Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 05.09.2022 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків терміном десять днів з дня вручення копії цієї ухвали. 09.09.2022 на виконання ухвали суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, яка вмотивована тим, що 22 листопада 2017 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №344. Під час спільного подружнього життя народився син - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2020 року шлюб розірвано, з того часу відповідач не бачив дитину ні разу. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами дитини, станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей: не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, свідомо не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Дитина жодного разу не отримувала від батька дарунків на день народження чи інші свята. Невиконання відповідачем батьківських обов`язків на даний час досягло такого рівня, що потребує застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, оскільки таке невиконання носить злісний та умисний характер. На підставі вищевикладеного позивачка звернулась до суду та просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 12.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 22.09.2022 на адресу суду надійшло клопотання позивача про виклик свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В обґрунтування клопотання зазначено, що зазначені свідки можуть надати суду свідчення щодо ставлення відповідача до виконання свого батьківського обов`язку щодо своєї дитини. 22.09.2022 на адресу суду надійшло клопотання позивача, в якому просить зобов`язати орган опіки та піклування Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Ухвалою суду від 03.10.2022 закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено судове засідання по суті. Клопотання позивача про виклик свідків - задоволено. Клопотання позивача про витребування доказів - задоволено. Зобов`язано орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] .. У судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.97). Відповідач у судові засідання, призначені на 01.11.2022, 07.12.2022, 30.11.2022, 14.12.2022 та 23.01.2023 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, на підставі ч. 11 ст. 128 ЦК України шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду (а.с.59, 79, 85, 95). Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.74). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є мати - [PERSON] та батько - [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Веселівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 06.01.2021 (а.с.10). Свідок [PERSON] повідомила суду, що являється матір`ю позивачки, відповідач з ними не проживав ніколи, з пологового будинку дитину не забирав, не виконує жодних обов`язків, не допомагає ні матеріально, ні морально. Відповідно до показань свідка [PERSON] , допитаного в судовому засіданні вбачається що він є другом позивачки. У неї вдома буває раз на тиждень, два рази на тиждень, відповідача не бачив ніколи. Відповідач матеріально жодного разу не допоміг. У випадку коли була необхідна допомога, то позивачці допомагав він, а не відповідач. У висновку районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради, як органу опіки та піклування № 01-10/1586 від 17.11.2022 висловлена позиція щодо даного спору. Так орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 75-77, 87-88). За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У відповідності до роз`яснення, що міститься в п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, матеріалами справи встановлено та не спростовано, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання сина, не забезпечує необхідного утримання та не бажає брати участь у його вихованні. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав. Тому суд, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідача до дитини, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах дитини, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] .. Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити [PERSON] , що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно дитини в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. З урахуванням задоволення позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved