Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що 31.05.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний Договір №ВВ4-48749-Ф/17-DOM про приєднання до Правил (договірні умови) надання банківських послуг за картковими продуктами (надалі\~Договір). За умовами Договору Банк відкрив позивачу Картковий рахунок в національній валюті України на умовах тарифного плану «Універсальна карта «Домовичок», відкрив картковий рахунок № [NUMBER] та встановив на ньому ліміт дозволеного овердрафту, з максимальною сумою ліміту в розмірі 300 000,00 (трьохсот тисяч) гривень, строком на 12 місяців зі сплатою процентів за користування овердрафтом, виходячи з базової процентної ставки 30% річних, пільгової відсоткової ставки 0,00001% річних та відсотковою ставкою на прострочену заборгованість в розмірі 48% річних. Відповідач не надав своєчасно ПАТ АБ «Укргазбанк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Станом на 21.01.2022 року заборгованість Відповідача перед Банком за кредитним договором № ВВ4-48749-Ф/17-DOM від 31.05.2017 року, становить 24359,52 гривень, яка складається із: заборгованість по кредиту (поточна) 12127,98 грн., заборгованість по кредиту (прострочена) 8166,96 грн., заборгованість по процентах (поточна) - 395,13 грн, заборгованість по процентах (прострочена) - 3669,45 грн. На підставі вищевикладеного просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30.11.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. Представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк», [PERSON] подав заяву зареєстровану судом 06.01.2023 року за вх.№120, про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення суду не заперечував. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в розумінні положень п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 та ч.11 ст.\~128\~ЦПК України, судова повістка направлялась за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать повернуті конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» також повідомлялася шляхом поміщення оголошення на веб-сайті судової влади України про виклик відповідача в судове засідання, при чому з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від нього не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1\~ст. 280 ЦПК України. Заперечення від сторін проти заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.05.2017 року між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було підписано Договір № ВВ4-48749-Ф/17-DOM про приєднання до Правил (договірні умови) надання банківських послуг за картковими продуктами, інформацією про сукупну вартість кредиту, та Тарифами є договором комплексного банківського обслуговування та визначають умови відкриття та обслуговування карткового рахунку, видачу платіжної картки ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (а.с.25). Підписавши вказаний Договір, відповідач приєднався до умов кредитного договору № ВВ4-48749-Ф/17-DOM за програмою кредитування «Універсальна картка «Домовичок» та отримав банківську платіжну картку. Відповідно до Договору Банк встановив на картковому рахунку [PERSON] максимальну суму ліміту дозволеного овердрафту по Картковому рахунку в розмірі до - 300 000.00 грн, строком на 12 місяців, зі сплатою процентів за користування овердрафтом, виходячи з базової процентної ставки 30% річних, відсоткової ставки на пільговий період 0,00001% річних, відсотковою ставкою на прострочену заборгованість в розмірі 48% річних. ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» виконав взяті на себе зобов`язання, відкривши клієнту картковий рахунок та надав у користування овердрафт (кредит), що підтверджується Випискою з особового рахунку відповідача (а.с.10-23). Однак, взятті на себе зобов`язання відповідачем не виконано, як вбачається розрахунку заборгованості (а.с.6-9) станом на 21.01.2022 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складає 24359,52 грн, з яких: - заборгованість по кредиту (поточна) 12127,98 грн; - заборгованість по кредиту (прострочена) 8166,96 грн; - заборгованість по процентах (поточна) 395,13 грн; - заборгованість по процентах (прострочена) 3669,45 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З аналізу наведених норм вбачається, що у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість по процентах (поточну та прострочену). Стороною відповідача наданий позивачем розрахунок не спростовано як і не надано суду доказів належного виконання зобов`язань за укладеним договором. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст. ст. 526, 530 ЦК України і не виконав належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № ВВ4-48749-Ф/17-DOM в розмірі 24359 грн. 52 коп, підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1, 2\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем, що складає сплачена сума судового збору в розмірі 2481,00 грн. Враховуючи викладене, у відповідності до ст. 638, 625, 626, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1054,1056 ЦК України,

Outcome: approved