Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Голова правління Обслуговуючого кооперативу «Житлово - будівельний кооператив «Хімік-15» (м. Київ, бул. Леоніда Бикова, 7), звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] про стягнення заборгованості. Ціна позову - 45458,02 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачці на праві власності належить квартира [ADDRESS] та відповідно відповідачка є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються їй позивачем, як організацією, що здійснює утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] та його прибудинкової території. Оскільки, відповідачкою належним чином не виконуються свої обов`язки як члена ЖБК, своєчасно та в повному обсязі не сплачуються внески на оплату комунальних послуг, позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 27 321,87 грн., втрати від інфляції в сумі 14 044,52 грн., 3% річних - 4 091,63 грн., а всього у розмірі 45 458,02 грн. та судові витрати в розмірі 2481,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.06.2022 року відкрито провадження в справі. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Хімік-15» до [PERSON] про стягнення заборгованості розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачка у встановлений судом строк надала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просить відмовити в задоволені позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що суму нарахованих платежів Позивач не обґрунтував, не додав розрахунку заборгованості, вказав лише, що заборгованість виникла з моменту виникнення у Відповідача права власності на об`єкт нерухомого майна. Разом з тим, Відповідач просить застосувати строк позовної давності. Відмовити Позивачу в позові в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних, посилаючись на Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 року. 06 жовтня 2022 року на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. 27 жовтня 2022 року на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву. 31.10.2022 року на адресу Деснянського районного суду м. Києва від представника позивача ОК «ЖБК «Хімік-15» адвоката Ковальової О.О. надійшли додаткові пояснення на повторний наданий Відповідачем відзив на позов. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила застосувати строк позовної давності. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.10.2005 року. Відповідно до статей 64, 66, 67, 162 ЖК України, власники квартир, наймачі повинні своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги відповідно до умов договору з організацією, яка обслуговує будинок, а також приймати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 45 від 24 січня 2006 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Аналогічний обов`язок покладено на власника, наймача квартири і пунктом п`ять частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач оплату за спожиті у квартирі [ADDRESS] житлові послуги вносить несвоєчасно та не у повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на 01.06.2022 року розмір вказаної заборгованості становить 27 321,87 грн. Зазначена заборгованість обліковується за відповідачкою з моменту набуття у власність квартири [ADDRESS] , що підтверджується розрахунком заборгованості. На неодноразові звернення щодо сплати заборгованості відповідач не реагує. Згідно з вимогами ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послу сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, кредитор має право вимагати боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлено статтею 11 Цивільного Кодексу України, де зокрема в пункті 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за ввесь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на час звернення позивача до суду із даним позовом заборгованість відповідачкою не погашена. Відповідно до наданого суду позивачем розрахунку у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг відповідачу нараховано 3 % річних у розмірі 4 091,63 грн. та інфляційні втрати у розмірі 14044,52 грн. Відповідачкою не надано до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Також слід зазначити, що згідно з положеннями статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Хімік 15» підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved