Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 12.03.2021 р. між ним та відповідачем, у простій письмовій формі, було укладено договір купівлі продажу на вищевказаний житловий будинок, який не був посвідчений нотаріально, але було виконано всі суттєві умови договору. Згодом з`ясувалось, що відповідач, у встановленому законом порядку, не завершив оформлення спадщини та не провів реєстрацію свого права, тому придбане позивачем майно, було відчужено особою, яка не мала на це право, але у зв`язку з тим, що позивач є добросовісним набувачем, та відсутні підстави для витребування в нього майна, передбачені ст. 388 ЦК України, він просить задовольнити позовні вимоги. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Златі Д.С. направив до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач по\~справі,\~у підготовче\~судове засідання\~не з`явився,\~направив до\~суду заяву\~з проханням\~розглянути справу\~у його\~ відсутності,\~позовні вимоги\~визнає в\~повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: нотаріально не посвідчений договір купівлі продажу від 12.03.2021 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] про купівлю-продаж житлового будинку [ADDRESS] ; свідоцтво про право на спадщину від 07.07.2021 р.; технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , самочинних споруд не має. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 12.03.2021 р. позивач домовився із відповідачем про купівлю житлового будинку [ADDRESS] . В той же день було укладено відповідний письмовий договір купівлі продажу, який не було посвідчено у нотаріальному порядку. Сторони домовились про усі суттєві умови договору, крім того, відбулось повне виконання договору, а саме відповідач передав позивачу у власність нерухоме майно, а позивач передав відповідачу обумовлену суму грошей. Таким чином, позивач фактично вступив у володіння даним нерухомим майном, користується ним з 12.03.2021 р. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач, через деякий час, запропонував відповідачу привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. На його вимогу позивача відповідач повідомив, що він не зможе надати нотаріусу правовстановлюючі документи на нерухоме майно, оскільки хоча він і є власником будинку, який набув за правом спадкування після смерті свого батька, однак він не завершив оформлення та реєстрацію свого права. Про існування цих обставин, позивачу нічого не було відомо, оскільки перед оформленням правочину, відповідач завірив позивача, що він є власником нерухомого майна і він, як сусід, знав, що саме відповідач є власником цього будинку. Таким чином, на момент укладання договору, тобто на 12.03.2021 р., відповідач не мав право відчужувати даний об`єкт нерухомості, тому придбане позивачем майно було відчужено особою, яка не мала на це право. Свої спадкові права на даний житловий будинок відповідач оформив лише 07.07.2021 р. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом з тим, між сторонами була досягнута взаємозгода відносно всіх істотних умов договору, оскільки позивач передав продавцю обумовлену суму, а продавець передав позивачу нерухоме майно. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передана обумовлена сума, а позивачу об`єкт нерухомості. Відповідач жодного разу не висував вимог щодо повернення об`єкту нерухомості, не заперечував проти визнання права власності за позивачем, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~ст. 388\~цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:\~було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;\~було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;\~вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.\~ Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. \~ \~ \~ \~Так, позивач набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши нерухоме майно у відповідача, який фактично не мав права його відчужувати на той період, оскільки право власності відповідача на нерухоме майно не було зареєстровано у передбаченому законом порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved