менших розмірах ніж передбачено законодавством, а тому суд відмовляє позивачу у стягненні заробітної плати за жовтень-листопад 2020 року в розмірі 6037 гривень 69 копійок та компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2017-2020 роки в розмірі 10902 гривні 11 копійок за безпідставністю. Крім того, відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. З досліджених судом доказів вбачається, що відповідач виплатив позивачу всі належні йому суми та не порушив трудові права позивача. За таких обставин суд також відмовляє позивачу за безпідставністю у стягненні моральної шкоди. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ЦПК України та пунктом 1 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення заробітної плати. За інші позовні вимоги позивач сплатив судовий збір в розмірі 908 гривень. Однак суд не відшкодовує позивачу дану суму судового збору, оскільки позивачу повністю відмовлено в задоволенні позову.

Outcome: dismissed