Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Йосипівське» в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 20.12.2015 року, що укладений між Приватним сільськогосподарським підприємством «Йосипівське» і [PERSON] та зареєстрований в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 16.04.2016 року. На обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначила, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,9310 га. з кадастровим номером 1823484000:08:000:0207, яка розташована на території Чоповицької селищної ради Коростенського району Житомирської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 09.10.2020 року їй стало відомо, що ця земельна ділянка з 2016 року перебуває в оренді Приватного сільськогосподарського підприємства «Йосипівське» строком на 10 років на підставі договору оренди від 20.12.2015 року, який укладений між нею та вказаним підприємством. Даний договір оренди вона не укладала (не підписувала) та не уповноважувала інших осіб на укладення (підписання) даного договору. Не дивлячись на це, орендна плата за користування земельною ділянкою їй не виплачувалась, що є підставою для розірвання договору оренди відповідно до ст. ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі». За таких підстав просить позов задовольнити. Відповідач надав відзив на позовну заяву в якій вказав, що позов він не визнає, оскільки позивачу сплачувалась орендна плата за користування земельною ділянкою. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,9310 га. з кадастровим номером 1823484000:08:000:0207, яка розташовувалась на території Йосипівської сільської ради Малинського району Житомирської області (а.с. 4). Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, Малинський район Житомирської області ліквідовано і в Житомирській області утворений Коростенський район у складі\~територій Білокоровицької\~сільської,\~Гладковицької сільської,\~Горщиківської сільської,\~Іршанської селищної,\~Коростенської міської,\~Лугинської селищної,\~Малинської міської,\~Народицької селищної,\~Овруцької міської,\~Олевської міської,\~Словечанської сільської,\~Ушомирської сільської,\~Чоповицької селищної\~територіальних громад,\~затверджених Кабінетом\~Міністрів України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 року № 711-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Житомирської області» затверджена Чоповицька селищна територіальна громада у складі Чоповицької, Барвінківської, Владівської, Головківської, Йосипівської, Скуратівської та Шевченківської територіальних громад Житомирської області. Таким чином вищевказана земельна ділянка на даний час знаходиться на території Чоповицької селищної територіальної громади Коростенського району Житомирської області. 16.04.2016 державним реєстратором Малинського районного управління юстиції Житомирської області проведено державну реєстрацію права оренди належної позивачу земельної ділянки на підставі договору оренди від 20.12.2015 року, укладеного орендодавцем\~ [PERSON] \~та орендарем Приватним сільськогосподарським\~підприємством «Йосипівське» строком на 10 років (а.с. 5). Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 цієї ж статті). У ст. 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із ч. 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС. У постанові колегії суддів другої судової палати КЦС від 22.01.2020 у справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 14 закону «Про оренду землі» договір оренди землі укладається в письмовій формі. В позовній заяві позивач вказала, що не підписувала договір оренди земельної ділянки та не уповноважувала інших осіб на його підписання. Це свідчить про те, що свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що договір оренди земельної ділянки є неукладеним. Натомість вона просить розірвати цей договір у зв?язку з несплатою орендної плати, хоча неукладений договір не може бути розірваний. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і по захист яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Таким чином, оскільки неукладений договір не може бути розірваний, то суд вважає, що позивач обрала неефективний спосіб захисту свого порушеного права і з цих підстав відмовляє в задоволенні позову. Крім того наданими відповідачем відомостями підтверджується факт виплати позивачу коштів за користування земельною ділянкою (а.с. 14-25). Суд не стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Outcome: dismissed