Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

У травні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, уточненим у подальшому до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебував у шлюбі, зареєстрованому 05 листопада 2020 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ПМУ МЮ (м. Одеса), актовий запис №2766. Позивач зазначав, що до реєстрації шлюбу, а саме [INFO] відповідачка народила сина - [PERSON] , у свідоцтво про народження якого, згодом, за його заявою були внесені зміни, а саме було змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові - « [PERSON] » на « [PERSON] », та він був записаний батьком дитини. В період шлюбу у них з відповідачкою народилася донька [PERSON] , [INFO] . Вказував, що з квітня 2022 року вони з відповідачкою проживають окремо, діти залишилися проживати разом з матір`ю. З моменту окремого проживання, у них з відповідачкою почались непорозуміння щодо прийняття його участі у вихованні малолітньої доньки[PERSON] , [INFO] , її відвідуванні, оскільки остання стала створювати йому перешкоди, а саме не дає можливості проводити з донькою час та брати її на прогулянки. Спроби добровільно вирішити з відповідачкою питання щодо його участі у вихованні та спілкуванні з донькою залишилися без результату. Всі ці обставини стали причиною його звернення до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з донькою, шляхом визначення способів його участі у її вихованні та спілкуванні. Посилаючись на порушення своїх прав та прав дитини, позивач просив суд встановити наступний порядок його спілкування з малолітньою донькою [PERSON] ,[INFO] , а саме: кожний перший та третій тиждень місяця - понеділок, середа та субота з 10:00 до 20:00 без присутності третіх осіб, кожний другий та четвертий тиждень місяця-вівторок, четвер та неділя з 10:00 до 20:00 без присутності третіх осіб. Першу половину свят та канікул залежно від тривалості таких свят та канікул без присутності третіх осіб. Проводити відпустку без присутності третіх осіб протягом не менше двох тижнів один раз на півроку з можливістю виїзду за кордон. Ухвалою суду від 08 червня 2022 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей та порядку спілкування дітей з батьком, що не проживає спільнобула прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 32-34). Ухвалою суду від 08 червня 2022 року до участі у справі в якості третьої особи, яка незаявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради та витребувано відповідний висновок (а.с. 32-34). Ухвалою суду від 18 серпня 2022 року заяву [PERSON] про зупинення провадження у справі залишено без задоволення (а.с. 62). Ухвалою суду від 14 червня 2022 року за заявою представника позивача залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в частині визначення місця проживання дітей (а.с. 73). Ухвалою суду від 22 вересня 2022 року строк підготовчого провадження по справі було продовжено (а.с. 84). Ухвалою суду від 06 жовтня 2022року підготовче провадження по справі було закрито та справа призначена до судового розгляду (а.с. 91). Позивач та його представник, діючий на підставі довіреності від 08 серпня 2022 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 55, 56). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена відповідно до вимог ст. 128 ЦПК, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю (а.с. 69-70). Представник Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, діюча за довіреністю від 05 січня 2022 року в судове засідання не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлялась відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надала заяву про слухання справи за її відсутністю. Висновок органу опіки та піклування про розгляд спору між батьками з питань виховання малолітньої дитини, та встановлення порядку участі батька у вихованні доньки до суду не наданий, оскільки на засіданні комісії з питань захисту прав дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 14 вересня 2022 року розгляд даного питання було припинено, у зв`язку із третьою не явкою заявника [PERSON] (а.с. 81, 82). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Згідно ч. 3 ст. 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом. Аналіз викладених вище обставин, неявки в судові засідання сторін по справі, яким було відомо про розгляд справи, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення ними своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до розгляду даної справи, що в свою чергу призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті виниклого спору, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи. У зв`язку з неявкою сторін по справі в судові засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи у їх відсутність та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюєтьсясудом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звуко записувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главами першою та тринадцятою СК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються вказані правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 05 листопада 2020 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ПМУ МЮ (м. Одеса), актовий запис №2766(а.с. 11). З змісту позовної заяви вбачається, що [INFO] у відповідачки народився син - [PERSON] , у свідоцтво про народження якого, згодом, за заявою позивача, були внесені зміни: змінено прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », по-батькові - « [PERSON] » на « [PERSON] », батьком записаний позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 12, 17, 18-19). Встановлено, що в період шлюбу у подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13). З квітня 2022 року сторони проживають окремо, діти проживати разом з матір`ю, з відповідачкою у справі. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2022 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 24-26). Встановлено, що позивач [PERSON] з 07 жовтня 2013 року працює в моторвагонному депо Одеса-Застава-1 на посаді машиніста електропоїзда, отримує постійну заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи. По місту роботи характеризується позитивно (а.с. 20, 21). З матеріалів справи вбачається, що оскільки батьками малолітньої[PERSON] , [INFO] , не було досягнуто згоди про порядок виховання малолітньої [PERSON] , [INFO] та спілкування з нею, то 06 червня 2022 року позивач звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради про встановлення порядку його спілкування з донькою [PERSON] , [INFO] (а.с. 24-26). Встановлено, що 14 вересня 2022 року у зв`язку з неодноразовою не явкою позивача [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, розгляд питання щодо встановлення порядку виховання дитини [PERSON] , [INFO] та його спілкування з нею, було припинено (а.с. 81, 82). Отже у зв`язку з даними обставинами, в порушення ст.19 СК України, суду не було надано органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради висновку про затвердження порядку участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої доньки[PERSON] , [INFO] та його спілкування з нею. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом справ щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитини не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини (відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, яка може зашкодити розвиткові дитини), бути розлученою зі своєю матір`ю. Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (Заява №31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у Справі Olssonv. Sweden (№2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Отже, при винесенні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Встановлено, що позивач звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради з заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною після подачі позову до суду, але на засідання Комісії з питань захисту прав дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради при розгляді його заяви не з`являвся, що свідчить про те, що останній не зацікавлений в розгляді даного питання. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною та не виконує рішення органу опіки та піклування, оскільки таке рішення відсутнє. За таких обставин, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 992,40 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду (а.с. 1).

Outcome: dismissed