Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-05 00:00:00

В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що 03 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач із сином зареєстровані та проживають разом, дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідач проживає окремо від них та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча дитина народилась з вадами здоров`я. У зв`язку з хворобою дитина потребує постійного догляду, харчування, забезпеченням одягом та спеціальним взуттям, дорого вартісного лікування, системного проведення реабілітаційних заходів, має обмеження до самообслуговування, пересування, орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою, навчання. Позивач не має можливості працювати, оскільки зайнята постійним доглядом за дитиною. Крім державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю інших доходів у них немає. Однак щоб повністю забезпечити необхідні втрати на лікування дитини цього не достатньо. З метою лікування позивач з дитиною проходять курси реабілітації, вартість яких становить 16000 грн, які вони проходять по 3-4 рази на рік. На підставі викладеного, позивач просила: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в сумі 2000 гривень, щомісяця до повноліття дитини. Відповідач, частково не погоджуючись із позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у стягненні додаткових витрат на утримання малолітнього сина в сумі 2000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що вказана вимога є безпідставною та необґрунтованою. Під час перебування у шлюбі та після його розірвання він надає матеріальну допомогу дитині, забезпечує продуктами харчування, одягом та надає кошти на лікування. Згідно з рішенням обласної ЛКK № 211 від 17.12.2020 дитині рекомендовано надати соціальну допомогу лише строком на 2 роки, тобто до 17.12.2022. Позивачка зазначила, що дитина проходить курси реабілітації, де вартість послуг становить 16000 грн. Однак згідно з рахунком на оплату № 9 від 24.02.2021 відшкодування вартості реабілітаційних заходів здійснено УСНЗ Жмеринської РДА, а не позивачкою. Крім того, позивач не надала квитанцій про оплату даних курсів реабілітації відповідно до наданих нею епікризів. Позивачка не надала доказів продовження реабілітаційної програми, яка завершується 17.12.2022, та не довела необхідності в подальшому застосуванні щодо дитини реабілітаційних заходів, тому сума додаткових витрат у розмірі 2000 грн є необґрунтованою та ґрунтується на припущеннях. Крім того, в позовній заяві зазначено, що позивачка не має можливості працювати, однак [PERSON] працює вихователем Комаровецького ЗСО І-ІІ ст. - ЗДО Барської міської ради і отримує заробітну плату. Відповідач також зазначив, що він сплачує аліменти на утримання іншої своєї дитини [PERSON] , [INFO] , згідно з виконавчим листом №125/1282/15-ц від 11.08.2015. Крім того, відповідач надає матеріальну допомогу своїм батькам [PERSON] , який є пенсіонером за віком, та [PERSON] , яка є пенсіонеркою по інвалідності. У відповідь на відзив в межах наданого судом строку (п`яти днів) представник позивача подав до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, пояснивши у судовому засіданні, що вказані докази подаються на спростування аргументів відповідача, викладених у відзиві. Відповідач подав до суду письмові заперечення, у яких він просив врахувати той факт, що позивачка працевлаштована, отримує заробітну плату та соціальну допомогу, що в сукупності перевищує розмір доходів відповідача. У разі задоволення позову просив визначити кінцевий термін сплати додаткових витрат з врахуванням рішення ЛКК, у якому рекомендовано продовжити соціальну допомогу дитині строком на 2 роки. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на викладені у позовній заяві аргументи, а також на подані ними докази. У судовому засіданні відповідач зазначив, що визнає позов частково, а саме в частині стягнення аліментів, однак не визнає позов в частині стягнення додаткових витрат з підстав, які викладені у відзиві на позов та письмових запереченнях. Заслухавши учасників розгляду, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів. Судом встановлені такі обставини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03.09.2017 Барським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 03.09.2017. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . У сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.10.2019, виданим Барським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Дитина [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується довідкою №08-58/512, виданою 27.10.2022 відділом «ЦНАП» Барської міської ради, актом обстеження фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] від 28.10.2022. Тієї обставини, що син проживає з матір`ю, - відповідач не оспорював. Згідно з довідкою про доходи ГУ ДПС у Вінницькій області №0201-22-02828 від 27.10.2022, дохід [PERSON] з січня по червень 2022 року складають соціальні виплати у розмірі 3263,80 гривень щомісяця. За даними довідки Комаровецького закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів-заклад дошкільної освіти Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області від 05.12.2022 №15, позивач [PERSON] працює вихователем вказаного закладу і отримує заробітну плату згідно з тарифікацією. У вересні-листопаді 2022 року дохід [PERSON] склав 21048,09 гривень, що підтверджується довідкою про доходи №164, виданою 19.12.2022 Комаровецьким закладом загальної середньої освіти І-ІІ ступенів-заклад дошкільної освіти Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області. [PERSON] є дитиною з інвалідністю, його законним представником визначено [PERSON] , що підтверджується посвідченням серія [NUMBER] , виданим УСЗН Жмеринської РДА. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда КНП «ВОДКЛ ВОР» №211 від 17.12.2020, [PERSON] потребує реабілітаційних заходів протягом двох років з метою відновлення часткового обмеження життєдіяльності та соціально-побутового стану. Термін дії індивідуальної програми реабілітації було продовжено на два роки, що підтверджується індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда КНП «ВОДКЛ ВОР» №692 від 01.12.2022. [PERSON] встановлено діагноз G83.8. Спастичний лівосторонній геміпарез. 169.3. Наслідки ГІП ЦНС-набуті, лейкомаляційні кісти. G83.8. Спастичний лівосторонній геміпарез. Гіпоксична ецефалопатія. Субепіндемальні кісти. Легкий парез Дюшена-Ерба зліва як наслідок пологової травми. Еквінусна контрактура лівої стопи. Пологове ушкодження лівого плечового сплетіння. Зазначені обставини підтверджуються висновком та рішенням обласної лікарсько-консультативної комісії КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» №211, №273 від 17.12.2020, консультативним висновком лікаря медичного центру «Мед Ок» від 27.05.2020; висновком хірурга-ортопеда приватної медичної практики «Властамед» від 21.08.2021; виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» від 21.11.2019, 02.12.2019, 15.11.2021, 15.08.2022; випискою із медичної карти стаціонарного хворого 797 КНП «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня Житомирської обласної ради» від 28.01.2022. Рішенням обласної лікарсько-консультативної комісії КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» №692 від 01.12.2022, [PERSON] було встановлено заключний діагноз І69.3. Наслідки ішемічного інсульту. G81.1. Спастична лівостороння геміплегія. R47 Псевдобульбарна дизартрія. Відповідно до епікризів та довідки ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «Апіс-Меліфіка», [PERSON] , [INFO] , проходив реабілітаційні курси: 02.11.2020-13.11.2020, 08.02.2021-19.02.2021, 10.05.2021-21.05.2021, 06.09.2021-17.09.2021, 20.12.2021-31.12.2021, 04.04.2022-15.04.2022, 08.08.2022-19.08.2022. Вартість одного курсу у 2020 році складала 10500 грн, в 2021 році 12500 грн, у 2022 році 14000 грн. Дитина потребує реабілітаційного лікування один раз у 2-3 місяці. Актуальна програма реабілітації для дитини сторін розроблена 01.12.2022 КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної Ради» зі строком дії два роки. Програма передбачає заходи медичної реабілітації, фізичної реабілітації (лікувальний масаж 3-4 рази в рік, лікувальна фізкультура - щоденно), фізкультурно-спортивну реабілітацію, соціальну та побутову реабілітації, використання протезних виробів (ортези до коліна для сну, ортопедичне взуття по сезону дві пари на рік). Вказане підтверджується даними індивідуальної програми реабілітації інваліда №692 від 01.12.2022, розробленої ЛКК КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної Ради». Згідно з рахунками на оплату вартості реабілітаційних заходів для [PERSON] з 08.02.2021 по 24.02.2021, УСЗН Жмеринської РДА було сплачено ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «Апіс-Меліфіка» 16000 гривень. У судовому засіданні сторони визнали ті обставини, що проходження їхнім сином курсів реабілітації призвело до покращення стану здоров`я дитини. З [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини на утримання [PERSON] , [INFO] , починаючи з 19.06.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Вказане підтверджується даними виконавчого листа №125/1282/15-ц, виданого 11.08.2015 Барським районним судом Вінницької області, та постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №48691042 від 10.09.2015. Постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника серія ВП №48691042 від 04.09.2018, звернено стягнення на доходи [PERSON] , на підставі виконавчого листа №125/1282/15-ц, виданого 11.08.2015 Барським районним судом Вінницької області. Згідно з виписками по витратам з картки/рахунку АТ КБ «Приватбанк», зареєстрованої на [PERSON] , за період 01.01.2019-31.12.2019, 01.01.2020-31.12.2020, 01.01.2021-31.12.2021, з рахунку [PERSON] у період з вересня по грудень 2019 року було здійснено оплату комунальних платежів за адресою проживання позивача та дитини [PERSON] . Будь-яких інших відомостей, які стосуються предмета доказування у цій справі, з наданих виписок встановити неможливо. [PERSON] у 2022 році було здійснено перекази власних коштів на рахунок [PERSON] , а саме: 25.02.2022 1507,54 грн., 28.03.2022 1000,00 грн., 08.04.2022 8000,00 грн., 25.06.2022 502,51 грн., 16.08.2022 8125,19 грн., 27.10.2022 3015,08 грн., що підтверджується платіжними дорученнями АТ КБ «Приватбанк» по рахунку відповідача за вказані дати. Згідно з довідками про доходи, виданими АТ КБ «Приватбанк», дохід [PERSON] у 2019 році склав 49496,82 грн, у 2020 66368,00 грн, у 2021 69961,47 грн., за січень-листопад 2022 року 61962,95 грн. Згідно з довідкою про доходи, виданою Центрально-Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Хмельницький), нарахована та виплачена заробітна плата старшого державного виконавця Барського відділу ДВС у Жмеринському районі Вінницької області Каліцінського А. О. за період з 01.01.2022 по 27.12.2022 склала 74131,31 гривень. Даними довідки також підтверджується, що із заробітної плати відповідача здійснюються відрахування відповідно до виконавчого провадження, всього здійснено відрахувань за період з 01.01.2022 по 27.12.2022 на суму 24810,13 гривень. Згідно з даними довідок Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 05.12.2022 № 581/0200-0203-11 і №582/0200-0203-11, батько відповідача [PERSON] отримує пенсію за віком, мати відповідача отримує пенсію по інвалідності (ІІІ група). Тих обставин, що вказані у довідках особи є батьками відповідача, позивач не оспорювала. Згідно з пунктами 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 цієї Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до\~нормам статті\~141\~Сімейного кодексу\~України\~мати,\~батько\~мають\~рівні права\~та\~обов`язки\~щодо\~дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу (йдеться про випадки самостійного вирішення питання про виїзд дитини за кордон). Відповідно до частини 2 статті 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2 статті 182 СК України). Враховуючи те, що відповідач визнав позов в частині стягнення з нього аліментів в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), він є працевлаштованим та не має особливостей стану здоров`я, які істотно впливають на працездатність, визначений позивачем розмір аліментів відповідає вимогам розумності та справедливості, з огляду на те, що визнання відповідачем позову в цій частині не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовні вимоги в частині стягнення аліментів слід задовольнити. Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на утримання дитини суд керується таким. Відповідно до статті 185 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Той з\~батьків,\~з\~кого\~присуджено стягнення\~аліментів\~на\~дитину,\~а\~також\~той з\~батьків,\~до\~кого\~вимога про\~стягнення\~аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані\~брати\~участь\~у додаткових\~витратах\~на\~дитину,\~що\~викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей\~дитини,\~її\~хворобою,\~каліцтвом\~тощо). Розмір\~участі\~одного\~з батьків\~у\~додаткових\~витратах на\~дитину\~в\~разі спору\~визначається\~за\~рішенням суду,\~з\~урахуванням\~обставин,\~що\~мають\~істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини, тобто виходять за межі звичайних витрат на дитину. Вказані правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається статтею 185 Сімейного кодексу України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення). Наявність таких особливих обставин повинна довести особа, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі №751/4312/16-ц, від 31.01.2020 у справі № 484/2230/17. Згідно з нормами статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Надавши оцінку доказам, наданим позивачем, суд дійшов висновку, що позивач довела ті обставини, що [PERSON] є дитиною з інвалідністю, з народження має особливості стану здоров`я, у зв`язку з чим потребує регулярних медичних обстежень і проходження програм реабілітації, які розробляються строком на два роки, крайня з яких діятиме до 01.12.2024, а також використання протезних виробів і ортопедичного взуття. Вказаним підтверджується необхідність додаткових витрат на дитину, які виходять за межі звичайних витрат на дитину, що покриваються аліментами. У якнайкращих інтересах дитини щодо забезпечення її права на охорону здоров`я, враховуючи характер і перебіг хвороби дитини, буде створення умов для проходження якісної та ефективної реабілітації, що потребує фінансових затрат. Водночас, такі затрати не можуть бути перекладені виключно чи більшою мірою на матір, виходячи з рівності обов`язків обох батьків щодо дитини. Відповідач є особою працездатною, працевлаштований, навіть перебуваючи на державній службі, не позбавлений права займатися оплачуваною викладацькою, науковою і творчою діяльністю. Визначений позивачем щомісячний розмір додаткових витрат, які підлягають стягненню з відповідача, суд вважає обґрунтованими з огляду на надані позивачем докази щодо вартості проходження реабілітаційних програм, враховуючи також необхідність забезпечення дитини протезними виробами і ортопедичним взуттям. Доводи відповідача про те, що він матеріально допомагає своїм батькам, суд відхиляє, оскільки відповідачем не надано жодних доказів щодо розміру їхньої пенсії і дійсної потреби у матеріальній підтримці, а також фактичного надання фінансової допомоги батькам. Таким чином, у якнайкращих інтересах дитини буде стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини в сумі 2000 гривень щомісяця до закінчення строку дії актуальної індивідуальної програми реабілітації, виходячи з доведення таких потреб дитини саме на строк дії програми. Водночас, наразі невідомо, якого об`єму і виду реабілітаційних заходів потребуватиме дитина після проходження актуальної реабілітаційної програми, яких фінансових затрат потребуватиме ця програма, з огляду на те, що сторони визнали, що певною мірою стан дитини покращується у зв`язку з проходженням реабілітації. Отже, додаткові витрати на утримання дитини підлягають стягненню щомісячно до закінчення строку дії індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, а саме до 01.12.2024. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір з відповідача підлягає стягненню на користь держави в розмірі 992,40 гривень. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial