Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач у вересні 2021 року звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача: - заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6 870,19 грн.; - заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 8 129,81 грн.; - заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 487,34 грн. Посилається в позові на те, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» (видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг Споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Зазначає, що відповідач від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялася (не відключалася). Вказує, що у зв`язку із несвоєчасною оплатою послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 01.07.2021 складає 9 617,15 грн., зокрема, 8 129,81 заборгованість за послуги з централізованого опалення та 1 487,34 грн. заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води. Крім того, на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6 870,19 грн. Згідно п. 3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511). З урахуванням цього стверджує, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 16 487,34 грн., яка складається з: - 9 617,15 грн. - сума заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води; - 6 870,19 грн. - сума заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. 19.06.2021 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.10.2021 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику учасників справи. Позивачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву із додатками, які отримані останньою 07.07.2022. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.10.2021 було витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . 18.07.2022 відповідачем було подано до суду заяву про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла до 01.05.2018, а також у період з 01.05.2018 до 16.09.2018 (день звернення до суду із позовом). 22.07.2022 відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву у якому остання проти позовних вимог заперечувала. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 6 870,19 грн. Крім цього зазначає, що позивач, всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України взагалі ніяк не обґрунтовує, що це за борг, за які періоди він виник, чим це підтверджується, а просто стверджує про наявність заборгованості, що виникла до 01.05.2018, яку позивач отримав як новий кредитор шляхом відступлення права вимоги від первісного кредитора. Вказує, що позовна заява датована 07.09.2021, але була отримана судом 16.09.2021. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стверджує, що всі вимоги про стягнення нарахованої заборгованості за період з 01.05.2018 по 16.09.2018 не підлягають задоволенню у зв`язку зі спливом строку загальної позовної давності три роки відповідно до ст.257 ЦК України. Посилається, що нарахування Позивача не враховують усіх фактичних обставин справи. Зокрема, Відповідачем були зроблені наступні платежі, які необхідно врахувати при розгляді справи: Номер квитанції 0.0.2277635963.5; Дата валютування 23.09.2021; Призначення платежу - за централізоване опалення, 031045600140100, Київ, Волгоградська вул. д19 кв14, [PERSON] ; Сума, грн. = 500,00; Номер квитанції 0.0.2277635963.6; Дата валютування 23.09.2021; Призначення платежу - за централізоване постачання гарячої води лічильник, 031045600140100, Київ, Волгоградська вул. д19 кв14, [PERSON] ; Сума, грн. = 476,79; Номер квитанції 0.0.2342131217.1; 17.11.2021; Призначення платежу - за централізоване опалення, 031045600140100, Київ, Волгоградська вул. д19 кв14, [PERSON] ; Сума, грн. = 774,21; Номер квитанції 0.0.2401319445.6; Дата валютування 04.01.2022; Призначення платежу - за постачання гарячої води - ГВ (ГВП) лічильник , 031045600140100, Київ, Волгоградська вул. д19 кв14, [PERSON] ; Сума, грн. = 1 087,34; Номер квитанції 0.0.2401319445.5; Дата валютування 04.01.2022; Призначення платежу - за постачання теплової енергії - ТЕ(ЦО), 031045600140100, Київ, Волгоградська вул. д19 кв14, [PERSON] ; Сума, грн. = 1 456,34; що в загальному складає 4 294,68 грн. Відповідач вважає, що в зазначеній частині вимог провадження підлягає закриттю за відсутності предмету спору. Крім цього, Відповідач звертає увагу, що Позивач робив нарахування щодо постачання горячої води в усі місяці, коли в Києві упродовж літа по кілька місяців влітку відсутня фактично гаряча вода. Вказує, що гарячої води або немає зовсім, або здійснюється подача холодної води по внутрішньо будинковим трубам замість гарячої. Зокрема, на офіційному веб-сайті Київської міської ради за посиланням: https:// kyivcity.gov.ua/budynok_ta_komunalni_posluhy/ opalennia/grafik_planovikh_vidklyuchen_garyacho_vodi/ зазначена наступна інформація, яка є загальновідомою: «Щорічно в період з квітня по вересень компанія ПАТ «Київтеплоенерго» готує теплове господарство столиці до наступної зими. Для цього проводяться гідравлічні випробування тепломереж та ремонт систем гарячого водопостачання. Постачання гарячої води на цей період припиняється». Відповідач просить Суд оглянути вищезазначений офіційний веб-сайт Київської міської ради та співставити цю загально відому інформацію з нарахуваннями Позивача, які жодним чином не враховують факти щорічного в літні місяці відключення гарячої води в Києві. З урахуванням викладеного вище просила у задоволенні позовних вимог відмовити. 25.07.2022 відповідачем було подано до клопотання про долучення доказів. 27.07.2022 відповідачем було подано до суду повторно відзив на позовну заяву, який за своїм змістом аналогічний відзиву поданого до суду 22.07.2022. 03.10.2022 Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» було подано до суду лист, відповідно до якого квартира [ADDRESS] зареєстрована за відповідачем [PERSON] на підставі довідки ЖБК «Магістраль» № 7 від 15.07.1993. Оскільки розгляд справи відбувався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то сторони у судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідач зареєстрована та є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» (видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. КП «Київтеплоенерго» на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). На підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення у розмірі 6 870,19 грн. (а.с. 8, 53). Згідно п. 3.4.2 Договору цесії новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача становить 16 487,34 грн., яка складається з: - 9 617,15 - сума заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води; - 6 870,19 - сума заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води (а.с. 6, 7). Разом із тим, наданий позивачем розрахунок заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води до 01 травня 2018 року (а.с. 7) містить лише інформацію за період з 01.11.2018 по 30.06.2021 відповідно до якої за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 6 870,19 грн. за послуги з централізованого опалення. Поряд із тим, позивачем не надано до суду розрахунку заборгованості за спожиті відповідачем до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення, зокрема за період коли така заборгованість виникла, була нарахована та не сплачена відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"/ на момент виникнення спірних правовідносин у редакції Закону України № 1875-IV від 24 червня 2004 року / житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з ч.1 ст.13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч.2 ст.13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно. Як було зазначено судом вище, 03.10.2022 Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» було подано до суду лист, відповідно до якого квартира [ADDRESS] зареєстрована за відповідачем [PERSON] на підставі довідки ЖБК «Магістраль» № 7 від 15.07.1993 (а.с. 102-103). Таким чином, відповідач був та є споживачем житлово-комунальних послуг. Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Відповідно до пункту 8 Правил послуг надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на підставі типового договору. Звертаючись до суду, позивач зазначає, що в газеті «Хрещатик» за 06 серпня 2014 року та 28 березня 2018 року опубліковано договір про надання послуг, який відповідає змісту типового договору і є договором приєднання і який може бути укладений шляхом приєднання до нього відповідача, як споживача. Зазначив також, що будинок [ADDRESS] підключений до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, що є свідченням виконання КП «Київтеплоенерго» послуг. В свою чергу відповідач від вказаних послуг не відмовлявся і від вказаних мереж не відключався. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами. За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Як зазначено вище, позивач на підставі ліцензії №591 від 10 квітня 2018 року є виробником і постачальником теплової енергії споживачам і з 01 травня 2018 року надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі. Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом. В порушення вимог закону відповідач плату за надані послуги не вносить, що привело до виникнення заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом із тим, як було зазначено судом вище, наданий позивачем розрахунок заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води містить лише інформацію за період з 01.11.2018 по 30.06.2021 відповідно до якої за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 6 870,19 грн. за послуги з централізованого опалення. Проте, позивачем не надано до суду розрахунку заборгованості за спожиті відповідачем до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення, зокрема за період коли така заборгованість виникла, була нарахована та не сплачена відповідачем. Не надання позивачем повного розрахунку заборгованості позбавляє суд можливості факт надання відповідачеві послуги з централізованого опалення та нарахування плати за надану послугу, її період, а також виникнення та наявність на даний час у відповідача заборгованості за надану послугу з централізованого опалення. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6 870,19 грн. як необґрунтовану. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині із відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6 870,19 грн., підстав для застосування до заявлених вимог строку позовної давності, суд не вбачає. Щодо вимог про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 9 617,15 грн., суд зазначає наступне. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води (а.с. 6), за період з 01.05.2018 по 30.06.2021 відповідачу було нараховано плату за послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 18 526,39 грн. При цьому, позивачем було сплачено за надані послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , 10 396,75 грн. Окрім цього, у лютому 2020 року було здійснено коригування нарахованої плати за послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , у розмірі + 0,17 грн. Таким чином, відповідно до наданого розрахунку заборгованості у відповідача станом на день звернення позивача із даним позовом існувала заборгованість за спожиту послугу з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 8 129,81 грн. (18 526,39 - 10 396,75 + 0,17 = 8 129,81). Також із наданого позивачем розрахунку заборгованості за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води вбачається, за період з 01.05.2018 по 30.06.2021 відповідачу було нараховано плату за послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 7 997,10 грн. При цьому, позивачем було сплачено за надані послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , 6 475,48 грн. Окрім цього, у серпні 2018 року було здійснено коригування нарахованої плати за послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , у розмірі -34,28 грн. Таким чином, відповідно до наданого розрахунку заборгованості у відповідача станом на день звернення позивача із даним позовом існувала заборгованість за спожиту послугу з централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 1 4787,34 грн. (7 997,10 - 6 475,48 - 34,28 = 1 4787,34). На спростування даного розрахунку заборгованості відповідачем надано до суду копії наступних квитанцій: -квитанція № 0.0.2401319445.6; дата проведення 31.12.2021; призначення платежу - за постачання гарячої води - ГВ (ГВП) лічильник , 031045600140100, Київ, Волгоградська вул. д19 кв14, [PERSON] ; період оплати 11.2021 - 11.2021; Сума 1 087,34 грн.; -квитанція № 0.0.2277635963.5; дата проведення 22.09.2021; призначення платежу - за централізоване опалення, 031045600140100, Київ, Волгоградська вул. д19 кв14, [PERSON] ; період оплати 08.2021 - 08.2021; Сума 500,00 грн.; -квитанція № 0.0.2401319445.5; дата проведення 31.12.2021; призначення платежу - за постачання теплової енергії - ТЕ(ЦО), 031045600140100, Київ, Волгоградська вул. д19 кв14, [PERSON] ; період оплати 11.2021 - 11.2021; Сума 1 456,34 грн.; -квитанція № 0.0.2277635963.6; дата проведення 22.09.2021; призначення платежу - за централізоване постачання гарячої води лічильник, 031045600140100, Київ, Волгоградська вул. д19 кв14, [PERSON] ; період оплати 08.2021 - 08.2021; Сума 476,79 грн.; -квитанція 0.0.2342131217.1; дата проведення 16.11.2021; призначення платежу - за централізоване опалення, 031045600140100, Київ, Волгоградська вул. д19 кв14, [PERSON] ; період оплати 10.2021 - 10.2021, Сума 774,21 грн. (а.с. 79-73). Із наданих квитанцій вбачається, що відповідач здійснила оплату послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] , за серпень, жовтень та листопад 2021 року на загальну суму 2 730,55 грн., а також за послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , за жовтень та листопад 2021 року у загальному розмірі 1 564,13 грн. Разом із тим, предметом поданого позову є стягнення із відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , за період із 01.05.2018 по 30.06.2021. Таким чином судом встановлено, що відповідно до наданих відповідачем та зазначених вище копій квитанцій відповідач здійснила оплату спожитих послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період серпня, жовтня та листопада 2021 року, тобто того який не охоплюється предметом даного позову. З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для зарахування сплачених відповідачем коштів відповідно до зазначених вище копій квитанцій на погашення заборгованості яка виникла у відповідача перед позивачем за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , за період із 01.05.2018 по 30.06.2021, оскільки відповідні транзакції відповідачем здійснювалися за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , серпня, жовтня та листопада 2021 року, який не входить до предмету даного позову. Щодо посилання відповідача на офіційний веб-сайт Київської міської ради https://kyivcity.gov.ua/budynok_ta_komunalni_posluhy/opalennia/grafik_planovikh_vidklyuchen_garyacho_vodi/, а також те, що на ньому зазначена наступна інформація, яка є загальновідомою: «Щорічно в період з квітня по вересень компанія ПАТ «Київтеплоенерго» готує теплове господарство столиці до наступної зими. Для цього проводяться гідравлічні випробування тепломереж та ремонт систем гарячого водопостачання. Постачання гарячої води на цей період припиняється», то дане посилання не може підтверджувати не надання позивачем у певний період відповідачу послуг з централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , а інших належних та допустимих доказів які б підтверджували відсутність постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] за період з 01.05.2018 по 30.06.2021 відповідачем до суду не надано. Окрім цього, будь яких інших доказів на спростування наявності заборгованості та наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем до суду не надано. Також відповідачем не надано до суду свого розрахунку заборгованості, а тому суд приходить до висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом, а також таким, що підтверджує наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , за період із 01.05.2018 по 30.06.2021 у загальному розмірі 9 617,15 грн., з яких заборгованість за надані послуги з централізованого опалення - 8 129,81 грн., заборгованість за надані послуги з централізованого постачання гарячої води - 1 487,34 грн. Щодо поданої заяви про застосування строку позовної давності до вимог позивача, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позовна давність, згідно ст. 256 ЦК України, - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно зі ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що визначено частиною 1 статті 261 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання споживачем зобов`язань за надані послуги, оплата яких має проводитися щомісячно (регулярними платежами), позовна давність за вимогами виконавця про стягнення заборгованості за надані послуги, повинна обчислюватися з моменту настання строку для відповідної оплати спожитих послуг. Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України закріплено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до положень ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку, а строк, що визначений місяцями, - у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, яка діяла у період надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Таким чином судом встановлено, що у відповідача був обов`язок оплатити вартість наданих послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, зокрема, за травень 2018 року - до 20 червня 2018 року, за червень 2018 року - до 20 липня 2018 року, і т.д. З урахуванням викладеного вбачається, що у позивача виник обов`язок для стягнення із відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, зокрема, за травень 2018 року - з 21 червня 2018 року, за червень 2018 року - з 21 липня 2018 року і т.д. Із даним позовом позивач звернувся до суду 14.09.2022, тобто з пропуском трирічного строку за вимогами за травень - липень 2018 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин. У подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 239, від 22 квітня 2020 року № 291, від 20 травня 2020 року № 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641 карантин продовжувався, відповідно, до 24 квітня, до 11 травня, до 22 червня, до 31 липня, до 31 серпня 2020 року на усій території України. 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». 17 липня 2020 року набув чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Згідно з пунктом 2 цього Закону пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) викладено в такій редакції: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином». Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. 20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» закінчився 06 серпня 2020 року. Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Отже, відповідно до наведених норм закону 20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», закінчився 06 серпня 2020 року. Аналогічні висновки щодо перебігу процесуальних строків містяться в постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 932/3458/20 (провадження № 61-12447св20), від 16 червня 2021 року у справі № 675/1437/19 (провадження № 61-2867св21). Разом із тим, позивач не надав суду належні та допустимі докази того, що у нього існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для звернення з позовом до суду у строк, передбачений частиною першою статті 261 ЦК України. Проте, відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Із розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи встановлено, що відповідач за період з 01.05.2018 по 30.06.2021 здійснювала часткове погашення заборгованості перед позивачем, зокрема у травні 2021 року сплатила 1377, 70 грн.при місячному нарахуванні 377, 70 грн., що свідчить про визнання нею свого боргу, а тому слід дійти висновку про переривання строку позовної давності. Таким чином суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , за період із 01.05.2018 по 30.06.2021 у загальному розмірі 9 617,15 грн., з яких заборгованість за надані послуги з централізованого опалення - 8 129,81 грн., заборгованість за надані послуги з централізованого постачання гарячої води - 1 487,34 грн. За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 324,10 грн.

Outcome: partial