Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що він є основним наймачем квартири, де відповідачка має зареєстроване місце проживання. Квартира належить до державного житлового фонду і не приватизована. З 2017 року відповідачка не проживає у спірній квартирі та не бере участі в утриманні такого житла. Оскільки добровільно відповідачка не здійснила дії, щодо зміни місця реєстрації проживання, то позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 01.11.2022р. відкрито провадження у справі з прийняттям рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), а також шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду. Натомість всі судові повістки-повідомлення повернулись до суду без вручення відповідачці з причин відсутності останньої за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням відповідачки. Отже, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідачка не з`явилася в судові засідання 16.12.2022, 18.01.2023 та не повідомила про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача адвокат Конопатський О.О., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 12.05.2021h/, в судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позові. За клопотанням представника позивача в судовому засіданні в якості свідків були допитані [PERSON] та [PERSON] .. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивача та відповідачку, яка є сестрою позивача. В квартирі проживає позивач зі своєю дружиною. Відповідачку вона не бачила більше п`яти років. Додала, що сама вона проживає у сусідньому будинку і підтримує доброзичливі стосунки з позивачем, навідується до нього в гості. Відповідачка не проживає в цьому помешканні та не бере участі в утриманні такого житла. Будь-яких перешкод у проживанні в цьому помешканні їй ніхто не чинив. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він є сусідом позивача. У спірному помешканні проживає позивач. Відповідачку він не бачив вже близько восьми років. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно ордеру №000006 від 31.01.1991 року [PERSON] із складом сім`ї із трьох осіб: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] був виданий ордер на зайняття жилої площі в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] (далі спірне житло) /а.с. 6/. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.11.2020р. та довідки КП «ЧООБТІ» від 02.12.2020р. право власності на спірне житло не зареєстроване /а.с. 8, 9/. Згідно довідки КП «ЧООБТІ» від 18.05.2021р. №22574о будинок [ADDRESS] має статус будинку для малосімейних згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 18.06.1997р. №343 /а.с. 10/. Позивач має зареєстроване місце проживання у спірному житлі з 29.05.1991р., а відповідачка з 01.10.1993р. Інші особи не мають зареєстрованого місця проживання в такому житлі. Зазначені обставини підтверджуються листом Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 21.10.2022р. №426/03-01-01 /а.с. 16/, а також карткою обліку зареєстрованих осіб /а.с. 7/. Позивач є основним квартиронаймачем у спірному житлі, що підтверджується рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.08.2022р. №711/5771/22, яке набрало законної сили 15.09.2022р. /а.с. 14-15/. З акту опитування сусідів №289 від 29.06.2021р. та довідки з місця проживання та про склад сім`ї від 29.06.2021р. за вих.№290, складених органом самоорганізації населення «Комітет мікрорайону «Припортовий», вбачається, що за адресою [ADDRESS] , відповідачка не проживає з 2017 року по теперішній час і її місце перебування не відоме /а.с. 11-12/. 07.10.2022р. спеціалістами департаменту соціальної політики Черкаської міської ради складений акт опитування сусідів [ADDRESS] , відповідно до якого відповідачка не проживає у спірному житлі з 2017 року по теперішній час /а.с. 13/. Наявність реєстрації місця проживання відповідачки у спірному житловому приміщенні порушує права позивача, оскільки вона не виконує обов`язків наймача житлового приміщення і не вчиняє дій для реєстрації зміни її місця проживання. Тому позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. За таких обставин між сторонами вбачається спір, що виник із житлових правовідносин, які регулюються главою 2 розділу ІІІ Житлового кодексу України (далі ЖК). Відповідно до ст. 64 ЖК члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Таким чином, відповідачка, яка вселилася до квартири як член сім`ї основного наймача, має право за будь-яких умов користуватися зазначеним житловим приміщенням. Натомість, окрім прав такий користувач зобов`язаний дотримуватись обов`язків, що випливають із факту користування житлом, і, зокрема, брати участь в утриманні такого житла та нести солідарну відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із договору найму житла. Згідно ч. 1 ст. 78 ЖК тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення. Таким чином, відсутність наймача або члена сім`ї не звільняє таку особу від виконання обов`язків, пов`язаних з наймом житлового приміщення. Частиною першою ст. 71 ЖК передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З урахуванням змісту зазначених норм суд вважає, що відсутність відповідачки у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , - протягом останніх шести років без поважних причин дає підстави для визнання її такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до пп. 2 п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022р. №265, зняття із зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується). Отже позивачем обраний спосіб захисту його порушених житлових прав, який відповідає діючому законодавству. Враховуючи, що відповідачка відсутня протягом понад шість років за місцем свого проживання, не користується житловим приміщенням без поважних причин, не виконує обов`язки наймача житла, то позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. За таких обставин позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 992,40 грн. /а.с. 4/. Натомість суд звертає увагу, що цивільно-процесуальні правовідносини ґрунтуються на засадах диспозитивності, відповідно до яких суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, а учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Під час судового провадження сторона позивача не заявляла вимог про необхідність відшкодування понесених судових витрат, а тому зазначене питання не розглядається судом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved