Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

16.09.2022\~року [PERSON] , який є фізичною особою підприємцем звернувся до\~суду з\~позовом про\~стягнення з [PERSON] завданих збитків в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі 25804 грн. 41 коп., а також витрат по сплаченому судовому збору в розмірі 992 грн. 40 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн. Позов мотивує тим, що 22.08.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі ПрАТ «СК «ВУСО») та Фермерським господарством «ТЕТЯНА» (надалі страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №7849817-02-16-20, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності до умов даного договору ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 04.06.2020 року приблизно о 11:10 хв. в м. Снігурівка Миколаївської області по вул. Центральна, 81, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21033», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої застрахованому транспортному засобу «BMW» було завдано механічних ушкоджень з матеріальними збитками. Відповідно до постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23.06.2020 року по справі №485/718/20 вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , склала 101654 грн. 95 коп. Виконуючи взяті на себе зобов`язання до договору страхування, на підставі страхового акту №2033438-1 від 25.06.2020 року, страхового акту №2033438-2 від 23.07.2020 року та страхового акту №2033438-3 від 03.08.2020 року ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування у загальному розмірі 101654 грн. 95 коп. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «ВАЗ 21033», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована за полісом №163851436 в ТДВ «СК «ГАРДІАН», тому ПрАТ «СК «ВУСО» звернулось до ТДВ «СК «ГАРДІАН» з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ТДВ «СК «ГАРДІАН» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 75850 грн. 54 коп. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 25804 грн. 41 коп. 02.08.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (новий кредитор) укладено договір №02/08/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків в вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором №7849817-02-16-20 від 22.08.2019 року. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу в порядку зворотної вимоги (регресу). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.09.2022 року позовну заяву залишено без руху, оскільки подана без додержання вимог передбачених ст.177 ЦПК України та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків (а.с.54-55). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.09.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.61-63). Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника. Позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити (а.с.85-86). Відповідач в\~судові засідання,\~призначені на\~28.10.2022\~року,\~24.11.2022\~року,\~10.01.2023\~року не\~з`явився,\~про час,\~місце та\~дати судових\~засідань повідомлений\~належним чином\~шляхом розміщення\~оголошення про\~виклик на\~офіційному веб-сайті\~судової влади\~України (а.с.70,\~72,\~74,\~75,\~83,\~84).\~Своїм правом\~надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався та не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, відсутність заперечень позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] судом встановлено, що власником транспортного засобу «BMW ХЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , є Фермерське господарство «ТЕТЯНА» (а.с.28). 22.08.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та Фермерським господарством «ТЕТЯНА» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №7849817-02-16-20, забезпечений транспортний засіб марки «BMW ХЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією вказаного договору (а.с.19-22). Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23.06.2020 року по справі №485/718/20, яка набрала законної сили 05.08.2020 року, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що підтверджується копією вказаної постанови (а.с.26). З вказаної постанови вбачається, що [PERSON] вчинив порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, а саме 04.06.2020 року близько 11:10 год. в м. Снігурівка Миколаївської області по вул. Центральна, 81 на дворовій території, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 21033» з номерним знаком [NUMBER] , у порушення вимог п.10.9 Правил дорожнього руху, під час руху транспортного засобу заднім ходом, для забезпечення дороги руху не звернувся за допомогою до інших осіб та здійснив зіткнення з автомобілем марки «BMW ХЗ» з номерним знаком [NUMBER] , під керування [PERSON] , належного ФГ «Номеровський», внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно копій рахунку №00000352006 від 09.06.2020 року, рахунку № [NUMBER] від 14.07.2020 року та рахунку № [NUMBER] від 24.07.2020 року загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , склала 101654 грн. 95 коп. (а.с. 33, 34, 35). У зв`язку із зверненням власника транспортного засобу «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] , із заявою від 09.06.2020 року про виплату страхового відшкодування (а.с.27) ПрАТ «СК «ВУСО» визнало вказану подію страховим випадком та виплатило страхове відшкодування у загальному розмірі 101654 грн. 95 коп. на підставі страхового акту №2033438-1 від 25.06.2020 року (зворотній бік а.с.37), страхового акту №2033438-2 від 23.07.2020 року (а.с.37), страхового акту №2033438-3 від 03.08.2020 року (а.с.38) та платіжних доручень №17191 від 25.06.2020 року (а.с.39), №20132 від 23.07.2020 року (а.с.40), №21056 від 03.08.2020 року (а.с.41). На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «ВАЗ 21033», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач, був забезпечений Полісом №163851436 в ТДВ «СК «ГАРДІАН» (а.с.44). ТДВ «СК «ГАРДІАН» здійснило на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» виплату страхового відшкодування згідно Полісу №163851436 у розмірі 75850 грн. 54 коп., що підтверджується копією довідки-підтвердження надходження коштів ПрАТ «СК «ВУСО» від 15.09.2022 року за вих. №1755 (зворотній бік а.с.41). Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальників - заподіювача шкоди. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Разом з тим, відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Судом встановлено, що страхова виплата ТДВ «СК «ГАРДІАН» (75850 грн. 54 коп.) не покрила фактичний розмір завданої шкоди ПрАТ «СК «ВУСО» (101654 грн. 95 коп.). Різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою становить 25804 грн. 41 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 02 серпня 2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (новий кредитор) укладено договір цесії №02/08/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до договору (а.с.10-15). Згідно копії додатку №1 до договору №02/08/2021 про відступлення права вимоги від 02.08.2021 року, новий кредитор ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування №7849817-02-16-20 (а.с.16-18). Таким чином, до фізичної особи-підприємця [PERSON] перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача регресної вимоги. ФОП [PERSON] звертався до відповідача у позасудовому порядку з письмовою вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу, однак відповідач у добровільному порядку завдані збитки не відшкодував (а.с.43). Оскільки вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача, що встановлено постановою суду, то саме він зобов`язаний відшкодувати в регресному порядку заподіяні збитки в розмірі 25804 грн. 41 коп.,\~право на\~отримання яких\~виникло в\~позивача на\~підставі договору\~про відступлення\~права вимоги. На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: договір про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року, укладений між адвокатом Самойленко Петром Миколайовичем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с.45); додаткову угоду №438 від 07.02.2022 року до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року (а.с.46); акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 07.02.2022 року (зворотній бік а.с.46); платіжне доручення (а.с.47). Склад та розмір витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом, значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Доказів неспівмірності витрат на правову допомогу відповідачем суду не надано. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вищевикладене та враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 992 грн. 40 коп. судового збору та 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved