Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 січня 2014 року було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася дитина: [PERSON] [INFO] . Оскільки відповідач [PERSON] жодним чином не допомагав в утриманні дочки, вона була змушена звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів. Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 серпня 2014 року, з відповідачака [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі 400 гривень щомісячно. Станом на 31 травня 2022 року, заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів становить 78482,48 грн. Відповідач взагалі не бере участі у вихованні своєї дитини, не відвідує її, не підтримує ні морально, ні матеріально. Вона самостійно матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дочки, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відтак вважає, що вказані нею обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] [INFO] . У разі неявки відповідача в судове засідення не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Відзиву на позов не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, а також надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] [INFO] . Згідно з частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено такі обставини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 січня 2014 року було розірвано (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком неповнолітньої [PERSON] [INFO] , є відповідач [PERSON] (а.с.7). Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 серпня 2014 року, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , стягуються аліменти на утримання дитини: дочки [PERSON] [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Згідно довідки №6038/20.15 від 03 червня 2022 року, виданої Дубровицьким відділом ДВС у Сарненському районі Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вбачається, що станом на 31 травня 2022 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 78482,48 грн. (а.с.11). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 03 червня 2022 року вбачається, що неповнолітня [PERSON] [INFO] , проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] сама виховує дочку і матеріально її утримує. Батько дитини [PERSON] участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дочки не бере (а.с.12). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду показали, що відповідач [PERSON] не бере жодної участі у вихованні та утриманні своєї дочки [PERSON] . На даний час дитина проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] та перебуває на її повному утриманні. Згідно висновку Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його дочки [PERSON] вбачається, що [PERSON] фактично не проживає разом зі своєю дочкою [PERSON] та не бере участі у її вихованні та матеріальному утриманні. Неповнолітня [PERSON] перебуває на повному утриманні своєї матері [PERSON] , яка забезпечує її всім необхідним. А тому, враховуючи викладені обставини, Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] (а.с.35-36). Частина 1 статті 141 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З пояснень позивачки, письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач [PERSON] , який є батьком неповнолітньої [PERSON] , тривалий час не приділяє жодної уваги вихованню дитини, не цікавиться її життям, навчанням та розвитком. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача [PERSON] щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дитини мала місце протягом довгого періоду часу. Частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 2 статті 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, внаслідок чого не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, чим позбавляє її можливості нормально самоусвідомлюватись. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини. При цьому, суд враховує, що зазначений стан речей триває довгий проміжок часу. Відповідно до роз`яснень пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов`язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, в тому числі від її матеріального утримання, що є складовою виховання, а тому її слід позбавити батьківських прав щодо дитини [PERSON] . Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved