Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 7 972,71 грн та судовий збір 2 270 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 01.07.2019 між ПрАТ «СК БРОКБІЗНЕС» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування автотранспорту №006-0473989/01НТ, за яким застраховано транспортний засіб «SKODA» д.н.з [NUMBER] (власник [PERSON] ). 30.09.2019 в м. Києві по просп.Броварський,11 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «FIAT», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник ТОВ «НІК»). Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.10.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль, вартість відновлювального ремонту якого згідно з рахунком № [NUMBER] складає 21 399 грн. ПрАТ «СК БРОКБІЗНЕС» виплатило страхове відшкодування в розмірі 19 399 грн згідно із платіжним дорученням №17728 від 28.10.2019, страхового акту №82758/1 та наказу №82758/1/1, за виключенням франшизи у розмірі 2 000 грн. На момент настання страхової події цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом №АО/5932406. Згідно платіжного доручення №9613 від 23.06.2020 ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснила виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК БРОКБІЗНЕС» в сумі 11 426, 29 грн. Відповідач як винуватець ДТП має сплатити різницю між повною вартістю збитку (19 399 грн) та виплатою страхового відшкодування, яке здійснило ТДВ СК «Альфа-Гарант» (11 426,29 грн), в сумі 7 972,71 грн. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу був надісланий лист з вимогою щодо відшкодування шкоди, яка залишилась без відповіді. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.2021 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідач копію ухвали суду та копію позовної заяви з додатками не отримав, конверт з відправленням повернувся до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 01.07.2019 між ПрАТ «СК БРОКБІЗНЕС» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування автотранспорту №006-0473989/01НТ, за яким застраховано транспортний засіб «SKODA Superb» д.н.з [NUMBER] . 30.09.2019 о 08:25 год. в м. Києві по просп.Броварський,11 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SKODA Superb» д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «FIAT Nuovo Doblo», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.10.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок ДТП було пошкоджено застрахований автомобіль, вартість відновлювального ремонту якого згідно з рахунком № [NUMBER] складає 21 399 грн. Відповідно до умов Договору та ст. 25 Закону України «Про страхування» ПрАТ «СК БРОКБІЗНЕС» виплатило страхове відшкодування в розмірі 19 399 грн згідно із платіжним дорученням №17728 від 28.10.2019, страхового акту №82758/1 та наказу №82758/1/1, за виключенням франшизи у розмірі 2 000 грн На момент настання страхової події цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом №АО/5932406. Згідно платіжного доручення №9613 від 23.06.2020 ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснила виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК БРОКБІЗНЕС» в сумі 11 426, 29 грн. Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»). Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією». Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої особи страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні. Враховуючи, що ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 19 399 грн, відповідач є винною особою у ДТП, страховик відповідача виплатив у межах ліміту страхове відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» у розмірі 11 426,26 грн, тому в порядку суброгації стягненню з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (витрат позивача за договором страхування) і страховою виплатою в розмірі 7 972,71 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Outcome: approved