Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів та визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Посилається на те, що сторони починаючи з 2000 року проживають однією сім`єю в цивільному шлюбі. Під час проживання в цивільному шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення (цивільних) шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними постійно виникають сварки. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Неповнолітні діти проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Вихованням та матеріальним забезпеченням неповнолітніх доньок займається лише позивач. [PERSON] ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримання дітей. Відповідачка на даний час проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є працездатною, здоровою і має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Просить стягувати з [PERSON] аліменти на його користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] ,\~ [INFO] , у розмірі по 3000 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття та визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Подав заяву про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 223, ч. 2 ст. 247\~ ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони проживають однією сім`єю в цивільному шлюбі, в якому у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] , які проживають разом з позивачем. Відповідач зобов`язання по утриманню дітей не виконує, не бере участі у вихованні та належному їх забезпеченні, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про їх життя, здоров`я і розвиток, зі слів позивача, є здоровою, працездатною, а тому на думку суду питання про розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача слід вирішувати на підставі ст. 184 СК України, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач належним чином матеріально не утримує своїх дітей, враховуючи матеріальне становище дітей, які потребують значних коштів на забезпечення всім необхідним та для належного розвитку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, яка є здоровою, працездатною, позовні вимоги визнає, суд дійшов висновку, що з [PERSON] слід стягувати на користь позивача \~ [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,\~ [INFO] , в розмірі по 3000 / три тисячі / гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Що стосується визначення місця проживання дітей, суд приходить до наступного. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Даний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 р. у справі № 200/952/18. Враховуючи, що позивач у більшій мірі бере участь у вихованні та житті дітей, ніж мати, дочки проживають з батьком, а тому слід визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 992,40 грн. сплаченого судового збору та на користь держави в розмірі 992,40 грн. судового збору. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved