Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» - адвокат Грищенко І.В. з позовом до [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , про звернення стягнення на нерухоме майно. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд звернути стягнення на об`єкт нерухомого майна житлову квартиру, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме однокімнатна квартира загальною площею 31,5 кв.м., житловою площею 15,2 кв.м, передану в іпотеку відповідно до договору іпотеки нерухомого майна - квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Малаховською І.В. 03 липня 2008 року, що належала [PERSON] та фактично прийнято спадкоємцем [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №054-2008-2266 від 03 липня 2008 року, а саме 107 811,02 доларів США (що за офіційним курсом НБУ станом на 15 вересня 2021 року складає 2 871 675,89 грн), яка складається із заборгованості по процентам в сумі 80 321,75 доларів США, відсотків - 27 470,63 доларів США та 18,64 доларів США - підвищених відсотків шляхом проведення прилюдних торгів та встановити початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на це вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 03 липня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником прав та обов`язків якого шляхом зміни найменування є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір за №054-2008-2266, відповідно до якого, кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 80 559,00 доларів США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,45 % річних в порядку, на умовах, строки, визначені цим договором. За користування коштами понад встановлений строк нараховується процентна ставка в розмірі 40,35 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та банком було укладено договір іпотеки нерухомого майна - квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Малаховською І.В. 03 липня 2008 року, відповідно до умов якого, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором перед банком іпотекодавець передав в іпотеку банку об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: однокімнатна квартира загальною площею 31,5 кв.м, житловою площею 15,2 кв.м. 30 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та AT «Універсал Банк» укладено договір факторингу №30/04/21/ФК1, відповідно до якого було замінено кредитора у зобов`язаннях щодо низки кредитних договорів, в тому числі щодо кредитного договору, укладеного з [PERSON] . Також, 30 квітня 2021 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та AT «Універсал Банк» укладено договір про відступлення прав за договорами забезпечення, зареєстрований в реєстрі за № 346, відповідно до якого відступлено права іпотекодержателя, серед іншого, щодо договору іпотеки, укладеного з [PERSON] 11 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» укладено договір факторингу № 11/06/21/ФК1, відповідно до якого було замінено кредитора у зобов`язаннях щодо низки кредитних договорів, в тому числі щодо кредитного договору, укладеного з [PERSON] . Також, 11 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» укладено договір про відступлення прав за договорами забезпечення, зареєстрований в реєстрі за № 443, відповідно до якого відступлено права іпотекодержателя, серед іншого, щодо договору іпотеки, укладеного з [PERSON] . Таким чином, новим кредитором за кредитним договором №054-2008-2266 від 03 листопада 2008 року та іпотечним договором, укладеним в його забезпечення є позивач ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс». Представник позивача зазначає, що [PERSON] неналежним чином виконувала свої обов`язки за кредитним договором, у зв`язку з чим первісний кредитор звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом про стягнення частини заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Дніпровського районного суду від 09 листопада 2017 року по справі №755/1032/17 позов задоволено. Рішення суду набрало законної сили. Зазначеним рішенням суду встановлено розміру заборгованості позичальника за кредитним договором, а саме 107 811,02 доларів США, яка складається із: заборгованості по процентам в сумі 80 321,75 доларів США, відсотків - 27 470,63 доларів США, та 18,64 доларів США - підвищених відсотків. На цей час рішення суду не виконано повністю або частково. Виконавче провадження №63965739 було закінчено постановою приватного виконавця Русецького П.С. від 02 лютого 2021 року, в зв`язку зі смертю [PERSON] , яка померла [INFO] , про що банк дізнався 21 січня 2021 року. 10 лютого 2021 року первісним кредитором направлено до Десятої Київської державної нотаріальної контори претензію до спадкоємців [PERSON] 23 лютого 2021 року нотаріальною конторою було надіслано листа, відповідно до якого претензія банку була прийнята, на її підставі заведена спадкова справа № 104/2021. Документи щодо права власності на спадщину не видавались. Спадкоємцем першої черги померлої [PERSON] є її син неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Факт реєстрації та проживання відповідача разом зі спадкодавцем був встановлений під час проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням №60149700. Спадщина відповідачем фактично прийнята проживанням зі спадкодавцем до та на момент смерті. На думку представника позивача, у зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки яка прийнята у спадщину [PERSON] після померлої, на підставі Закону України «Про іпотеку». (а.с.58-61) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. (а.с.64-66) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 червня 2022 року витребувано з Десятої київської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи №104/2021 заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . (а.с.100-101) Також ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 червня 2022 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Дніпровську районну в місті Києві державну адміністрацію, як орган опіки та піклування. (а.с.104-105). Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 17 січня 2022 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , - адвоката Назаренко С.М., в якому представник просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. У відзиві зазначається на відсутність у позивача права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, оскільки позивачем не долучено до позову відповідних доказів - актів приймання-передачі реєстру прав вимоги згідно додатків №2 до договорів факторингу та доказів сплати суми фінансування на рахунок клієнта за договорами факторингу. Також у відзиві вказується на те, що в порушення вимог абз.2 ст.24 Закону України «Про іпотеку», позивач не виконав свого обов`язку щодо повідомлення боржника про відступлення прав за кредитним та іпотечним договорами. Також відзив обґрунтовано тим, що позивачем пропущено строк пред`явлення вимоги до відповідача. Так, [PERSON] померла [INFO] , відповідач є малолітнім сином спадкодавця та на час смерті останньої проживав із нею, отже прийняв спадщину з часу її відкриття. При цьому, позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували, що первісний кредитор не знав і не міг знати про прийняття відповідачем спадщини раніше від вказаної в позові дати - 21 січня 2021 року. При цьому представник відповідача вважає, якщо відраховувати шестимісячний строк від 21 січня 2021 року, то строк на пред`явлення вимоги закінчився 22 липня 2021 року, претензію до нотаріальної контори було направлено 10 лютого 2021 року. Проте відповідач не знав, в тому числі й в силу свого віку, про борги матері та не отримував вимог від позивача та від нотаріуса, а первісний кредитор та позивач, які знали про наявність спадкоємця, не вжили достатніх заходів для належного та своєчасного повідомлення відповідача про наявність вимог, отже втратили право вимоги до спадкодавця. Також у відзиві зазначено, якщо позовну заяву розцінювати як вимогу кредитора, то вона також пред`явлена із пропуском строку, визначеного ст.1281 ЦК України. Крім того, представник відповідача зазначає, що зверненню кредитора до суду має передувати досудове врегулювання - пред`явлення вимоги, а кредитор, який не пред`явив вимоги до спадкоємця у строки, встановлені законом, позбавляється права вимоги. Також у відзиві наведені доводи щодо розподілу судових витрат. (а.с.155-159) 22 лютого 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» - адвоката Грищенко І.В. (а.с.168-170) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року відповідь на відзив представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» - адвоката Грищенко І.В. залишено без розгляду. (а.с.189, 201-202) Також ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 серпня 2022 року зобов`язано Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, відповідно до вимог ст. 19 Сімейного кодексу України, надати письмовий висновок щодо розв`язання спору, в межах його компетенції. (а.с.190, 203-204) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2022 року закінчено підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.214-215) Представник позивача - адвокат Бондаренко М.Г. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила позов задовольнити, надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та додатково пояснила, що розрахунок заборгованості до цього позову не здійснювався, оскільки рішенням суду встановлений розмір заборгованості спадкодавця. Законний представник відповідача та представник відповідача в судове засідання не з`явились, представник відповідача - адвокат Назаренко С.М. подала до суду клопотання, в якому просила провести судове засідання без участі відповідача та його представника. Третя особа Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація свого представника до суду не направила, заяв чи клопотань не подала, проте представник Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації направив до суду висновок органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про недоцільність звернення стягнення на нерухоме майно (протокол засідання Комісії №16 від 26.10.2022). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 03 липня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №054-2008-2266, згідно умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 80559,00 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,45 % річних в порядку, на умовах, строки, визначені цим Договором. (а.с.5-10) Відповідно до п. 1.1.1. кредитного договору, за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 40,35% річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника. Нарахування та облік таких процентів Кредитор здійснює відповідно до умов цього договору, додатків до нього та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів Національного банку України. Згідно п. 1.2. кредитного договору, строк кредитування за цим договором становить період: з дати надання кредитором кредиту позичальнику по 01 липня 2038 року включно. Цільове призначення кредиту - придбання однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (п.1.3. договору) Також 03 липня 2008 року ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] уклали договір іпотеки нерухомого майна - квартири, за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №054-2008-2266, іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на підставі договором купівлі-продажу предмету іпотеки від 03 липня 2008 року. (а.с.11-13) Згідно змісту п.4.1. договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється іпотекодержателем, серед іншого, у разі порушення будь-якого основного зобов`язання, що забезпечене іпотекою за цим договором та/або будь-якого зобов`язання іпотекодавця за цим договором. У випадку порушення іпотекодавцем зобов`язання за цим договором та/або боржником будь-якого основного зобовязання, що забезпечене іпотекою за цим договором, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та/або боржнику повідомлення, оформлене відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку». (п.4.3. договору іпотеки) Згідно п.4.5. договору іпотеки звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здйснюється відповідно до Закону України «Про іпотеку». Внаслідок укладання шлюбу 12 вересня 2012 року, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.125-зворот - 126, 127-зворот). Як убачається з копії свідоцтва про народження, [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого записана [PERSON] (а.с.44) [INFO] [PERSON] померла (а.с.150-151). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. (ч. 5 ст. 82 ЦПК України) Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що в двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням чи вироком суду. Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року у справі №755/1032/17 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 054-2008-2266 від 03 липня 2008 року у сумі 31800,00 доларів США. (а.с.36-39, 140-зворот - 143) Цим заочним рішенням встановлено, що «позивачем доведено той факт, що відповідачем [PERSON] порушено умови кредитного договору в частині своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 02.11.2016 року становить 107811,02 доларів США, яка складається з: заборгованості по процентам в сумі 80321,75 доларів США, відсотків - 27470,63 доларів США, та 18,64 доларів США - підвищених відсотків. В той же час позивач вважає за необхідне стягнути частку боргу в сумі 31800,00 доларів США, яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту в сумі 778,02 доларів США та частки достроково стягуваного кредиту - 31021,98 доларів США 12 лютого 2015 року становить 71185,91 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 51285,91 грн.; відсотки - 18305,81 грн., підвищені відсотки - 1593,32.» (а.с.36-39, 140-зворот - 143) Також в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №054-2008-2266 від 22 січня 2021 року станом на 24 травня 2020 року, згідно якого загальний розмір заборгованості складає 145 787,77 доларів США. (а.с.138-зворот - 140) Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 30 квітня 2021 року між AT «Універсал Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30/04/21/ФК1, за яким, в тому числі, були відступлені права вимоги банку за кредитним договором №054-2008-2266 від 03 липня 2008 року. (а.с.14-20, 172-173) Також 30 квітня 2021 року AT «Універсал Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали нотаріально посвідчений договір про відступлення прав за договорами забезпечення, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за договором іпотеки від 03 липня 2008 року, укладеним з [PERSON] (а.с.21-24) 11 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» укладено договір факторингу № 11/06/21/ФК1, за яким, в тому числі, були відступлені права вимоги за кредитним договором №054-2008-2266 від 03 липня 2008 року. (а.с.25-30, 174-175) Також 11 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» уклали нотаріально посвідчений договір про відступлення прав за договорами забезпечення, за яким позивач набув право вимоги за договором іпотеки від 03 липня 2008 року, укладеним з [PERSON] (а.с.31-35) 12 лютого 2021 року Десята київська державна нотаріальна контора отримала претензію AT «Універсал Банк» до спадкоємців [PERSON] , в якій банк просив довести до відома всіх спадкоємців [PERSON] про вимоги AT «Універсал Банк» в загальній сумі 145 788,77 доларів США за кредитним договором №054-2008-2266 від 03 липня 2008 року та повідомити AT «Універсал Банк» про спадкоємців [PERSON] , яким видано свідоцтво про спадщину (а.с.124-125). Листом від 23 лютого 2012 року № 524/02-14 Десята київська державна нотаріальна контора повідомила AT «Універсал Банк», що на підставі його претензії заведено спадкову справу № 104/2021 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , і що при зверненні спадкоємців претензію кредитора буде доведені до їх відома. (а.с.153) Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 ЦК України) Згідно положень ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Положення ст. 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Згідно зі ст. 1282 ЦК України ( в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи (її спадкоємця), тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, та вирішуються в порядку визначеному статтею 1282 ЦК України. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. (ст. 1281 ЦК України в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин). Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (пункти 57-62), від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (пункт 69.5)). Хоча стаття 1281 ЦК України не конкретизує способів пред`явлення вимоги кредитором до спадкоємців боржника, проте, по-перше, за формою наведене звернення банку має бути саме певною вимогою майнового характеру, а, по-друге, така вимога має бути висунута до конкретних перелічених суб`єктів - спадкоємців, які прийняли спадщину. Виходячи зі змісту статті 1281 ЦК України, допускається два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: 1) безпосередньо до спадкоємців; 2) опосередковано - через нотаріуса. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд (правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 10 березня 2021 року в справі № 522/5924/17 (провадження № 61-8793св20). При цьому законодавством не передбачені форма і зміст вимог кредитора та на нотаріуса не покладено обов`язку перевіряти обґрунтованість вимог. Як вже зазначалось вище, 12 лютого 2021 року Десята київська державна нотаріальна контора отримала претензію AT «Універсал Банк» до спадкоємців [PERSON] , яка була надіслана до нотаріальної контори 10 лютого 2021 року (а.с.149). У вказаній претензії первісний кредитор стверджує, що йому стало відомо про смерть [PERSON] лише 21 січня 2021 року, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Проте доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, на підтвердження вказаної обставини стороною позивача надано не було, оскільки сам по собі факт закінчення 02 лютого 2021 року виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №755/1032/17, виданого 10 липня 2019 року, ВП №63965739 (а.с.40) не свідчить про те, що стягувач лише 21 січня 2021 року дізнався про дату відкриття спадщини, з якою пов`язується прийняття спадщини малолітньою особою. При цьому матеріали справи не містять і доказів того, що ВП №63965739 було першим виконавчим провадженням, відкритим на підставі виконавчого листа №755/1032/17. Крім того, згідно положень ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право на захист цивільного права та інтересів гарантовано ст. 15 ЦК України, якою визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень, викладених у ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі №235/499/17). Як вбачається зі змісту позовної заяви, звертаючись з позовом про звернення стягнення на нерухоме майно, правовими підставами позову позивачем визначені положення Закону України «Про іпотеку», а не норми ст. 1281, 1282 ЦК України. Проте, правовідносини, що виникли між банком (новим кредитором) та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, та вирішуються в порядку визначеному статтею 1282 ЦК України. Адже, оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, порядок задоволення цих вимог регламентується статтями 1281 і 1282 ЦК України. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Траст Фінанс» до [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , третя особа - Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, про звернення стягнення на нерухоме майно, оскільки суд, виходячи з принципу диспозитивності не може самостійно обирати правову підставу позову та стороною позивача не доведено дотримання преклюзивних строків, визначених ст. 1281 ЦК України. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача, в розмірі, сплаченому при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed