Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Відповідач фактично не проживає за адресою своєї реєстрації більше чотирьох років. Реєстрація відповідача за вказаною вище адресою заважає позивачу повноцінно користуватись належним їй майном. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 11.11.2022 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281\~ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 02.02.2001 [PERSON] у спадкувала Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 02.09.2021 [PERSON] подарував [PERSON] Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.09.2021 [PERSON] на праві приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підстава для державної реєстрації: договір дарування від 02.09.2021 реєстр №1341. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.11.2022 [PERSON] на праві приватної власності належить Ѕ частина житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину від 02.02.2001 №378. Згідно довідки, виданої стостою Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району від 08.11.2022 №526, [PERSON] , [INFO] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але фактично не проживає за місцем реєстрації більше чотирьох років. Згідно акту обстеження житла від 08.11.2021 за адресою по [ADDRESS] встановлено, що в даному будинку зареєстрований [PERSON] , 1986 року народження, але не проживає більше чотирьох років. Будинком не користується, комунальні послуги не сплачує. Статтею 41 Конституції України та статтею 319 ЦК України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.\~72\~ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Правовою позицією Верховного Суду України щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням від 16 грудня 2016 року у справі № 6-709цс16 від 16.11.2016 року передбачено, що частиною першою ст.\~383\~ЦК України та\~статтею 150\~ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою\~статті 156\~ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156\~ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство. В постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року № 6-57цс11 сформульована правова позиція про те, що за змістом ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У зв`язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. З огляду на вказане вище, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України. Згідно з положеннями\~ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач в будинку [ADDRESS] не проживає більше чотирьох років, суд приходить до висновку, що останнього слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з подальшим зняттям його з реєстрації за вказаною адресою.

Outcome: approved