Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

04 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в загальному розмірі 4400 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що вона та відповідач проживали однією сім`єю як жінка і чоловік без шлюбу, від спільного проживання вони мають двох дітей: сина [PERSON] та сина [PERSON] , які народилися [INFO] . На даний час їхні діти проживають разом із матір`ю. Усі обов`язки по утриманню та вихованню двох синів вона несе самостійно. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей їй не надає, чим ставить її в скрутне матеріальне становище. Відповідач може працювати, адже є працездатною особою, отримує дохід, інші особи на його утриманні не перебувають, тому він може сплачувати аліменти на їхніх двох спільних дітей у вказаному розмірі. Оскільки відповідач надавати матеріальну допомогу на утримання дітей не бажає, вона змушена була звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на двох дітей у розмірі по 2200 грн. на кожну дитину. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] проживали однією сім`єю як жінка і чоловік без шлюбу, від спільного проживання [INFO] у народилося двох дітей: син [PERSON] та син [PERSON] , які проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги позивачу на утримання двох малолітніх синів не надає. Домовленості щодо утримання дітей батьком, який проживає окремо, між сторонами не досягнуто. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 8 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року №\~2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У ч. 2 ст. 183 СК України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з наведених норм, при стягненні аліментів у твердій грошовій сумі на двох і більше дітей, суд визначає конкретний розмір аліментів у твердій грошовій сумі на кожну дитину, які будуть стягуватися до досягнення дитиною повноліття, а не єдину загальну сумарну тверду суму аліментів на усіх дітей. У ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2023 рік визначено, що прожитковий мінімум у 2023 році на місяць на дитину віком до 6 років становить 2272 грн. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання двох малолітніх дітей позивачу не надає, позов визнав повністю, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, а також те, що обов`язок по утриманню дітей до досягнення ними повноліття законом покладено на обох батьків у рівній мірі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Враховуючи заявлені позивачем вимоги про стягнення аліментів на двох дітей у твердій грошовій сумі в загальному розмірі 4400 грн., суд вважає необхідним визначити конкретний розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 2200 грн. на кожну дитину, щомісячно. При визначенні розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі, суд враховує, що встановлений законом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved