Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 18.10.2003 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, сторони мають різні характери та погляди на життя, втратили почуття та повагу одне до одного, між ними відсутнє взаєморозуміння. На даний час шлюб існує лише формально і його збереження є неможливим. В позовній заяві позивачка просить суд шлюб, який укладений з відповідачкою у виконавчому комітеті Боронявської сільської ради Хустського району Закарпатської області, розірвати. Відзив на позов відповідачем [PERSON] не подавався. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подавши клопотання про розгляд справи без її участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом отримання SMS повідомлення на мобільний телефон. Причини його неявки суду невідомі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 18 жовтня 2003 року у виконавчому комітеті Боронявської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 26. (а.с.9) Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7, 8) Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.». Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти його розірвання не надав, а тому суд приходить висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Щодо судових витрат, то як слідує з позовної заяви позивачка просить стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір у розмірі 992,40 гривень. Така вимога позивачки, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved