Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

02.11.2022 представник позивача [PERSON] [PERSON] , звернулася в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (далі Фонд) про стягнення моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, яким просить стягнути 245 000,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим каліцтвом на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності. В обґрунтування вказує, що [PERSON] з червня 2001 року по 25 травня 2004 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Донецьккокс», працюючи на різних посадах, 27 серпня 2003 року, о 5 год 45 хв., [PERSON] прямувала по маршових сходах до насосів відкачування дренажних вод. Під час спуску по сходах у [PERSON] підвернулася нога, вона втратила рівновагу та, не встигнувши взятись за огорожу маршових металевих сходів, під тяжкістю власного тіла, вона впала з висоти 1м 28 см на ліву руку, яка опинилась поміж сходинок, отримавши при цьому закритий перелом обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням. Данний факт підтверджується Актом Форми Н-1 Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, Актом Форми Н-5 Про розслідування нещасного випадку. Нещасний випадок стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків та згідно висновків відповідної компетентної комісії його визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. 16 вересня 2004 позивач вперше пройшла огляд МСЕК, де їй було визначено ступінь втрати професійної працездатності 70%, про що зазначено в постанові Відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровському районі м.Донецьк від 07 жовтня 2007 року №158. Довідка МСЕК про встановлення стійкої втрати працездатності первинно відсутня, так як позивач зареєстрована у м.Донецьк, до його тимчасової окупації перебувала на обліку Відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровському районі м.Донецьк. У зв`язку із військовими діями та тимчасовою окупацією її рідного міста , позивач переїхала до м.Кривого Рогу. Згідно довідки №0000112139 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 13 лютого 2017 року, її фактичним місцем проживання є [ADDRESS] . [PERSON] перебуває на обліку у Криворізькому відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області. Справа про призначення [PERSON] страхових виплат (як і оригінали довідок МСЕК) залишилася в архіві відділення на непідконтрольній Українській владі території (Кіровський район міста Донецьк), всі виплати здійснюються згідно з інформацією Єдиної інформаційно-аналітичної системи. В подальшому позивачем пройдено повторні огляди МСЕК. Останнім оглядом МСЕК 03.11.2010 було визначено 30% втрати професійної працездатності і третю групу інвалідності безстроково та визначено потребу в медикаментозному лікуванні. З моменту травмування позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, больові відчуття порушують сон, що викликає переживання, страждання, стрес, депресію. Позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, позбавлений можливості реалізувати свої звички та бажання, вести повноцінний спосіб життя. Все зазначене призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які позивач мала до моменту травмування та втрати професійної працездатності. Просить суд, з огляду на ступінь втрати працездатності, стягнути з відповідача 245\~000,00 грн. моральної шкоди. 08 грудня 2022 року ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Коноваленка М.І. було відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області повідомлений про відкриття провадження та порядок розгляду справи належним чином. У відзиві на позов від 27.12.2022 разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу та її представникові, який отримано судом 04.01.2023, представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, вказує, що відсутні протиправні дії (бездіяльність) роботодавця, за якого, на думку позивача, несе відповідальність Фонд державного соціального страхування, відсутній склад цивільно-правового делікту. Докази, надані позивачем, не підтверджують протиправність дій і вину роботодавця, а лише свідчать про факт перебування позивача у трудових відносинах і ушкодження її здоров`я. На думку представника Фонд є неналежним відповідачем, так як станом на 2005 рік, частиною 8 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на час виникнення спірних правовідносин відповідальність за відшкодування моральної шкоди покладалася на роботодавця, тому в позові [PERSON] просить відмовити (а.с.41-49). 04.01.2023 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в загальному провадженні з викликом сторін, у задоволенні якого ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.01.2023 відмовлено. 02.01.2023 через канцелярію суду зареєстровано відповідь на відзив, яку надіслано представником позивача на електронну адресу суду 31.12.2022. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що право у потерпілої на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, тобто у позивача таке право виникло з 16.09.2004, і згідно діючого законодавства на час виникнення спірних правовідносин моральна шкода потерпілим відшкодовувалась за рахунок Фонду, просить задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі (а.с.36-40). Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПАТ «Донецьккокс», працювала робочою виробничої лазні в цеху санальних об`єктів та рампувальников у коксовому цеху з 18.06.2001 по 25.05.2004, що не оспорюється відповідачем, та підтверджується копією трудової книжки (а.с.14). Виконуючи свої трудові обов`язки на посаді рампувальника, 27 серпня 2003 року, о 5 год 45 хв., [PERSON] прямувала по маршових сходах до насосів відкачування дренажних вод. Під час спуску по сходах у [PERSON] підвернулася нога, вона втратила рівновагу та, не встигнувши взятись за огорожу маршових металевих сходів, під тяжкістю власного тіла, вона впала з висоти 1м 28 см на ліву руку, яка опинилась поміж сходинок, отримавши при цьому закритий перелом обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням. Діагноз згідно з листом непрацездатності: закритий перелом обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням. Данний факт підтверджується Актом №7 Форми Н-1 від 18.06.2004 Про нещасний випадок на виробництві, Актом Форми Н-5 Про розслідування нещасного випадку від 27.08.2003 (а.с.15-18). Нещасний випадок стався під час виконання позивачем своїх трудових обов`язків. У пункті 7, 10 Акту №7, щодо причин нещасного випадку та осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, комісія із розслідування зазначила, що рампувальник [PERSON] порушила вимоги заходів безпеки, передбачених пунктом 1.4. Інструкції по охороні праці для працюючих у коксовому цеху №1 від 28.11.2000; ст.14 ЗУ «Про охорону праці. 16.09.2004 позивач вперше пройшла огляд МСЕК (Довідка серія 2-18АГ №046134), де ій було визначено ступінь втрати професійної працездатності 70% з повторним оглядом 16.09.2005 року, рекомендовано медикаментозне лікування та санаторно-курортне лікування. Вказане підтверджується копією постани №158 Відділення в Кіровському районі міста Донецька Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 07.10.2004 (а.с.20-21). Так, [PERSON] , [INFO] перебувала на постійному обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровському районі м.Донецька з 27.07.2004. Висновком МСЕК від 24.10.2010 їй встановлено 30% втрати професійної працездатності безстроково (а.с.25). У зв`язку з тим, що справа про призначені їй страхові виплати залишилась в архіві відділення на непідконтрольній Українській владі території (в Кіровському районі м.Донецька) всі виплати за місцем фактичного проживання/перебування [PERSON] у м.Волновасі та у м.Кривий Ріг здійснювалися згідно з інформацією Єдиної інформаційно-аналітичної системи. Довідки МСЕК на паперових носіях, на підставі яких було призначено та продовжено страхові виплати [PERSON] , у Фонді відсутні (лист Фонду а.с.23). [PERSON] перебуває на обліку у Криворізькому відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області з 27.07.2004 та отримує страхові виплати за наслідками трудового каліцтва 2003 (Довідка МСЕК серія 10 ААА, №047202 від 03.11.2010, термін дії з 24.10.2010 по безстроково.), що підтверджується довідкою Фонду а.с.24. Відповідно до ст.\~264\~ЦПК України суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюється законодавчими актами, введеними в дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду, що також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України (Постанова від 23.01.2019 по справі №210/2104/16-ц, провадження № 14-597цс18). \~ \~ \~ \~Законом України від 28 грудня 2014 року № 77 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» викладено у новій редакції Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в тому числі змінено його назву на Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 1 січня 2015 року, і відповідно до частини 8 статті 36 якого відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України, про що також зазначає відповідач у своєму відзиві на позов. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (стаття 5 ЦК України). Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Зокрема, у рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012 Конституційний Суду України зазначив, що закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Отже, з урахуванням вищезазначеного, починаючи з 1 січня 2006 року застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, були позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду. З цього часу суб`єктом, за рахунок коштів якого здійснюється відшкодування такої шкоди, є роботодавець. Вперше [PERSON] встановлено втрату професійної працездатності 16.09.2005 року. Тобто право на відшкодування моральної шкоди виникло у [PERSON] з моменту первинного встановлення їй втрати професійної працездатності 16.09.2005 року, саме з цього моменту вона мала право звернутися з вимогою про відшкодування моральної шкоди. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Статтями 21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. При вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] внаслідок нещасного випадку та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини та передбачають обов`язок відшкодування такої шкоди відповідачем. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили. При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках. Враховуючи наслідки що наступили, які підтверджуються висновком МСЕК, а також висновок комісії з розслідування нещасного випадку, що стався, позов слід задовольнити частково та стягнути з Фонду на користь позивача 70 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Підпунктами 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 та п. 18.1 ст. 18\~Податкового кодексу\~України встановлено, що роботодавець - податковий агент зобов`язаний з доходів, що нараховуються (виплачуються) фізичній особі (платнику), нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок коштів особи, якій виплачуються такі доходи. Згідно із пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164\~Податкового кодексу\~України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином стягнута моральна шкода в зв`язку із ушкодженням здоров`я та стійкою втратою працездатності, не є об`єктом оподаткування доходу платника податку, що зазначено також в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. \~Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, тому судовий збір за позовну заяву про стягнення моральної шкоди відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України стягується з відповідача в розмірі 992,40 грн., в дохід держави.

Outcome: partial