Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду 01.11.2022 з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання як жінки, з якою проживає дитина, щомісяця, починаючи з моменту подачі даної позовної заяви до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що з 04.01.2020 сторони перебували у шлюбі. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають з червня 2022 року окремо. Малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка на сьогоднішній день ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує допомогу. Відповідач у добровільному порядку допомоги ні на утримання дружини, ні на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно працевлаштований, працює на посаді водія автобуса, у тому числі за кордоном у Республіці Словаччина, має постійний та регулярний дохід, який з розрахунку на місяць складає близько 1 200 євро, а тому може надавати матеріальну допомогу, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 22.11.2022 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву на адресу суду від нього не надходило. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачкою спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 04.01.2020 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. У судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судовим розглядом встановлено, що питання надання матеріальної допомоги [PERSON] на її утримання, як жінки, з якою проживає їх малолітня дитина, між сторонами в позасудовому порядку не врегульовано. На час ухвалення судом рішення по справі фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено. Як вказує позивачка, вони проживають окремо, син проживає з нею, спір про визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності таких обов`язкових умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, з яким жінка перебуває/перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі чи фактичних шлюбних стосунках (ст. 94 СК України) - кровного споріднення, чи наявність іншого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Так, в ході судового розгляду встановлено, що позивачка, будучи матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , має право на її утримання відповідачем до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки обсягом наданих позивачкою доказів доведені факти перебування сторін у шлюбі, народження у них спільної дитини, батьківство якої відповідачем не оспорювалось. Судом встановлено, що позивачка самостійно утримує малолітню дитину, а тому коштів на її утримання, як дружини, не вистачає. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на її утримання, як дружини, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 01.11.2022 і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, тобто до [INFO] . Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 992,40 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. У порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved