Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь кошти в сумі 144672,30 грн, як відшкодування завданої шкоди, та понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.04.2017 року між публічним акціонерним товариством "Чернігівобленерго" (постачальник) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №10276, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 90.0 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. 15.02.2019 року представниками ПАТ "Чернігівобленерго" складений акт про порушення № 001771 де зазначено, що споживач порушив п.5.5.5 п.п. 8 ПРРЕЕ, а саме виявлено пристрій, який призвів до змін показів приладу обліку при цьому електрична енергія споживається, а засіб обліку її не враховує. Під час проведення перевірки працівниками ПАТ "Чернігівобленерго" відповідач пояснювала, що вилучений прилад вона особисто принесла з дому. Про використання цього приладу в магазині, ФОП [PERSON] нічого не відомо. 27.02.2019 року позивач був присутнім разом з відповідачем на засіданні комісії апарату управління ПАТ "Чернігівобленерго" з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії. Під час засідання комісії відповідач пояснювала, що вона принесла в магазин цей прилад і використовувала з власної ініціативи. Про використання нею цього приладу в магазині [PERSON] нічого не було відомо. Проте комісія цих пояснень до уваги не взяла і постановила рішення оформлене протоколом № 1154 від 27.02.2019 року, яким до позивача застосовані оперативно-господарські санкції у сумі 144 024,17 грн. Позивачу вручено протокол №1154 від 27.02.2019 року та рахунок № 10276 02-19 від 27.02.2019 року. Позивач як фізична особа - підприємець, взяв в оренду магазин, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Здійснюючи підприємницьку діяльність уклав трудовий договір з відповідачем. Проте, як виявилось підприємницька діяльність була збитковою. У зв`язку з чим позивач вирішив розірвати договір оренди магазину та припинити здійснювати підприємницьку діяльність за цією адресою. Позивач повідомив відповідача про припинення діяльності. Довідавшись про це відповідач сказала, що в цьому разі вона сама буде орендувати магазин і здійснювати підприємницьку діяльність. Проте, як виявилось для того, щоб зареєструватись підприємцем та оформити всі дозвільні документи в тому числі укласти договір оренди необхідний був час. Тому відповідач умовила позивача на час поки вона зареєструється підприємцем і оформить всі необхідні документи, продовжувати працювати. При цьому вона пообіцяла, що сама буде сплачувати всі необхідні платежі в тому числі і орендну плату та комунальні платежі. 15.02.2019 року представниками ПАТ "Чернігівобленерго" складений акт про порушення №001771. Після проведеної перевірки позивач звернувся до відповідача з вимогою пояснити стосовно виявленого працівниками «Чернігівобленерго» пристрою. Відповідач повідомила, що прилад вона принесла з дому для того, щоб лічильник не обліковував електричну енергію. НА день звернення до суду з позовом позивач сплатив ПАТ "Чернігівобленерго" штраф в сумі 144 024,17 грн та комісію банку 648,11 грн всього 144 672,20 грн. Проте відповідач у добровільному порядку не відшкодувала завдані позивачеві збитки. Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, згідно якої заперечили проти задоволення позовних вимог. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Суд своєю ухвалою від 09.07.2021 відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання по справі. Суд своєю ухвалою від 03.12.2021 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті, задовольнив клопотання представника позивача про виклик та допит свідків, ухвалив викликати та допитати в якості свідків зазначених осіб. ІІІ. Позиції сторін. У судовому засіданні сторона позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач та її представник заперечили проти задоволення позовних вимог. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] зареєстрований як фізична особа підприємець з 19.02.1992 (а.с.8). 27.02.2017 між ПАТ «Чернігівобленерго» та ФОП [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії № 10276, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 90.0 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (а.с.9-12). 15.02.2019 року представниками ПАТ "Чернігівобленерго" був складений акт про порушення № 001771 де зазначено, що споживач порушив п.5.5.5 піди. 8 ПРРЕЕ, а саме виявлено пристрій, який призвів до змін показів приладу обліку при цьому електрична енергія споживається, а засіб обліку її не враховує (а.с.13). 27.02.2019 року відбулося засідання комісії апарату управління ПАТ "Чернігівобленерго" з розгляду актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, комісія постановила рішення оформлене протоколом № 1154 від 27.02.2019 року, яким до позивача застосовані оперативно-господарські санкції у сумі 144 024,17 грн (а.с.15). 27.02.2019 позивач отримав рахунок № 10276 02-19 від 27.02.2019 року (а.с.14). 05.04.2017 між позивачем та відповідачем укладено трудовий договір (а.с.18). Згідно письмових пояснень [PERSON] вбачається, що вона принесла прилад для зміни показав лічильника, про який позивачеві нічого не було відомо (а.с.16). Позивач орендував у ПАТ «Укрнафта» приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.19-22). 30.03.2021 позивач на рахунок АТ «Чернігівобленерго» сплатив 144024,17 грн, комісія банку 648,11 грн, разом 144672,30 грн (а.с.23). Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.63). В судовому засіданні свідок [PERSON] надав такі покази, що неодноразово здійснював покупки у магазині по [ADDRESS] . [PERSON] був підприємцем, потім він здав в оренду магазин продавчині [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] надала такі покази, що зі слів відповідача, [PERSON] орендувала магазин у ФОП [PERSON] , але відповідної документації вона не бачила. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав такі покази, що знайомий з позивачем та відповідачем, бо приходив у магазин за макулатурою. Підприємницьку діяльність у магазині здійснював [PERSON] , потім він здавав магазин в оренду [PERSON] . Був свідком коли приходили працівнику РЕСу та вирішували якісь питання. В судовому засіданні позивач [PERSON] надав такі покази, у зв`язку з збитковою підприємницькою діяльністю, вирішив припинити діяльність, про що повідомив продавця магазину [PERSON] . Довідавшись про це , відповідач сказала, що в цьому разі вона сама буде орендувати магазин та здійснювати підприємницьку діяльність. Він проти цього не заперечив. [PERSON] умовила його на час поки вона зареєструється підприємцем і оформить документи, продовжувати працювати. При цьому вона пообіцяла сплачувати комунальні платежі та орендну плату. 15 лютого 2019 року йому зателефонували працівники РЕСу та повідомили, що перебувають у його магазині та виявили порушення. Після перевірки він звернувся до відповідача, щоб вона пояснила про виявлене порушення. Відповідач повідомила, що прилад вона принесла з дому, вину визнала та сказала, що візьме всю відповідальність за порушення на себе, це все вона написала у пояснювальній записці. Але після комісії у АТ «Чернігівобленерго», вона відмовилась сплачувати штраф, у зв`язку чим заплатив [PERSON] . В судовому засіданні відповідач [PERSON] надала такі покази, що працювала продавцем у підприємця [PERSON] . Прилад у магазин не приносила, взяти вину на себе сказав [PERSON] . Пояснення писала під диктовку позивача та його адвоката. У заяві написала неправду. У заяві до Господарського суду вказана правда. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазначала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна, особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється, від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14. Для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦКУ необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювана шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана. Стаття 614 ЦКУ розрізняє дві форми вини: умисел та необережність. Умисел полягає в тому, що особа розуміє значення своїх дій, передбачає настання негативних наслідків і свідомо їх допускає. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обов`язку її передбачити. Приписами ст. 22 ЦК України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень пункту 3.1 Методики зазначено, що вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного з урахуванням вимог ПКЕЕН, та в разі виявлення таких порушень ПКЕЕН, зокрема, пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), інших дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, використання фазозсувного трансформатору тощо (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу (власнику або наймачу об`єкта) приладів обліку, установлених пломб та індикаторів). Заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, суд виснував, що відповідач своїми неправомірними діями завдала шкоди позивачеві у вигляді сплати ним оперативно-господарських санкцій. Докази у вигляді завірених нотаріально письмових пояснень свідків суд не бере до уваги, оскільки такі не відповідають вимогам ст. 90-91 ЦПК України. Письмові пояснення відповідача від 18.02.2019 підтверджують наведені у позовній заяві обставини, відповідачем не спростовані та не надані докази, що такі пояснення написані під примусом. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1446,80 грн.

Outcome: approved