Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом\~про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивував тим, що ним було отримано від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області постанови про відкриття виконавчого провадження. В той же час, приватним нотаріусом під час вчинення виконавчого напису була порушена вимога безспірності, оскільки його борг не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Крім того, вказав, що приватний нотаріус керувався постановою КМУ від 26 листопада 2014 року №662, яка була визнана нечинною та незаконною. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги просив задовільнити в повному обсязі. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема,\~у\~справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, яка була ним отримана 03 грудня 2022 року, що стверджується довідкою про доставку електронного листа на адресу відповідача. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 01 червня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., вчинено виконавчі написи №77310 та №77311 про стягнення з [PERSON] заборгованості за невиплачені в строк грошові кошти 11044,68 грн. та 19212,21 грн., відповідно. Постановами приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., від 17 серпня 2022 року, були відкриті виконавчі провадження №69659670 та №69659981 (а.с.38,39). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно пп. 3.1. та 3.4 глави 16 розділу II Порядку\~вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5,\~нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року№ 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, та підлягають до задоволення, оскільки як було встановлено під час розгляду та відповідачем не надано доказів зворотного, відсутні жодні належні та допустимі докази укладення між сторонами будь-яких договорів. Так, в виконавчому написі не зазначено на підставі чого здійснюється стягнення, оскільки зазначено лише що стягуються невиплачені в строк грошові кошти. Відтак, розмір заборгованості [PERSON] перед банком не є безспірним, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно принципу диспозитивності, сторони в процесі вільно розпоряджаються своїми матеріальними і процесуальними правами. Так, відповідач не скористався своїми процесуальними правами, не направив до суду відзиву, який би спростовував позовні вимоги. Також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved