Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст.268ЦПК України 13.01.2023 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.01.2023 року. Позивач, [PERSON] , від імені якого на підставі договору про надання безоплатної вторинної правової допомоги діє адвокат Бондарєв Олексій Григорович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 травня 2022 року вказану позовну зяаву залишено без руху. Позивачем подано уточнену позовну заяву, згідно якої [PERSON] , від імені якого на підставі договору про надання безоплатної вторинної правової допомоги діє адвокат Бондарєв Олексій Григорович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до відповідачів [PERSON] та ПРАТ «СК» ПРОВІДНА» про солідарне відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 червня 2022 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] , від імені якого на підставі договору про надання безоплатної вторинної правової допомоги діє адвокат Бондарєв Олексій Григорович, до [PERSON] , ПРАТ «СК» ПРОВІДНА» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення в даній справі судової медичної експертизи. Позовна заява мотивована тим, що 18 лютого 2022 року о 17:00 годині [PERSON] , керуючи транспортним засобом «DAEWOO LANOS TF 69 Y» реєстраційний номер: [NUMBER] по вулиці Занковецької, 4 в місті Ужгород, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не дав дорогу пішоходу [PERSON] , та скоїв наїзд на нього, чим порушив вимоги п.18.1 Правил порожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306: - «18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.» Одразу після скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач 1 доправив [PERSON] до медичного закладу, де останнього було обстежено, та за наслідками обстеження встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана лівої скроні, забої обох нижніх кінцівок. Додатковим обстеженням , яке місце 20 лютого 2022 року, в позивача було виявлено: частковий надрив медіальної колатеральної зв`язки правого колінного суглоба. Крім вже вказаної шкоди здоров`ю, унаслідок наїзду автомобілем, було спричинено пошкодження, належного [PERSON] майна, а саме зіпсовано нову куртку вартістю - 3 200 гривень. Як вказано у позовні заяві, відносно [PERSON] працівниками поліції було складено Протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 108054 від 18.02.2022 року, за яким його дії були кваліфіковані, як правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі за текстом КУпАП). У позовній заяві вказано на те, що з наведеного, наслідком вчинення [PERSON] вищевказаних протиправних дій, стало спричинення шкоди позивачеві. Окрім того, позивач зазначає, що 14 березня 2022 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за наслідками розгляду справи № 308/3159/22, предметом якої були обставини, викладені у Протоколі про адміністративне правопорушення ДПР18 № 108054 від 18.02.2022 року, було ухвалено Постанову, згідно якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано відповідному адміністративному стягненню. Позивач вважає, що постановою у справі про притягнення відповідача 1 до адміністративної відповідальності було встановлено причинно-наслідковий зв`язок між його діями та наслідками у вигляді спричинення позивачеві шкоди, складовими якої є: шкода, завдана ушкодженням здоров`я, у тому числі - витрати, пов`язані з медичними обстеженнями, лікуванням та післяопераційною реабілітацією; Майнова шкода; Втрата заробітку (доходу), внаслідок ушкодження здоров`я; Моральна шкода; Позивач зазначає, що: унаслідок наїзду автомобілем, [PERSON] було завдано ушкоджень голови, останні у свою чергу потягли за собою астенічний синдром, та необхідність стаціонарного лікування у медичному закладі з діагнозом: SO 6.5 хронічна субдуральна гематома лівої гемісфери головного мозку, ускладнена G80.02 Помірний правобічний геміпарез. Витрати на лікування та медичні обстеження складають - 9 200 (дев`ять тисяч двісті) гривень. Витрати на післяопераційну реабілітацію 70 000 (сімдесят тисяч) гривень. Майнова шкода, як вже вказано вище полягає у зіпсуванні, належної позивачеві куртки вартістю - 3 200 (три тисячі двісті) гривень. Втрата заробітку (доходу), внаслідок ушкодження здоров`я - 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень. При цьому в позовній заяві вказано на те, що окрім майнової, протиправними діями [PERSON] позивачеві було завдано й моральної шкоди, що виявилась у такому: щоденні думки та спогади про наслідки психічно-травматичної події, страх вірогідності її повторення, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних ситуацій, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі відновлення здоров`я, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тривала неможливість повернення до звичного способу життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, знервованість, дратівливість, замикання у собі, почуття ошуканності, образи, обурення, приниженої гідності. Розмір спричиненої моральної шкоди [PERSON] визначає в 100 000 (сто тисяч) гривень. Позивач при цьому зазначає, що з метою позасудового врегулювання спору з особою, що спричинила шкоду, 25 квітня 2022 року позивач звернувся до відповідача 1 із письмовою вимогою про відшкодування завданих збитків. Оскільки, а ні у встановлений у вимозі строк, а ні до цього часу, ніяких коштів [PERSON] сплачено не було, він вимушений звернутись до суду за захистом свого права із цим позовом. При обґрунтуванні позову, позивач посилається на положення ст.ст.22,23, ч.1ст. 1166,ч.1 ст. 1167,ч.1 ст. 1168, ч.ч. 1,2, ст. 1187, ст. 1192, ст. 1195 ч.ч.1,2, ст. 509, ч.1 п.3) ч.2 ст.11 ЦК України. В додатку до позовної заяви додано: паспорт, РНОКПП позивача, (оригінал знаходиться в позивача); Консультація лікаря № 86 від 18.02.2022, (оригінал знаходиться в позивача); Довідка лікаря 1646 671 від 20.02.22, (оригінал знаходиться в позивача); Консультація лікаря від 04.04.2022 (оригінал знаходиться в позивача); Постанова Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2022 року у справі № 308/3159/22 (оригінал знаходиться в матеріалах справи, копії по одному примірнику в позивача та відповідача); Виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 743 від 16.04.2022 (оригінал знаходиться в позивача); Магнітно-резонансна томографія (опис обстеження) від 11.04.2022 (оригінал знаходиться в позивача); Комп`ютерна томографія (опис обстеження) № 002839 від 11.04.2022 (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек ФН 3000136754 від 18.02.22 на суму 600 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек ФН 3000703917 від 19.02.22 на суму 158.80 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек ФН 3000834691 від 19.02.22 на суму 05.00 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек ФН 3000791883 від 19.02.22 на суму 11.60 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек ФН 3000513257 від 01.03.22 на суму 324.50 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек ФН 3000707508 від 08.04.22 на суму 76.68 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек # 2553 від 11.04.22 на суму 1550.00 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек ФН 3000923652 від 11.04.22 на суму 1550.00 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек № 2323 від 11.04.22 на суму 800.00 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек ФН 3000755973 від 11.04.22 на суму 800.00 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек № 1580 від 11.04.22 на суму 280.00 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек ФН 3000316870 від 11.04.22 на суму 280.00 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек № 5835 від 12.04.22 на суму 25.90 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек ФН 3000373974 від 12.04.22 на суму 25.90 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек № 2340 від 13.04.22 на суму 800.00 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек ФН 3000755973 від 12.04.22 на суму 800.00 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек ФН 4000082574 від 25.04.22 на суму 03.00 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек # 1594 від 26.04.22 на суму 1550.00 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Фіскальний чек ФН 3000923652 від 26.04.22 на суму 1550.00 гривень, (оригінал знаходиться в позивача); Вимога про відшкодування збитків (оригінал знаходиться в позивача, копії по одному примірнику в позивача та відповідача); Опис вкладення поштового відправлення^оригінал знаходиться в позивача); Накладна № 8800901209311 (оригінал знаходиться в позивача); Відомості про чинність Страхового Полісу № 206509535 (оригінал знаходиться за адресою https://policy-web.mtsbu.ua); Заява про отримання відшкодування (оригінал знаходиться у позивача); Позивач зазначає, що після відкриття провадження за цією позовною заявою, [PERSON] має намір клопотати перед судом про призначення судової медичної експертизи, тому доказ - висновок експерта буде надано судові на більш пізній стадії судового процесу. Позивач визначає ціну позову в: 9 200 грн. (витрати на лікування) + 70 000 грн. ( витрати на післяопераційну реабілітацію) + 3 200 грн. (майнова шкода) + 90 000 грн. (втрата заробітку (доходу) + 100 000 грн. (моральна шкода) = 272 400 (двісті сімдесят дві тисячі чотириста) гривень. Окрім того, позивач наводить висновки Верховного суду України, викладеними: у постанові від 26 жовтня 2016 року по справі № 6-954цс16 та у постанові від 20 січня 2016 року по справі №6-2808цс15. Позивач зазначає, що звертався до [PERSON] з вимогою про відшкодування шкоди, однак, а ні коштів, а ні відповіді на Лист-вимогу не отримав. Також відповідач 1 не повідомив позивача про те чи застрахована його цивільна відповідальність, а якщо так, то які умови Договору страхування. У позовній заяві вказано на те, що згідно даних, що містяться у мережі internet на офіційному сайті Моторно- транспортного страхового бюро України за адресою: https://policy-web.mtsbu.ua/. транспортний засіб - DAEWOO LANOS TF 69 Y, державний номер: [NUMBER] було застраховано ПрАТ "СК "ПРОВІДНА", Поліс № 206509535 (дійсний на момент виникнення спірних правовідносин), разом з тим позивачеві не відомо, чи були відповідачем 1 виконані обов`язки, встановлені п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник позивача вказує на те, що [PERSON] звернувся до ПРAT "СК "ПРОВІДНА" із заявою про відшкодування шкоди, (яка була скерована на електронну адресу), однак на час звернення до суду із позовом відповіді ним не отримано. На виконання вимог, встановлених ч.4 ет.83 ЦПК позивач повідомляє суд, що письмовий доказ - відповідь відповідача 2 на заяву про відшкодування шкоди буде надано судові після її отримання. Оскільки про наявність договору страхування стосовно транспортного засобу, яким було завдано шкоди, позивач дізнався з відомостей, що містяться у мережі internet, а також з огляду на те, що умови, на яких його було укладено, [PERSON] не відомі останній просить суд стягнути кошти, на відшкодування завданої йому шкоди з обох відповідачів у рівних частках, однак у разі зміни обставин позивач скористається своїм правом, встановленим п.2) ч.2 ст.49 Цивільного процесуального кодексу України. З огляду на викладене, та на підставі ст.ст.2; 3; 175 - 177 Цивільного процесуального кодексу України, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , та Приватного акціонерного товариства страхова компанія Провідна, ідентифікаційний код юридичної особи: 23510137, у рівних частках, на користь [PERSON] , на відшкодування шкоди, завданої унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди: витрати на лікування та медичні обстеження складають - 9 200 (дев`ять тисяч двісті) гривень; витрати на післяопераційну реабілітацію 70 000 (сімдесят тисяч) гривень; майнова шкода, - 3 200 (три тисячі двісті) гривень; втрата заробітку (доходу), внаслідок ушкодження здоров`я - 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень; моральна шкода - 100 000 (сто тисяч) гривень, а разом: 272 400 (двісті сімдесят дві тисячі чотириста) гривень, які зарахувати на банківський рахунок позивача за реквізитами: Акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк» МФО 305299 Отримувач платежу - [PERSON] IBAN- [NUMBER] Рахунок отримувача: [NUMBER] РНОКПП: [NUMBER] . Від представника відповідача адвоката Шаранич С.С., надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із перебуванням відповідача [PERSON] в ЗСУ, що переведені на воєнний стан. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Так адвокат констатує, що у встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк, та на день подання відповіді на відзив (05.09.2022) відзиву на позовну заяву від відповідачів не надходило, коштів жодних позивачу сплачено не було. Натомість вказує що позивач вважає свої вимоги такими, що відповідають актам цивільного законодавства, та ґрунтуються на обставинах, що доведені належними та допустимими доказами, посилаючись на ст.ст. 6,11,13, 979,980,999, 1166 ЦК України, ст. 22,34,33 Закону №1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Окрім того, представник позивача зазначає, що як зазначалось в уточненій позовній заяві, позивач звернувся до страховика Відповідача 1 із заявою про настання страхового випадку, його заяву було зареєстровано за № 2300382989 від 10 червня 2022 року, однак, окрім реєстрації заяви про виплату страхового відшкодування Відповідачем 2 жодних інших дій до цього часу не вчинено. Так, представник позивача просить суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , та Приватного акціонерного товариства страхова компанія Провідна, ідентифікаційний код юридичної особи: 23510137, у рівних частках, на користь [PERSON] , на відшкодування шкоди, завданої унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди: витрати на лікування та медичні обстеження складають - 9 200 (дев`ять тисяч двісті) гривень; витрати на післяопераційну реабілітацію 70 000 (сімдесят тисяч) гривень; майнова шкода, - 3 200 (три тисячі двісті) гривень; втрата заробітку (доходу), внаслідок ушкодження здоров`я *- 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень; моральна шкода - 100 000 (сто тисяч) гривень, а разом: 272 400 (двісті сімдесят дві тисячі чотириста) гривень, які зарахувати на банківський рахунок позивача за реквізитами: Акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк» МФО 305299 Отримувач платежу - [PERSON] IBAN- [NUMBER] Рахунок отримувача: [NUMBER] РНОКПП: [NUMBER] . Від представника відповідача по справі [PERSON] , адвоката Шаранич С.С., надійшов відзив на позовну заяву. Представник, росить поновити строк на подання відзиву, як на причину пропуску строку вказує, що [PERSON] перебуває в ЗСУ. Представник відповідача вказує та не, що як вказано у позовній зазначено, що 25 квітня 2022 року Позивач звернувся до Відповідача із письмовою вимогою про відшкодування збитків, а саме - відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 (сто тисяч гривень). Представник відповідача зауважує, з 10 березня 2022 року Відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , тобто Відповідач безпосередньо не був ознайомлений із такою заявою Позивача, що позбавило його можливості належним чином відреагувати на такий документ та прийняти відповідні рішення та вчинити певні дії. Щодо документів, які надані Позивачем для підтвердження його витрат на лікування та медичні обстеження, а також на післяопераційну реабілітацію представник відповідача вказує щодо консультації №86 від 18.02.2022 року (аркуш справи №7), то у даному документі №86 від 18.02.2022 року не вказано прізвище та ініціали пацієнта, що виключає можливість ідентифікувати особу якій була надана дана консультація; прізвище та ініціали лікаря, який провів огляд пацієнта виправлено з « [PERSON] » на « [PERSON] »; також виправлено дату відповідно документа з «03.02.2022» на «18.02.2022». Адвокат зазначає, що виправлення такого роду характеру у документі «консультація №86» дають сумніви щодо достовірності та дійсності такої проведеної консультації, а тому є всі підстави вважати, що такий доказ є недопустимим та неналежним. Щодо висновку Травматологічного пункту №1646 від 20 лютого 2022 року (аркуш справи №7), адвокат зазначає, що: ДТП за наслідками якої Позивач має на меті отримати відшкодування завданої йому шкоди мала місце 18 лютого 2022 року о 17:00 год. Проте висновок та огляд пацієнта [PERSON] (Позивача) складено та встановлено діагноз 20 лютого 2022 року, тобто через 2 дні після настання ДТП. При цьому адвокат вказує на те, що невчасне звернення Позивача до лікаря за наслідками дорожньо-транспортної пригоди створює сумніви та розширює причини невчасності звернення до лікаря-травматолога. Щодо консультації невропатолога [PERSON] від 04.04.2022 року (аркуш справи №8): представник відповідача вказує на те, що у Позивача зазначено діагноз - астенічний синдром, стан після ЧМТ (черепно-мозгова травма), струс ГМ. Даний діагноз лікаря базувався на висновку «консультація №86 від 18.02.2022 року», адже саме тоді Позивачу зробили МСКТ (мультиспіральна комп`ютерна томографія) на підставі якої встановлено діагноз ЧМТ. Проте, як вже зазначалось вище є всі підстави, які унеможливлюють ідентифікувати чи дійсно цей висновок лікаря складений саме відносно Позивача. У той же час, як вказує представник відповідача не надано жодних доказів, які підтвердили інформацію, що діагноз Позивача - астенічний синдром, пов`язаний саме з наслідками ДТП від 18.02.2022 року і чи не існувало його раніше. Щодо виписки із медичної карти стаціонарного хворого №743 (аркуш справи №10): представник відповідача зазначає, що дана виписка датується 11 квітням 2022 року. Тобто таке звернення Позивача та відповідне стаціонарне лікування відбулось майже через 2 місяці після ДТП. Позивачем не надано жодних доказів, які підтвердили інформацію, що діагноз Позивача та необхідність хірургічного втручання пов`язані саме з наслідками ДТП. Висновок від ТОВ «Закарпатський діагностичний центр», який наданий Позивачем, магнітно-резонансна томографія (аркуш справи №11) датується 11.04.2022 року. Проте у даний час Позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Обласному клінічному центрі нейрохірургії та неврології згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №743 від 11.04.2022 року. Щодо наступних письмових доказів, а саме - касових чеків, які надані Позивачем для підтвердження його витрат на відшкодування матеріальної шкоди - на лікування та медичні обстеження, а також на післяопераційну реабілітацію слід звернути увагу на наступне, представник відповідача вказує на те, що: На підтвердження розміру витрат до справи додано фіскальний чек Медичного Закладу «Гемо медіка» від 18.02.2022 року (аркуш справи №13) - операція з оплати процедури проведена о 17 год. 12 хв., проте за доказами, які надані Позивачем вперше звернення до лікаря на консультацію згідно консультації №86 від 18.02.2022 року (аркуш справи №7) відбулось 18.02.2022 року о 17 год. 15 хв. в Обласному клінічному центрі нейрохірургії та неврології. Фіскальний чек з магазину «Медітех» (аркуш справи №13) датується 01.03.2022 року та фіскальний чек з ТОВ «Хустфарм» (аркуш справи №13) датується 08.04.2022 року, проте такі препарати, зазначені у чеках, придбані в період за який відсутня жодна меддокументація про проходження лікування Позивачем. Фіскальний чек, який доданий Позивачем (аркуш справи №13) на суму 1550 грн. неможливо ідентифікувати та визначити його приналежність та відношення до даної справи, адже не вказано ні медичну процедура, ні вид ліків, так як вказана певна транзакція банку та закладу без найменування. Фіскальний чек, який доданий Позивачем (аркуш справи №13) на суму 1550 грн. і де зазначено процедуру - МРТ голови датований 26.04.2022 року, проте у матеріалах справи не міститься інформація про направлення лікарем Позивача на дану процедуру, не додано доказів про її проведення. Так представник відповідача зазначає, що беручи до уваги вищевикладене, вважає, що фіскальні чеки на придбання медикаментів та здійснення різного роду процедур за період з 12 лютого 2022 року по квітень 2022 року включно, надані Позивачем на підтвердження витрат на лікування, на післяопераційну реабілітацію не можуть братися до уваги в повній мірі як належні достовірні та допустимі докази. Так як у відповідності до таких документальних доказів не можливо встановити чіткий перелік, кількість медичних препаратів та процедур, призначених для лікування Позивача за наслідками ДТП. Окрім того, у відзиві на позовну заяву вказано на те, що також Позивачем заявлено вимогу про стягнення 100 000 (сто тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди. Проте, крім формальних визначень та цитування норм чинного законодавства про відшкодування моральної шкоди, Позивач не навів обґрунтування саме такого розміру завданої моральної шкоди, який в рази перевищує розмір майнової шкоди. Окрім цього, ушкодження здоров`я потерпілого (Позивача) не призвело до стійкої втрати ним працездатності, (встановлення групи інвалідності тощо). У відзиві вказано, що сума моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. надто завищена, не відповідає усталеній судовій практиці щодо розміру стягуваної моральної шкоди та не відповідає засадам співмірності та розумності. Щодо вимоги стягнути з Відповідача, шкоду завданої унаслідок скоєння ДТП - втрата заробітку (доходу), внаслідок ушкодженню здоров`ю - 90 000 (дев`яносто тисяч) грн., то у відзиві вказано на те, що Позивачем не надано жодних доказів для вирахування втраченого заробітку, а саме відсутні підтвердження його місця роботи, розміру заробітної плати за місцем роботи та у документах, які надані Позивачем для обґрунтування своєї позиції у графах, де вказується рід заняття - відсутнє будь - яке зазначення. Також, відсутні висновки про ушкодження здоров`я Позивача, що призвели до стійкої втрати працездатності (встановлення групи інвалідності тощо). Щодо клопотання Позивача про призначення судово-медичної експертизи, то представник відповідача вказує на те, що саме по собі цитування Позивача у клопотанні лише положень ЦПК України, не доводить обґрунтованість у проведенні судової медичної експертизи. Окрім цього, у поданому клопотанні Позивача не зазначено у чому полягає необхідність проведення такої експертизи і яке відношення вона має до обставин справи №308/6158/22. Також, слід наголосити і на тому, що з моменту вчинення ДТП пройшло майже 10 місяців, тому є сумнівність у актуальності проведенні такої судово-медичної експертизи. При цьому представник відповідача посилається на ст. 12,77, ч.1 ст. 76, ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5,6 ст. 81, 264 ЦПК України, ст. ст. 15,16,979, 1187, 1188,1194 ЦК України, положення Закону № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та Закону № 85/96-ВР, посилається на висновки що містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20. У відзиві на позовну заяву, вказано на те, що, страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV. Від представника позивача по справі до суду надійшла відповідь на відзив. Так, представник позивача вказує на те, що з огляду на невизнання відповідачем 1 позовних вимог, сторона позивача вважає за доцільне наголосити на тому, що її вимоги є такими, що відповідають актам цивільного законодавства, та ґрунтуються на обставинах, що доведені належними та допустимими доказами. У відповіді на відзив казано на те, що засадами цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки) є: Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Представник позивача наводить зміст ст.ст. 11,13, ЦК України. Зазначає, що принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань. Також наводить зміст статті 3,5, 33 Закону №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1166 ЦК України. Зазначає, що із загальних правил відшкодування шкоди є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. При цьому представник позивача вказує на те, що як зазначалось в уточненій позовній заяві, позивач звернувся до страховика Відповідача 1 із заявою про настання страхового випадку, його заяву було зареєстровано за № 2300382989 від 10 червня 2022 року, однак, окрім реєстрації заяви про виплату страхового відшкодування Відповідачем 2 жодних інших дій до цього часу не вчинено. За таких обставин позивач позбавлений можливості розмежувати заподіяні йому збитки на суму страхового відшкодування, і різницю між загальною сумою збитків та сумою страхового відшкодування, і саме тому просить суд стягнути заподіяні йому збитки з обох відповідачів. Крім наведеного, представник позивача вказує на те, що після подання позову, та відкриття провадження у цивільній справі, позивачеві було встановлено інвалідність третьої групи, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 19 вересня 2022 року. Як вказує представник позивача, з наведених об`єктивних причин цей письмовий доказ було неможливо подати судові у строки, встановлені ч.1 ст.83 ЦПК, тому, у відповідності з положеннями ч.5 ст.83 ЦПК, сторона позивача просить суд визнати поважними причини неподання доказу у встановлений законом строката долучити його до матеріалів справи. З огляду на викладене, сторона позивача наполягає на задоволенні вимог позовної заяви у повному обсязі. На підставі ст.ст.2; 3; 179 Цивільного процесуального кодексу України, представник позивача просить суд: позов задовольнити у повному обсязі; визнати поважними причини неподання письмового доказу: - Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 19.09.2022 року у встановлений законом строк, та долучити його до матеріалів справи. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися належним чином Від представника позивача, - адвоката Бондарєв О.Г., надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності позов просить задоволити. Відповідач 1 та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності проти задоволення позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні. При цьому просить залишити без розгляду клопотання про зупинення провадження у справі. Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлялися належним чином, відзиву на позовну заяву, заяв чи клопотань не подавав. Дослідивши матеріали справи, матеріали позовної заяви поданої представником третьої особи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 15ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Судом встановлено, що 18 лютого 2022 року о 17:00 годині [PERSON] , керуючи транспортним засобом «DAEWOO LANOS TF 69 Y» реєстраційний номер: [NUMBER] по вулиці Заньковецької, 4 в місті Ужгород, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не дав дорогу пішоходу [PERSON] , та скоїв наїзд на нього, чим порушив вимоги п.18.1 Правил порожнього руху, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Так, постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2022 року, відповідача 1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, обрано [PERSON] , адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказана постанова набула законної сили. Звертаючись до суду із даним позовом [PERSON] , просить стягнути на його користь у рівних частках, на відшкодування шкоди, завданої унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди: витрати на лікування та медичні обстеження складають - 9 200 (дев`ять тисяч двісті) гривень.; витрати на післяопераційну реабілітацію 70 000 (сімдесят тисяч) гривень; майнова шкода, - 3 200 (три тисячі двісті) гривень; втрата заробітку (доходу), внаслідок ушкодження здоров`я - 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень; моральна шкода - 100 000 (сто тисяч) гривень, а разом: 272 400 (двісті сімдесят дві тисячі чотириста) гривень. При цьому на обґрунтування вимог позовної заяви позивачем подано письмові докази: Згідно консультації (копія) №86 від 18.02.22, вбачається, що обстежуваній особі по наслідках обстеження встановлено діагноз ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забійна рана лівої скроні. Забої обох нижніх кінцівок. Також матеріали справи містять копію консультацію травматологічного пункту №1646 671 від 20.02.2022, згідно якої [PERSON] поставлено діагноз: частковий надрив медіальної колатеральної зв`язки правого колінного суглобу, йому проведено Rtg, вказано, що повідомлено поліцію, при цьому вказано, що травма внаслідок ДТП 18.02.2022. Згідно наявної в матеріалах справи консультації невропатолога [PERSON] від 04.04.2022 року у позивачу поставлено діагноз - астенічний синдром, стан після 3 ЧМТ (черепно-мозгова травма), струс ГМ. Також матеріали справи містять копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] №743 від 11.04.2022 року. Зі змісту якої вбачається, що зі слів пацієнта 18.02.22 мало місце ДТП внаслідок чого мало місце короткочасна втрата свідомості та дезорієнтація. Він звертався на консультацію, було встановлено діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забійна рана лівої тімяної ділянки. Ретенційна кіста лівої гайморової пазухи. Зі слів пацієнта два тижні тому виявлено наростання слабкості у правих кінцівках. Виконано МРТ головного мозку: верифіковано субдоральну гематому лівої гемісфери головного мозку в пізній підгострій (з переходом у хронічну) стадії. Виконано СКТ головного мозку 11.04.2022: КТ ознаки хронічної субдоральної гематоми лобно-тімяної ділянк лівої півкулі головного мозку із мас ефектом на прилеглу паренхіму головного мозку… В ургентному порядку госпіталізований для ургентного хірургічного лікування - видалення хронічної субдоральної гематоми. Разом із тим, суд вважає, що заслуговують на увагу твердження представника відповідача, що містяться у відзиві на позовну заяву, з приводу того, що вказана консультація не містить даних про особу, яка проходила обстеження, дати його проведення та лікаря що його здійснював. У відповіді на відзив з даного приводу жодних пояснень представником позивача не надано. Поряд із цим, консультація міститься на бланку Обласного клінічного центру нейрохірургії та неврології ЗО, та містить підпис лікаря. Щодо тверджень представника відповідача, що висновок від ТОВ «Закарпатський діагностичний центр», який наданий Позивачем, магнітно-резонансна томографія (аркуш справи №11) датується 11.04.2022 року, проте у даний час Позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Обласному клінічному центрі нейрохірургії та неврології згідно з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №743 від 11.04.2022 року, то суд вважає, що представником відповідача не вказано у чому полягає невідповідність і чому позивач перебуваючи на стаціонарному лікуванні не міг пройти вказане обстеження. Матеріали справи містять результати обстежень Магнітно-резонансна томографія (опис обстеження) від 11.04.2022 та Комп`ютерна томографія (опис обстеження) № 002839 від 11.04.2022 (оригінал знаходиться в позивача). Також, на підтвердження понесених матеріальних витрат, позивачем по справі надано фіскальні чеки, на що представником позивача вказано у позовній заяві. З приводу твердження представника відповідача про недопустимість таких доказів, суд зазначає, що чеки на 1500 грн. від 11.04.2022 ТОВ «ЗАКАРПАТСЬКИЙ ДІАГНОСТИЧНИЙ ЦЕНТ», збігаються із датами проведення [PERSON] обстеження, а саме МРТ, копія якого міститься у матеріалах справи. Щодо іншого аналогічного чеку від 26.04.2022, то підтвердження у вигляді копії обстеження матеріали справи не містять, однак у чеку вказано за що здійснено оплату, а саме МРТ голови. Щодо інших фіскальних чеків то слід зазначити, що підстав вважати їх недопустими доказами у суду не має. Слід зазначити, що в додатку до позовної відповіді на відзив, представником позивача додано копію довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, Серії 12ААБ №387951 від 19.09.2022, згідно якої [PERSON] встановлено інвалідність ІІІ групи. У відзиві на позовну заяву поданому представником відповідача відсутнє заперечення щодо наявності вини [PERSON] , у вчиненні ДТП. Натомість, представник позивача вказує, що не згоден із розміром відшкодування, а також щодо того, що відшкодування збитків має здійснювати саме страхова. Представник відповідача при цьому вказує на те, що страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV. З огляду на вказане, суд вважає доведеним, що 18.02.2022 року мала місце ДТП, де потерпілим є позивач [PERSON] , винуватцем ДТП є відповідач [PERSON] . Таким чином позивач як потерпілий має право на відшкодування завданої йому внаслідок ДТП шкоди. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику застосування судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», (зі змінами та доповненнями) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (частина друга статті 1168 ЦК України). Частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до статті 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Згідно з частиною першою статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини в цій сфері регламентує, зокрема Закон № 1961-IV. Статтею 3 Закону № 1961-ІV передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону № 1961-ІV). Відповідно до статті 5 Закону № 1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-ІV). Згідно з абзацом першим пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону № 1961-ІV страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г»" і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно з пунктом 32.1 статті 32 Закону № 1961-ІV відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Згідно наведених у позовній заяві тверджень позивача, [PERSON] звернувся до ПРAT "СК "ПРОВІДНА" із заявою про відшкодування шкоди, (яка була скерована на електронну адресу), однак на час звернення до суду із позовом відповіді ним не отримано. На час розгляду справи в суді позивачем відповідь відповідача 2 на заяву про відшкодування шкоди не надано, відомостей про отримання такої позивачем суду не надано також. У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Відповідно до ст.23.1 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Ст.24 Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності (ст.25 Закону). Відповідно до ст. 26 Закону шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed