Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, щобудинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є його єдиним житлом, яке залишилося після смерті його батьків. Спадщину він не оформляв, так як на момент смерті його матері жив та живе там. Вони з братами домовились, щоб [PERSON] зареєстрував будинок на себе, однак потім він поїхав на постійне місце проживання до російської федерації в м. Пенза, [PERSON] та [PERSON] одружилися та також не проживали в будинку з початку 1990 року. Позивач вказує, що в період з 1990 по 2021 роки він сплачував комунальні платежі, здійснив капітальний та поточний ремонт будинку, обладнав другий поверх для брата [PERSON] після того, як він попросився жити в ньому, прописав його, страхував будинок, оформив право власності на земельну ділянку та провів інвентаризацію шляхом виготовлення технічного паспорту. В середині 2020 року між ним та братом [PERSON] виник спір щодо бажання [PERSON] продати будинок та [PERSON] також звертався до суду з метою оформлення спадкових прав на нього, тому в позивача виникла необхідність в пред`явленні даного позову. Зазначає, що [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно. До кола спадкоємців входили лише її сини: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 06.09.1983 шлюб між його матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] був розірваний. Позивач зазначає, що в період їхнього шлюбу в 1972 році був побудований спірний житловий будинок, поділ майна між подружжям не було проведено, батько залишив все дружині та дітям. Після розлучення [PERSON] вибув з вказаного будинковолодіння у травні 1984 до смт Сутиски Тиврівського району Вінницької області, тому він не входить до кола спадкоємців в розумінні норм ЦК УРСР 1963 року. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, на час відкриття спадщини позивач був зареєстрований та проживав разом з матір`ю, вчинив ряд дій, які свідчать про фактичний вступ у спадщину та фактичне управління спадковим майном, з моменту смерті матері опікувався та утримував господарство самостійно та молодшими братами [PERSON] та [PERSON] , особисто сплачував комунальні послуги, земельний податок, страхував житло, здійснював ремонтні роботи та приватизував земельну ділянку під будинком. 11.11.2021 позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від нотаріуса [PERSON] , яка мотивована тим, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті померлої [PERSON] не вбачається за можливе у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на будинок за адресою: [ADDRESS] . Так, 25.07.1988 виконавчий комітет Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницької області видав свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок [NUMBER] від 25.07.1988 на його матір [PERSON] , тобто за два роки після її смерті. 01.03.1989 виконавчий комітет Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницької області видав довідку № 120 для пред`явлення до нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав, в якій зазначено, що позивач [PERSON] , а тож відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають у спадковому будинку з моменту смерті спадкодавця по час звернення (1989 р). 29.01.1990 виконавчий комітет Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницької області виніс рішення № 5, яким внесено зміни в списки для оформлення технічного паспорту на будинковолодіння з невідомих позивачеві причин, та замість спадкодавця зазначено лише одного з синів - [PERSON] , та лише після 06.10.2021 йому стало відомо, що [PERSON] зареєстрував за собою право власності на спірне будинковолодіння за рішенням від 14.03.1990 та отримав свідоцтво про право власності, тобто став єдиним власником спадкового майна. При цьому позивачу не відомо чому номер будинку вказано за [ADDRESS] , адже його матір була власником будинку саме за № 4 та згідно витягу з реєстру речових прав власником будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] з вказівкою на іншу площу будинку, а відомості про реєстрацію права власності щодо будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , відсутні. Та в КП «ВООБТІ» наявні дві інвентаризаційні справи № 1798 та № 345, які стосуються одного будинковолодіння з № (4) 3 та містять відомості саме щодо спірного будинковолодіння. Позивач зазначає, що коло спадкоємців, які прийняли спадщину, підлягає доведенню та встановленню судом та рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 29.01.1990 слід скасувати, оскільки воно не відповідає абз. 9 п. 20 розділу ІІІ Інструкції порядку реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Заступником міністра комунального господарства Української РСР від 30.01.1966, яким передбачено необхідність подання заяв всіма членами двору для оформлення правовстановлюючих документів. Та оскільки вимога про скасування свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 14.03.1990 є похідною від скасування рішення сільської ради, його слід визнати недійсним, так як воно видане на підставі ненормативного акта індивідуальної дії, який винесений з порушенням вимог закону. Позивач наголошує, що на час смерті матері йому було 24 роки, брату [PERSON] - 14, [PERSON] - 22, [PERSON] , після смерті матері [PERSON] забрали до дитячого будинку, після чого позивач взяв опіку над ним та доглядав [PERSON] , а [PERSON] поїхав до російської федерації. Та оскільки лише позивач вступив в управління спадковим майном, а інші учасники мають довести своє право на спадщину, згідно уточненої позовної заяви, позивач просить суд скасувати рішення Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області № 05 від 29.01.1990 та визнати недійсним свідоцтво про право власності [NUMBER] від 14.03.1990, видане на [PERSON] , а також визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , що складається з будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] (а.с. 157 - 163 т. 1). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с 23 т. 2). Відповідач [PERSON] , на підставі ст. 178 ЦПК України подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що дійсно позивач та відповідачі є його рідними братами, з якими вони проживали разом з покійними батьками [PERSON] та [PERSON] у [ADDRESS] (потім змінено на № 3), батько з матір`ю розлучились в 1983 році до її смерті, батько переїхав у село Сутиски Вінницького району. У 1986 році померла їхня мати [PERSON] , та братів доглядав та утримував старший брат, позивач [PERSON] . Потім відповідач змінив місце проживання приблизно на початку 1990 року, потім пішов брат [PERSON] , а брат [PERSON] після служби в армії переїхав до російської федерації. Спадщину юридично вони не оформляли, проте вони домовились, що оскільки там залишається жити позивач, який почав робити добудови, ремонт, постійно оплачував комунальні послуги, за свій рахунок похоронив матір, то будинок залишається за ним. Але наразі відповідачу стало відомо, що будинок повністю оформлено на його брата відповідача [PERSON] та яким чином це зроблено, йому не відомо. Після смерті матері лише позивач там проживав та він (відповідач [PERSON] ) час від часу допомагав у ремонтних роботах. Приблизно з 2018 року, коли помер їхній батько, відповідач [PERSON] прийшов до позивача та попросився там жити. Зазначає, що з позовом погоджується, вважає, що позивач фактично прийняв спадщину один, він (відповідач [PERSON] ) частково, а відповідач [PERSON] фактично не робив нічого для прийняття спадщини. Рішення Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області [NUMBER] від 29.01.1990, на підставі якого видано свідоцтво про право власності [PERSON] [NUMBER] від 14.03.1990 року, відповідач [PERSON] вважає незаконним, оскільки йому не було відомо про те, що відповідач [PERSON] якимось чином зареєстрував на себе спадкове майно. Жодного дозволу чи заяви на зміну в списках на оформлення будинку за адресою: [ADDRESS] , з прізвища [PERSON] на [PERSON] він не давав та сам вчиняв дії з прийняття спадщини, отримував довідку-характеристику на житловий будинок для подання до державної нотаріальної контори, а оскаржуване свідоцтво слід визнати недійсним, оскільки воно видане на підставі незаконного акта. На думку відповідача, даний будинок в розмірі 3/4 належить як спадок його брату позивачу [PERSON] , а він, так як частково допомагав позивачеві щодо ремонту та добудов, має право на 1/4. На той час він та позивач були зареєстровані за вказаною адресою, постійно проживали та здійснювали ряд дій щодо управління спадковим майном. Позивач сплачував комунальні послуги, оформляв землю під будинком, страхував житло. За вказаних обставин, відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково, а саме щодо скасування рішення Агрономічної сільської Ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області № 05 від 29 січня 1990 року та визнання недійсним свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 14 березня 1990 року, виданого на [PERSON] ; просить визнати за ним, [PERSON] , право власності у розмірі 1/4 частки в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , що складається з будинку за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності у розмірі 3/4 частки в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , що складається з будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 49 - 51 т. 2). При цьому зустрічного позову відповідачем не заявлено, тому спір розглядається судом виключно в межах заявлених позивачем позовних вимог. Також відзив, на підставі ст. 178 ЦПК України, подав відповідач [PERSON] , відповідно до якого вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що [INFO] померла їхня мати - [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина, однак спадкова справа на той час не заводилась. Натомість спадкова справа 21/2021 була заведена Приватним нотаріусом ВРНО Надольською Т.П. 11.11.2021 на звернення позивача. Зазначає, що останнє постійне місце проживання матері було в будинку [ADDRESS] . 06.09.1983 шлюб між його батьками було розірвано та оскільки за життя мати заповіту не складала, тому спадкоємцями в рівних частках за законом, крім нього, були його рідні брати [PERSON] (позивач), [PERSON] і [PERSON] . Зазначає, що на момент смерті матері вони проживали та були зареєстровані разом, а відтак прийняли спадщину після її смерті, оскільки згідно ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР вступили у фактичне володіння та управління спадковим майном померлої, що підтверджується довідками сільської ради та копіями з погосподарських книг, тому відповідач, будучи спадкоємцем першої черги, також успадкував частину спадкового майна, яке належало його матері. Відповідач зазначає, що на момент смерті матері йому було лише 14 років та юридично вчиняти дії, на які вказує позивач, зокрема сплачувати комунальні платежі (газ, вода тощо), страхувати житло, здійснювати ремонт, подавати документи на приватизацію земельної ділянки, доглядати за будинком, нести відповідальність за спричинену шкоду тощо, він в силу свого віку особисто не міг. Жодного доказу, що позивач був його, [PERSON] , опікуном позивач не надає та цим позовом позбавляє його права на спадкування та просить визнати за ним право власності на весь будинок, що свідчить про те, що останній усуває інших спадкоємців від права на спадкування. Однак, жодних підстав для усунення спадкоємців, в тому числі його, [PERSON] , як спадкоємця першої черги за законом, від прав на спадкування позивач не наводить. Відповідач зазначає, що може погодитись з позивачем лише в тому, що відповідач [PERSON] оформив право власності на спадковий житловий будинок лише на себе з порушенням закону, тому рішення № 5 Агрономічної сільської ради народних депутатів від 29.01.1990 є незаконним і має бути скасованим. За таких обставин відповідач просить позовну заяву задовольнити частково, а саме в частині визнання незаконним та скасування рішення № 5 Агрономічної сільської ради народних депутатів від 29.01.1990, в іншій частині позову відмовити (а.с. 72 - 78 т. 2). Представник відповідача Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області надав до суду додаткові пояснення, відповідно до яких на підставі аналізу доказової бази, сільська рада вважає [PERSON] належним спадкоємцем в розумінні ст. 549 ЦК УРСР (а.с. 107 т. 2). Позивач на підставі ст. 179 ЦПК України подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив обставини, викладені в позовній заяві, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити (а.с. 115 - 116 т. 2). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01.07.2022 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті, та за наслідком розгляду заявлених клопотань витребувано з Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційні справи № 345 від 1988 року та № 1798 від 2013 року щодо будинковолодіння [ADDRESS] , в задоволенні інших клопотань відмовлено (а.с. 155 - 157 т. 2). В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник відповідача [PERSON] , адвокат Федоренко П.П. підтримала поданий суду відзив на позовну заяву, тому просила вирішити спір згідно відзиву, а саме позов задовольнити частково, з урахуванням права відповідача [PERSON] на частку в спадковому майні. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Корнійчук Д.А., в судове засідання не з`явились, однак попередньо позивач подав заяву, згідно якої просив провести розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, згідно положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до наданих позивачем відомостей про його зареєстроване місце проживання, відповідач проживає на території Російської Федерації та станом на 19.07.1990 його зареєстрованим місцем проживання було м. Пенза, російська федерація (а.с. 236). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. 24 лютого 2022 року о 12 год. 12 хв. Міністерство закордонних справ України опублікувало офіційну заяву щодо розриву дипломатичних відносин з Російською Федерацією, зазначивши, що Президент України підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з Російською Федерацією, у зв`язку з чим МЗС України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права. Наведене унеможливлює надсилання відповідачу процесуальних документів, здійснення судових викликів та повідомлень через дипломатичні канали у відповідності до норм міжнародного права. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] до суду не надходив. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Гребенюк В.О., в судове засідання не з`явились, однак попередньо представник надав суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позов задовольнити частково в частині визнання незаконним та скасування рішення № 5 Агрономічної сільської ради народних депутатів від 29.01.1990, в іншій частині позову відмовити, а також просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат після ухвалення судом рішення в справі. Представник відповідача Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання також не з`явився, однак попередньо представник відповідача подав заяву про розгляд за відсутності відповідача за наявними у справі матеріалами та винести рішення на розсуд суду. Крім цього, представник відповідача Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області надавав до суду пояснення, відповідно до яких на підставі аналізу доказової бази сільська рада вважає [PERSON] належним спадкоємцем в розумінні ст. 549 ЦК УРСР (а.с. 107 т. 2). Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.11.2021 в справі № 128/1389/21 клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , адвоката Корнійчука Дмитра Анатолійовича, про повернення до стадії підготовчого судового засідання та прийняття заяви про залучення третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору; клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] про залучення його як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору; клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] про прийняття його зустрічної позовної заяви (як позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) про визнання недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, залишено без розгляду (а.с. 9 - 11 т. 1). Згідно копії технічного паспорта на одноквартирний (садибний) житловий будинок, виготовленого КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» станом на 04.10.2013, інвентаризаційна справа № 1298, на житловий будинок [ADDRESS] , його було виготовлено на замовлення [PERSON] , який згідно довідки № 1208 від 01.10.2013, виданої виконкомом Агрономічної сільської ради, є користувачем житлового будинку. До будинковолодіння входять: житловий будинок, площею 66, 7 кв.м, прибудова площею 24, 4 кв.м, погріб, ґанок з козирком, господарська будівля, убиральня, убиральня, огорожа, ворота з хвірткою, огорожа, криниця, всі приміщення та господарські споруди 1972 року забудови (а.с. 14 т. 1). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 18.02.1961, було розірвано 06.09.1983 (а.с. 15 т. 1). Згідно копії витягу з погосподарської книги на ім`я голови сім`ї [PERSON] за 1983 - 1985 р.р., головою двору зазначено [PERSON] , членами двору - дружину [PERSON] та синів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , двір відносився до робочих дворів та є відмітки про вибуття [PERSON] в 1984 в Сутиски та [PERSON] з 02.01.1984 в Сутиски Тиврівського району (а.с. 16, також зі звороту, т. 1). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17 т. 1). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19 т. 1). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] в с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, (а.с. 20 т. 1). Також позивачем надано копії матеріалів інвентаризаційної справи № (08) 345 на будинковолодіння [ADDRESS] , в тому числі довідки належності, зведеного акту вартості будівель та споруд, оціночного акту, поетажного плану, довідки - хараткеристики та замовлення [PERSON] , опис будівель та споруд, свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок [NUMBER] від 25.07.1988 на ім`я [PERSON] , висновку про реєстрацію будинковолодіння, замовлення на виготовлення довідки - характеристики [PERSON] , листа виконкому Агрономічної сільської ради про виготовлення технічної документації на житловий будинок в [ADDRESS] на [PERSON] в зв`язку з тим, що при складанні списків була допущена помилка, копії Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 14.03.1990 за адресою [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та Рішення виконавчого комітету Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 29.01.1990 № 5 про зміну в списках для оформлення технічної документації на індивідуальний жилий будинок, яким вирішено прізвище [PERSON] визнати недійсним, а в списки внести [PERSON] (а.с. 22 - 31 т. 1). Згідно копії інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, власником земельної ділянки, кадастровий номер 0520680200:03:002:0436, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0, 1066 га, місце розташування: [ADDRESS] , є [PERSON] , дата державної реєстрації права 03.10.2018 (а.с. 32 т. 1). Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, приватним нотаріусом Надольською Т.П. 11.11.2021 зареєстровано спадкову справу за номером 68634437, спадкодавець [PERSON] (а.с. 34 т. 1). Відповідно до копії відповіді на адвокатський запит, в Агрономічній сільській раді відсутня інформація стосовно зміни нумерації будинку за адресою: [ADDRESS] ; у відповідності із погосподарською книгою № 2 з № 96 по № 193 за 1986 - 1990 роки [PERSON] на момент смерті, [INFO] , була зареєстрована та проживала разом з [PERSON] , 1962 р.н. (а.с. 35 т. 1). Згідно копії довідки про надання інформації від 21.09.2021, виданої державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Березовською Л.М., відповідно до наявних в нотаріальній конторі даних спадкоємці померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори з заявами не звертались, спадкова справа не заводилась (а.с. 36 т. 1). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.11.2021, приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Надольською Т.П. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що не подані всі відомості та документи, необхідні для вчинення такої нотаріальної дії. Зокрема, спадкоємець пред`явив копію свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок, виданого на ім`я [PERSON] [INFO] , однак оригінал свідоцтва та будь-які інші документи, які б підтверджували факт належності вищевказаного будинку [PERSON] , пред`явлені не були у зв`язку з їх відсутністю (а.с. 37 т. 1). Згідно копій квитанцій про сплату комунальних послуг за 1988 - 1995, 2004 - 2012, 2020, 2021 роки, копій абонентської книжки газового господарства [PERSON] здійснював оплату комунальних послуг (а.с. 47 - 63 т. 1). Відповідно до копії свідоцтва про особисту власність на жилий будинок від 14.03.1990 [NUMBER], виданого виконкомом Агрономічної сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів № 167, [PERSON] є власником цілого будинковолодіння, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 64 т. 1). Згідно копії Рішення виконавчого комітету Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 29.01.1990 № 5 про зміну в списках для оформлення технічної документації на індивідуальний жилий будинок, в зв`язку з тим, що при складанні списків для оформлення технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду в [ADDRESS] була допущена помилка, вирішено прізвище [PERSON] визнати недійсним, а в списки внести [PERSON] (а.с. 65 т. 1). Згідно копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок [NUMBER] від 25.07.1988 [PERSON] є власником цілого житлового будинку в [ADDRESS] . Згідно копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником житлового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 153,5 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с. 67 т. 1). Згідно копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відомості щодо житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , відсутні (а.с. 68 т. 1) Відповідно до копії відповіді КП «ВООБТІ» від 17.07.2020, в архівосховищі КП «ВООБТІ» обліковуються інвентаризаційні справи на житловий будинок [ADDRESS] , за [ADDRESS] та № 1798. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 345, станом на 31.12.2012, реєстрація права власності на житловий будинок за [ADDRESS] , проводилася КП «ВООБТІ» наступним чином: 25.07.1988 за [PERSON] , на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на жилий будинок від 25.07.1988, виданого виконкомом Агрономічної сільської ради на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради № 167 від 23.05.1987; 14.03.1990 за [PERSON] на підставі свідоцтва 99 про право особистої власності на домоволодіння від 14.03.1990, виданого виконкомом Агрономічної сільської ради на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради № 167 від 23.05.1987. З 01.01.2013 функції з державної реєстрації прав власності на нерухоме майно покладені на органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 1798, КП «ВООБТІ» 04.10.2013 проведена технічна інвентаризація житлового будинку за [ADDRESS] , на підставі договору № 1936 від 01.10.2013 з [PERSON] , яким надано Державний акт на земельну ділянку (а.с. 70 т. 1). Згідно копії довідки виконавчого комітету Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району № 120 від 01.03.1989, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , після смерті матері [PERSON] , постійно прописані і проживають в спадковому будинку по даний час в с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області (а.с. 71 т. 1). Відповідно до копій наданих квитанцій, [PERSON] здійснював сплату земельного податку та страхових внесків (платежів) протягом 1988 - 1997, 2002 - 2013, 2021 років (а.с. 73 - 79 т. 1). Згідно копій розрахунків, квитанцій, абонентської книжки, [PERSON] надавав показники лічильника та сплачував рахунки за спожиту електричну енергію протягом 1999, 2002, 2004, 2005-2008 років (а.с. 80 - 96 т. 1). Відповідно до копії довідки № 753 від 12.08.2022, виданої виконавчим комітетом Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: буд. [ADDRESS] , [PERSON] ; [PERSON] на день смерті [PERSON] за вищевказаною адресою не був зареєстрований (а.с. 98 т. 1). Згідно копії домової книги для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS] , наявні записи щодо реєстрації [PERSON] , 1962 р. н., [PERSON] , 1972 р.н., [PERSON] , 1964 р.н., [PERSON] , 1972 р.н., [PERSON] , 1938 р. н., [PERSON] , 1966 р. н., та [PERSON] , 1994 р. н. (а.с. 100 - 102 т. 1). Відповідно до копії талону-повідомлення єдиного обліку № 7775 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, [PERSON] 26.08.2020 звертався до поліції із заявою з приводу недопущення вчинення протиправних дій відносно нього його братом [PERSON] , який постійно створює нестерпні умови для проживання (а.с. 103 т. 1). Згідно копії страхового свідоцтва серії [NUMBER] від 23.06.1998, [PERSON] , який проживає в с. Агрономічне, застрахував житловий будинок (а. с. 104 т. 1). Надані суду клопотання, які були розглянуті судом в ході підготовчого провадження, та вищевказані докази було надано позивачем з новою редакцією позовної заяви та заявою про усунення повторно (а.с. 146 зі звороту т. 1 - а.с. 7 т. 2). Відповідно до копії звіту про оцінку майна, ринкова вартість житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , складає 428 036 грн, дата оцінки 23.12.2021 (а.с. 141 - 150 т. 1, а.с. 10 - 14 т. 2). Відповідно до копії відповіді приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Надольської Т.П. від 22.02.2022, в її провадженні знаходиться заведена 11.11.2021 спадкова справа № 21/2021 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] ; спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] ; пережилого подружжя, інших спадкоємців (як за заповітом, так і за законом) після померлої [PERSON] немає (а.с. 79 т. 2). Згідно копії відповіді відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області, [PERSON] в 1983 - 1984 навчальному році навчався в 5-Б класі та вибув 11.02.1984 до с. Агрономічного Вінницького району за заявою батьків (а.с. 80 т. 2). Відповідно до копії відповіді Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 24.01.2022, [PERSON] на момент смерті ( [INFO] ) проживала в с. Агрономічне (інформація стосовно адреси будинковолодіння в Погосподарській книзі № 2 за 1986-1990 р.р. виконавчого комітету Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району відсутня), станом на момент надання відповіді, в Погосподарських книгах Агрономічної сільської ради будинковолодіння, в якому на момент смерті проживала [PERSON] , розташоване за адресою: [ADDRESS] . Станом на момент смерті [PERSON] разом з нею в будинковолодінні зареєстровані [PERSON] , [PERSON] (а.с. 81 т. 2). Згідно копії відповіді Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 01.04.2021, [PERSON] в будинковолодінні, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований починаючи з 1972 року, його брати [PERSON] , [PERSON] та їх мати [PERSON] станом на 1967 рік вже перебували на обліку у вищевказаному будинковолодінні (інформація до 1967 року в Агрономічній сільській раді відсутня); у відповідності до погосподарської книги № 2 за 1986 - 1990 роки вищеописане будинковолодіння відносилось до суспільної групи господарств: робітники; станом на 1988 рік в с. Агрономічне розташована науково- дослідна станція, колгоспу в с. Агрономічне ніколи не було (а.с. 82 т. 2). Відповідно до копії відповіді Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 07.05.2021, в розпорядженні Агрономічної сільської ради відсутня інформація: стосовно зміни нумерації будинку в с. Агрономічне, з номер 4 на номер 3, про присвоєння поштової адреси вищеописаному будинковолодінню; відносно виділення [PERSON] та [PERSON] будь-яких земельних ділянок на території сільської ради; чи є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , однією особою. У відповідності з погосподарською книгою з № 665 по № 760 за 1967-1970 роки, [PERSON] , 1938 р. н., станом на 1967 рік (більш рання інформація відсутня) зареєстрований у запитуваному будинковолодінні, в даній Погосподарській книзі головою сім`ї зазначено [PERSON] (а.с. 83 т. 2). Згідно копії витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 29.03.2021, інформація щодо [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня (а.с. 84 т. 2). Згідно копій відповідей архівного відділу Вінницької РДА Вінницької області від 29.10.2019 та 24.03.2021, представнику відповідача було надано копію рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 29.01.1990 № 5, інших відомостей щодо видачі свідоцтва на право власності на жилий будинок в [ADDRESS] в документах Агромічної сільської ради за 1990 рік не виявлено. Також надано копію рішення виконавчого комітету Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 19.01.1990 Про зміну в списках для оформлення технічної документації на індивідуальний житловий будинок, додатків до якого не виявлено (а.с. 85, 86 т. 2). На виконання ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 01.07.2022 КП «ВООБТІ» направило на адресу суду інвентаризаційні/реєстраційні справи № 1798 на об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та № 345 на об`єкти нерухомого майна, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (3). Судом було досліджено матеріали інвентаризаційної справи № (08) 345 на будинковолодіння [ADDRESS] , яка була заведена в липні 1988 року в порядку здійснення інвентаризації на підставі свідоцтва про право особистої власності від 25.07.1988 № 5 на ім`я [PERSON] та в подальшому здійснено запис про його належність [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності від 14.03.1990 [NUMBER], що видане на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів від 23.05.1987 № 167, дані правовстановлюючі документи наявні на аркушах інвентаризаційної справи 13, 27. Також з матеріалів інвентаризаційної справи вбачається звернення [PERSON] від 16.06.1988 та [PERSON] від 11.02.1989 за виготовленням довідки - характеристики з метою оформлення спадкових прав після смерті матері [PERSON] (а.і.с 12, 17), а також звернення [PERSON] для видачі документів на нового власника згідно рішення сільської ради від 14.03.1990, до якого надано рішення виконавчого комітету Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області № 5 від 29.01.1990 про зміну в списках для оформлення технічної документації на індивідуальний жилий будинок, у зв`язку з тим, що при складанні списків для оформлення технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду в [ADDRESS] була допущена помилка, виконкомом сільської ради народних депутатів вирішено прізвище [PERSON] визнати недійсним, а в списки внести [PERSON] , та звернення виконкому Агрономічної сільської ради до Вінницького БТІ з приводу виготовлення технічної документації на індивідуальний жилий будинок в [ADDRESS] на ім`я [PERSON] в зв`язку з тим, що при складанні списків була допущена помилка (а.і.с. 24 - 26). Також на а.і.с. 30, 32 наявна відповідь [PERSON] про те, що реєстрація права власності на даний житловий будинок за [PERSON] не проводилася та запит приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Надольської Т.П., у зв`язку з оформленням спадщини після [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , видати його спадкоємцю [PERSON] , [INFO] , інформаційну довідку щодо належного померлому нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Також судом було досліджено матеріали інвентаризаційної справи № 1798 на будинковолодіння [ADDRESS] , яка була заведена на замовлення [PERSON] для проведення первинної технічної інвентаризації від 01.10.2013 (а.і.с. 28) на підставі довідки Агрономічної сільської ради від 01.10.2013 про те, що йому належить житловий будинок, що розташований на земельній ділянці площею 0,1800 га за адресою: [ADDRESS] , та копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 505982, згідно якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0, 1800 га, кадастровий номер: 0520680203030020063, яка розташована в с. Агрономічне, Вінницького району, Вінницької області, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд (а.і.с. 26, 27). Дана інвентарна справа також містить відповідь [PERSON] про те, що станом на 31.12.2012 реєстрація права власності на даний житловий будинок за [PERSON] не проводилася (а.і.с. 34). Оцінивши наявні докази в їх сукупності, достатності та взаємозв`язку, суд враховує наступне. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 "Про судове рішення у цивільній справі", оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Так, позивач претендує на цілий житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв'язку з чим оспорює виданий правовстановлюючий документ на нього, а саме свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 14.03.1990, та рішення Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницької області [NUMBER] від 29.01.1990. Тобто відносини спадкування між сторонами виникли 07.11.1986 року та вимоги стосуються нерухомого майна, збудованого 1972 року, що визнано сторонами та доведено матеріалами справи. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності на момент закінчення будівництва будинку. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1972 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Питання видачі правовстановлюючих документів на нерухоме майно врегульовувалось також Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року. Необхідність реєстрації і технічної інвентаризації належного, в тому числі, громадянам житлового фонду була передбачена також Постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.03.1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР». Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Та підтвердженням належності житлового будинку певній особі є, в тому числі, запис в погосподарських книгах, ведення яких передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Відповідно до положень ст.ст. 100, 101 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок. При цьому глава десята цього Кодексу також не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією чи отриманням правовстановлюючого документу. Так, згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Тобто одним із документів, що підтверджує набуття права власності на житловий будинок, що був закінчений будівництвом до 05.08.1992, є виписка з погосподарської книги. Та відповідно до копії виписки з погосподарської книги щодо спірного житлового будинку за 1983 - 1986 роки (а.с. 16 та 16 зі звороту т. 1), його головою зазначено [PERSON] (батька позивача) та категорія домогосподарства - робітнича. Даний житловий будинок завершений будівництвом в 1972 році в шлюбі подружжям [PERSON] та [PERSON] , що сторонами не заперечується та доведено матеріалами справи (а.с. 14 зі звороту т. 1 та згідно записів про будівництво в межах інвентаризаційних справ), відповідно належав подружжю на праві спільної сумісної власності, та після розірвання шлюбу між ними 06.09.1983 його правовий режим ними змінювався. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинним на час перебування батьків сторін в шлюбі, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Тобто на час відкриття спадщини після смерті колишнього з подружжя [PERSON] її колишній чоловік [PERSON] мав право на відповідну частку в спільному майні подружжя, а саме спірного житлового будинку, згідно Глави IV Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року. Оскільки дане домогосподарство не відносилось до суспільної групи колгоспних дворів, навіть після вибуття з нього в 1984 році (а.с. 16 т. 1) [PERSON] не втратив право на частку в ньому як спільному з [PERSON] будинковолодінні. Крім цього, [PERSON] був прописаний в ньому з 11.11.2003 до його смерті [INFO] (а.с. 100 - 102 т. 1). Тобто позивачем не доведено належності спадкодавцю [PERSON] цілого спірного житлового будинку на праві особистої приватної власності. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах по спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР (далі - ЦК УРСР), якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Як спадкоємець першої черги після смерті матері [PERSON] позивач, який прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, що доведено матеріалами справи, обґрунтовано вважає свої спадкові права порушеними внаслідок оформлення права власності на цілий житловий будинок відповідачем [PERSON] , законні підстави для отримання яким правовстановлюючого документу на цілий житловий будинок від 14.03.1990 в ході судового розгляду не встановлено. Та в частині обраного ним способу захисту суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.09.2022, справа № 127/23627/20, згідно якої вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою. Якщо інші спадкоємці оспорюють чи не визнають право на частку спадкоємця, то ефективним є такий спосіб захисту як визнання права на частку спадкоємця. Тому позовні вимоги щодо скасування рішення Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області [NUMBER] від 29.01.1990 та визнання недійсним свідоцтва про право власності [NUMBER] від 14.03.1990, виданого на [PERSON] , не є ефективними способами захисту, оскільки не відновлюють порушеного права позивача. Крім цього, позивачем не враховані обставини належності спірного житлового будинку на праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , обставини спадкування після смерті [PERSON] позивачем не вказані та не обґрунтовані, та спадкоємці після його смерті в межах даного провадження не встановлювалися та до участі в справі не залучалися. За наданими суду доказами встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не є можливим, при цьому згідно інвентаризаційних справ після його смерті заводилася спадкова справа та спадкоємці після смерті [PERSON] претендували на оформлення спадкових прав на спірне майно (а. 34 інвентаризаційної справи № 1798, а. 30 - 32 інвентаризаційної справи № 345). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року по справі № 304/1500/17-ц (провадження № 61-1470св20). За встановлених правовідносин, на думку суду, визначене позивачем коло належних спадкоємців є неповним та не відповідає встановленим обставинам справи, оскільки належними відповідачами за встановлених правовідносин є всі особи, які мають право на відповідну частку спірного майна. Як встановлено судом, спірний житловий будинок не належав спадкодавцю [PERSON] на праві особистої приватної власності, був збудований в шлюбі та належав їй на праві спільної сумісної власності з іншим з подружжя, а саме [PERSON] , та після розірвання шлюбу співвласники його поділ чи відчуження на користь одного з них не здійснювали. Оскільки [PERSON] помер, позивачем не доведено та не надано докази на підтвердження обставин щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , а отже повного кола осіб, які можуть претендувати на частку у спірному майні, позивачем не обґрунтовано та не доведено. Крім цього, залучений позивачем відповідач Агрономічна сільська рада Вінницького району Вінницької області не є належним відповідачем в даному спорі щодо права на спірне майно, оскільки наявні інші особи, які набули право на дане майно. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивачем в частині заявлених позовних вимог щодо скасування рішення Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області [NUMBER] від 29.01.1990 та визнання недійсним свідоцтва про право власності [NUMBER] від 14.03.1990, виданого на [PERSON] , обрано не ефективний спосіб захисту його прав на частку в спадковому майні, та в частині заявлених вимог про визнання права власності на житловий будинок позивачем не обґрунтовано та не доведено обставин відсутності інших спадкоємців, які можуть претендувати на спадщину, а саме на частку в спірному житловому будинку після смерті батька відповідачів [PERSON] ,як його співвласника в спільному майні подружжя, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з підстави не доведення позивачем залучення всіх належних відповідачів за заявленими позовними вимогами. З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. У зв`язку із відмовою в задоволенні позову, згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору позивача слід залишити за позивачем. З урахуванням позиції представника відповідача [PERSON] , адвоката Гребенюка В.О. (а.с. 176 т. 2), надану суду до закінчення судових дебатів у справі та не відкликану до завершення розгляду справи, про надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, після завершення розгляду справи, суд не вирішує даним рішенням розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, між сторонами. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed