Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 21 жовтня 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] згідно якої 14 лютого 2020 року [PERSON] керував автомобілем, але не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення із пішоходом [PERSON] , внаслідок цієї події завдано механічних пошкоджень транспортному засобу позивача - велосипеду, який не підлягав ремонту, тому вона була змушена придбати новий велосипед за 5525,00 грн., було завдано також шкоди її здоров`ю, оскільки у період з 14 по 25 лютого 2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні і понесла витрати на лікування в сумі 3219,19 грн. З приводу даної події було порушено кримінальне провадження, яке закрите 20 березня 2020 року у зв`язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 15 травня 2020 року постановою суду встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди та у передбачений законодавством термін учасники дорожньо-транспортної пригоди з приводу відшкодування шкоди до страхових компаній чи моторно-транспортного бюро не зверталися. Дорожньо-транспортною пригодою позивачу спричинено не лише матеріальну шкоду, але також і моральну шкоду, яку оцінює в сумі 15000,00 грн., адже був фізичний біль, мала почуття тривоги, страху, депресію, тощо. У зв`язку з цим просить стягнути з [PERSON] завдану майнову шкоду 8744,99 грн., моральну шкоду 15000,00 грн., а всього 23744,99 грн. та понесені судові витрати. ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 2. 18 січня 2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Киричук С.В. подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення, просить також стягнути судові витрати згідно клопотання від 18 січня 2023 року у якому позивач вказала, що витрати на професійну правничу допомогу становлять 11250,00 грн. 3. Відповідач (його представник) до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно з вимогами ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи у його відсутність, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА І МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД а) щодо відшкодування майнової шкоди 4. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1). Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2). Як зазначено у ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абз. 1 ч. 3). Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2). У ст. 1187 ЦК України зазначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2). Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5). Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 5. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. 6. Як зазначено в абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. 7. Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, у тому числі внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки. В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами і вина завдавача шкоди. При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди. Суб`єктом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 8. Так, 20 березня 2020 року постановою старшого слідчого слідчого відділення Летичівського відділу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Бучинського Р.М. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020240180000039 від 14 лютого 2020 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. За змістом постанови старшого слідчого 14 лютого 2020 року близько 18 год. 10 хв. в смт Летичів, на ділянці дороги в місці перехрестя вулиць Івана Франка та Героїв Крут, [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21902, державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись в напрямку Летичівської автостанції, зіткнувся з велосипедистом [PERSON] , яка керувала велосипедом по тій же смузі руху в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП [PERSON] доставлено до Летичівської ЦРЛ із діагнозом на закриту черепно-мозкову травму. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №49 від 05 березня 2020 року на тілі [PERSON] виявлено тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження. Заподіяння в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху легких тілесних ушкоджень виключає застосування ст. 286 КК України. 9. 15 травня 2020 року постановою Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/382/20, провадження №3-678-186/20), яка набрала законної сили 20 червня 2020 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 340,00 грн. Із постанови суду вбачається, що 14 лютого 2020 року о 18 год. 00 хв. на перехресті вулиць І.Франка та пров. Героїв Крут [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21092, державний номерний знак [NUMBER] , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення із пішоходом [PERSON] , чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 10. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 11. Позивач [PERSON] у позовній заяві вказала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний їй велосипед було пошкоджено і його неможливо було відремонтувати, тому придбала новий велосипед. Факт придбання нового велосипеда підтверджується накладними, які видані ФОП [PERSON] 06 березня 2020 року, 24 липня 2020 року згідно з якими вартість велосипеда «Оскар» становить 4625 грн., вартість багажника - 600 грн., вартість сидіння - 300 грн. 12. В період з 14 по 25 лютого 2020 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Летичівська центральна районна лікарня» Летичівської районної ради Хмельницької області, що підтверджується листком непрацездатності серії АДЦ №583183. 13. Із долучених до позовної заяви фіскальних чеків аптечних пунктів вбачається, що [PERSON] придбала ліки в період стаціонарного лікування на суму 3219,99 грн. 14. Отже, постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 14 лютого 2020 року сталася з вини [PERSON] внаслідок чого [PERSON] завдано майнової шкоди, тому саме відповідач має відшкодувати завдану майнову шкоду позивачу. б) щодо відшкодування моральної шкоди 15. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч. 2). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абз. 2 ч. 3). В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 16. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (абз. 1-2 п. 3). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9). 17. Так, згідно висновку експерта №49 від 05 березня 2020 року у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року відносяться до категорії: 1) тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки: підшкірний крововилив нижньої третини внутрішньої поверхні лівого стегна, осадження шкіри тильної поверхні 1-2 пальців обох кистей рук, правого колінного суглобу, забої м`яких тканин правого плечового суглобу, правого колінного суглобу, лівого стегна; 2) тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (не більше 21 доби): підшкірні крововиливи верхньої та нижньої повіки правого ока, правої щоки, субкон`юктивального крововиливу правого ока, осадження шкіри правої щоки, забою м`яких тканин правої щоки, контузія правого ока, струс головного мозку. 18. Із довідки виконавчого комітету Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 19 вересня 2022 року вбачається, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: чоловік [PERSON] , 1991 року народження, син [PERSON] , 2012 року народження, син [PERSON] , 2017 року народження. 19. Згідно з довідкою від 19 вересня 2022 року [PERSON] , 2017 року народження, відвідує Летичівський ясла-садок №4 «Дзвіночок» Хмельницького району Хмельницької області з 04 вересня 2019 року, в заклад дитину приводить та забирає мама [PERSON] . 20. У позовній заяві позивач вказала, що перенесла великий страх, оскільки з нею був також її неповнолітній син і вона думала, що він також отримав тілесні ушкодження. 21. Те, що в момент дорожньо-транспортної пригоди з позивачем був її дворічний син, підтверджується також даними постанови про закриття кримінального провадження від 20 березня 2020 року згідно якої [PERSON] вказала, що вона йшла пішки і вела свого велосипеда в руках, а ззаду на багажнику на спеціальному кріслі везла свого сина, її засліпило світлом фар і що відбулось далі не пам`ятає. Водночас, [PERSON] пояснив, що уникнути зіткнення з велосипедистом не вдалось, після зупинки автомобіля вибіг і побачив, що жінка, яка їхала на велосипеді, лежала на узбіччі біля бордюра, а дитина, яку вона везла на велосипеді, стояла збоку. 22. Отже, в результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості. Позивач 12 днів перебувала на стаціонарному лікуванні і тому відбулися вимушені негативні зміни у її житті, адже мала труднощі у вихованні та догляді за своїми малолітніми дітьми, не могла їх супроводжувати у дитячий садок та школу. У зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою тривалий час відчувала фізичний біль і через це не могла спокійно спати, рухатися, її переслідувало почуття тривоги та страху, перебувала в стані депресії, втратила душевний спокій, тощо. Враховуючи характер, тривалість та глибину заподіяних моральних страждань, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди має становити 15000,00 грн. ІV. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 23. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. V. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 24. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, тому сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Суд вважає, що є належним чином обґрунтований розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 11250,00 грн., що підтверджується клопотанням позивача від 18 січня 2023 року та доданими до нього документами, тому ці витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved