Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму кредитної заборгованості в розмірі 29434,26 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.03.2021 між банком та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №215\-_0119, згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит на споживчі цілі у розмірі 100000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 24.03.2026, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 56 процентів річних. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю. Разом з тим, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щомісячно вносити платежі на повернення кредиту та станом на 16.02.2022 розмір заборгованості становить 29434,26 грн., яка складається із: 23487,31 грн. - суми прострочених чергових платежів за кредитом (основний борг); 5729,47 грн. - суми прострочених відсотків за користування кредитом; 77,46 грн. загальної суми 3% річних від прострочених сум по основному боргу та відсоткам; 140,02 грн. втрат від інфляції по кредиту та процентам. Враховуючи те, що позичальник порушує строки повернення кредиту та процентів, що встановлені кредитним договором, банк вимагає дострокового погашення заборгованості за кредитом та процентами нарахованими згідно з умовами кредитного договору, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Судом встановлено, що 25.03.2021 між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №215\-_0119 (далі - Договір). Відповідно до п.2.1., п. 2.2., п. 2.3. Договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 100000 грн. на споживчі цілі на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 24.03.2026. Згідно з п.2.4. Договору процентна ставка за користування кредитними коштами у межах терміну кредитування встановлена на рівні 56 процентів річних та є фіксованою. Відповідно до п.3.3. Договору позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1666,67 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним, починаючи з квітня 2021 року. Отже, підписанням договору про споживчий кредит №215\-_0119 від 25.03.2021, кредитною заявою №2706098818 від 24.03.2021, а також випискою по картковому рахунку підтверджується факт отримання відповідачем передбачених кредитним договором коштів. Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору №215\-_0119 від 25.03.2021 та наявність простроченої заборгованості в розмірі 29434,26\~грн., що станом на 16.02.2022 складається із: 23487,31 грн. - суми прострочених чергових платежів за кредитом (основний борг); 5729,47 грн. - суми прострочених відсотків за користування кредитом; 77,46 грн. загальної суми 3% річних від прострочених сум по основному боргу та відсоткам; 140,02 грн. втрат від інфляції по кредиту та процентам. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також Велика Палата Верховного Суду у п.18,19 постанови від 26.05.2020 у справі №638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Згідно з п.п.3.3.2 Договору повернення кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником згідно з графіком платежів або достроково відповідно до порядку, визначеного цим договором, але в будть-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення кредиту, встановленого згідно з цим договором. Враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором №215\-_0119\~від 25.03.2021 у заявленій сумі є простроченою, оскільки строк її сплати настав, а відповідач в односторонньому порядку не виконує договірні зобов`язання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту в сумі 29434,26 грн. Також відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2481 грн. понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved