Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-05 00:00:00

У провадженні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, в інтересах неповнолітньої дитини - [PERSON] , до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, Служба у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , будучи батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , взагалі не виконує батьківські обов`язки щодо сина, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Мати [PERSON] померла [INFO] . На даний час [PERSON] фактично залишився без батьківського піклування. Тривалий час він перебував в одному з санаторіїв Черкаської області, але у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та закриттям санаторного закладу дитину тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] . Відповідач за час перебування сина в санаторії жодного разу його не відвідав, не цікавився його здоров`ям, з усними та письмовими запитами щодо дитини на адресу закладу не звертався, у вихованні сина участі не брав, переклавши всі обов`язки по вихованню та утриманню сина на сторонніх осіб. Оскільки [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина [PERSON] орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 19.12.2022 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача залучено [PERSON] , яка на даний час бажає бути опікуном [PERSON] . Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позбавити відповідача батьківських прав, зазначила, що не заперечує проти призначення [PERSON] опікуном неповнолітнього [PERSON] . Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] . Представники третіх осіб Служби у справах дітей виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області та Служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області позов підтримали. Третя особа [PERSON] повідомила, що неповнолітній [PERSON] тимчасово влаштований в її сімю та вона не заперечує проти призначення її опікуном над неповнолітнім [PERSON] . Неповнолітній [PERSON] подав заяву, у якій вказав що в даний час він проживає в родині [PERSON] та не заперечує проти призначення її опікуном над ним. Від учасників надійшли заяви про здійснення розгляду справи без їх участі. Положеннями ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, ураховуючи наступне. Відповідно до свідоцтва про народження від 02.02.2006 серії [NUMBER] та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 04.07.2019 № 00023301450 матір`ю [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с. 6, 7). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 09.03.2010, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 09.03.2010 (а.с. 10). Наказом Служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області від 19.03.2019 № 21 [PERSON] взято на облік, як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах, по причині проживання у сім`ї, де мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с. 13). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.01.2022 (а.с. 11). Відповідно до наказу Служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради від 28.02.2022 № 9 «Про тимчасове влаштування [PERSON] » останнього влаштовано в сім`ю [PERSON] , де він проживає станом на час розгляду справи (а.с. 15, 21-23). Відповідно до змісту акта обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 28.02.2022 за адресою: [ADDRESS] , для дитини в наявності окреме спальне місце, він забезпечений одягом та продуктами харчування (а.с. 23). Зі змісту висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] вбачається, що [PERSON] вихованням та утриманням сина не займається, повністю самоусунувся, переклавши всі обов`язки по вихованню і утриманню на сторонніх людей; не піклується про фізичний і духовний розвиток; не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не виявляє будь-якого інтересу до дитини. Таку поведінку слід розцінювати як ухилення від виховання сина, свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками (а.с. 16). Ураховуючи поведінку відповідача, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради дійшла висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] (а.с. 16 звор.). Відповідно до положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З огляду на вказане орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області є належним позивачем у справі. Положеннями ч. 1 ст. 32, ч. 3 ст. 52 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин 7-9 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Одним із принципів Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з частинами 1, 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. За змістом частин 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що батьки можуть позбавлятися батьківських прав, якщо: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з положеннями пунктів 15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з положеннями ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику як джерело права. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 «між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини». Ураховуючи встановлені обставини, які свідчать про свідоме ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина та забезпеченні його потреб як побутового характеру, так і щодо фізичного та духовного розвитку, суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог стосовно позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] . Задовольняючи позовну вимогу, суд також враховує визнання відповідачем позовних вимог, що свідчить про його небажання вживати заходів до нормального забезпечення розвитку його сина, а також враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідає меті захисту прав та інтересів неповнолітнього [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Однак зі змісту позовної заяви вбачається, що рішенням Городищенськогорайонного суду Черкаської області від 10.08.2009 по справі № 2-498-2009 з [PERSON] присуджено стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 200,00 грн до досягнення дитиною повноліття. Приписи ст. 167 СК України регулюють питання влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав. Однак у даному випадку суд не вирішує це питання, оскільки неповнолітній [PERSON] з 28.02.2022 тимчасового влаштований в сім`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування. Суд зазначає, що мати неповнолітнього [PERSON] померла, а щодо батька ухвалюється рішення про позбавлення батьківських прав. За таких обставин суд наголошує на необхідності встановлення над неповнолітнім [PERSON] піклування у передбаченому законом порядку. За приписами ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Однак у позові питання про призначення неповнолітньому [PERSON] піклувальника не ставиться та матеріали справи не містять відповідного подання органу опіки та піклування. Крім того, станом на час ухвалення рішення тимчасове піклування здійснює [PERSON] , у родину якої з 28.02.2022 влаштований неповнолітній [PERSON] . З огляду на викладене приписи ст. 60 ЦК України у даному випадку застосуванню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦК України орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою. Згідно з ч. 1 ст. 63 ЦК України піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу (які в даному випадку не застосовуються). Частино 1 ст. 62 ЦК України передбачено, що піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує піклування, або за місцем проживання піклувальника Отже в даному випадку встановлення піклування над неповнолітнім [PERSON] відноситься до повноважень відповідного органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЦК до встановлення піклування і призначення піклувальника піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування, яким у даному випадку є орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаського району Черкаської області. З метою захисту прав неповнолітнього [PERSON] суд дійшов висновку про необхідність встановлення органу опіки та піклування тридцятиденного строку для вчинення зазначених дій та ухвалення вказаних рішень. За приписами ч.ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи на підставі ст. 141 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, дійшовши висновку про задоволення позовних вимог та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. На підставі ст.ст. 55-65 ЦК України, ст.ст. 7, 77, 150, 164, 166, 167 СК України,

Outcome: approved