Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 26 листопада 2019 року Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 289. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що з 26.11.2019 року по даний час перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки в них різні погляди на життя та шлюб, між ними втрачено почуття взаєморозуміння, поваги та любові один до одного, у зв`язку із чим виникають сварки та конфлікти, відносини між ними погіршились та на даний час неприязні. Вказує, що протягом тривалого часу, близко року не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин, вважає, що їхня сім`я фактично розпалась, а шлюб існує лише формально, тому подальше збереження подружнього життя для них неможливе, оскільки розлад у сім`ї набув стійкого характеру. Просить позов задоволити та розірвати шлюб, визначити місце проживання дитини разом із нею. Ухвалою судді від 28.04.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про перебування у провадженні суду даного позову, зокрема судом за адресою місця проживання відповідача: [ADDRESS] , рекомендованою поштовою кореспонденцією скеровувались до відома відповідача ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштовго відправлення адресату особисто 06.12.2022 року. У визначений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, відповідачем відзиву до суду не подано, про наявність поважних причин не подання відзиву у встановлений строк суду не повідомлено, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не поступала. Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178\~ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та підтверджено наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26 листопада 2019 року у Залізничному районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що складено відповідний актовий запис № 289. Прізвище чоловіка після державної реєстрації шлюбу: [PERSON] , прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу: [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , видане 17.06.2020 року Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Також встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Позивач вказує, що примирення між сторонами неможливе, оскільки розлад у їх сімї набув стійкого характеру протягом тривалого часу, шлюб існує лише формально та суперечить як її інтересам, так і інтересам дитини, тому наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд приходить до переконання, що наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження їхніх стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. Щодо заявлених позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини разом із позивачем, то у задоволенні таких слід відмовити виходячи з такого. Відповідно до ч.1\~ст.161 Сімейного кодексу України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини відповідну заяву із документами. Рішення органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини з одним з батьків\~ у такому випадку є обов`язковим до виконання. Право особи на судовий захист визначено\~ст. 16 Цивільного кодексу України, а також\~ст.4 ЦПК України, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому\~цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із зазначених положень, позов на захист свого права заявляється до особи, яка порушує, не визнає чи оспорює права, свободи чи інтереси особи. При розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Поруч з цим, Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. У межах даної справи судом встановлено, що малолітня донька сторін, [PERSON] , [INFO] , проживає із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Україна-4» за № 3/03 від 29.03.2022 року, відтак, спору щодо місяця проживання дитини фактично не існує, при цьому позивачем заявлено позовну вимогу саме щодо визначення її місця проживання, а тому законні підстави для задоволення позову у цій частині відсутні. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача 992,40 грн судового збору.

Outcome: approved