Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.08.2020 року Буринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №29, від якого мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи його тим, що подружнє життя у них не склалося через непорозуміння та образи з боку відповідача, внаслідок чого з липня 2022 року вони проживають окремо. Посилаючись, що збереження сім`ї суперечить її інтересам, просила шлюб між ними розірвати. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 22.11.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Представник позивачки адвокат Якименко О.І. подала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, в якій позов підтримала, просила шлюб розірвати. Від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, а також відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов визнав, однак заперечує щодо стягнення з нього на користь позивачки 1000 грн. витрат на правову допомогу, оскільки дана категорія справ не є складною, складання позову не потребує додаткового вивчення та дослідження законодавства, судової практики, не займає значного часу, не потребує запитів щодо витребування документів, а тому вважає, що витрати на правову допомогу складають не більше 500 грн. Крім того, просив суд вирішити питання щодо прізвища позивачки після розірвання шлюбу. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності сторін. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що з\~06.08.2020\~року сторони \~перебувають у\~ шлюбі,\~який зареєстрований Буринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №29. Під час\~державної реєстрації\~шлюбу позивачка \~змінила прізвище \~із " [PERSON] "\~на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.9). Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст.24 СК України). Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.4 ст.56 СК України). Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, сторони з липня 2022 року проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, про надання строку на примирення не просять та бажають розлучитися. Між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові і поваги, шлюбні відносини вони фактично не підтримують. При цьому невизначеність їх сімейних відносин та відсутність взаємної згоди на повернення до подружнього життя\~ негативно впливає на їхні відносини. З`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, суд вважає подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливим. Враховуючи викладене, шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 992,4 грн., який підлягає стягненню на її користь з відповідача. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позовній заяві, зазначаючи орієнтовний розмір судових витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн., представник позивача [PERSON] заявила, що докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу будуть нею подані до суду пізніше. За наведеного, питання про розподіл між сторонами витрат на правничу допомогу при ухваленні даного рішення судом не вирішується.

Outcome: approved