Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

12.02.2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його матір [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої зокрема входить наступне нерухоме майно: житловий будинок та належні господарські будівлі, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка загальною площею 0,33 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належать померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії -CM № 011005 виданого згідно рішення виконкому Малопавлівської сільської ради від 09 грудня 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 121 від 22 липня 1998 року. Після смерті матері сторін - [PERSON] було відкрито спадкову справу приватним нотаріусом Ковальчуком Сергієм Павловичем, номер свідоцтва 1543 ( [ADDRESS] ). Доступу до спадкової справи приватний нотаріус Ковальчук С.П. позивачу у категоричній формі не надає, на численні прохання позивача відповідає грубістю, а заяви ігнорує. В той же час, на сьогодні позивачу від приватного нотаріуса Ковальчука С.П., стало відомо, що від матері [PERSON] є заповіт від 07 листопада 2017 року, яким вона заповіла усе належне їй майно відповідачу - [PERSON] яка у передбачений законом термін подала заяву про прийняття спадщини. Заповіт посвідчено [PERSON] секретарем виконавчого комітету Малопавлівської сільської ради Охтирського району 07.11.2017 року. При огляді даного заповіту від 07 листопада 2017 року позивач відразу ж звернув увагу, що підпис від імені його матері та напис «Мною [PERSON] текст заповіту прочитано вголос та власноручно підписано» виконані не від імені [PERSON] . В той же час вважаю за необхідне зазначити, що мати ніколи за життя не бажала розпорядитися своїм майном та ще саме таким чином, щоб усе майно залишити тільки відповідачу. Позивач вважає, що вищевказаний Заповіт, не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що він не був підписаний особисто [PERSON] та не відповідає волі Спадкодавця, що є достатньою підставою для визнання цього Заповіту недійсним. Тож, даний факт зі складанням заповіту від 07.11.2017 року викликає великий сумнів, адже підпис та напис від імені померлої матері явно вчинений не особисто [PERSON] , тим більше, що за життя позивачу матір не повідомляла про те, що має намір зробити відповідне волевиявлення. Як наслідок волевиявлення заповідача, при складанні вказаного заповіту, не було вільним і не відповідало його волі. 15.03.2021 від представника відповідача адвоката Єфіменко Л.І. надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що позовні вимоги стороною відповідача не визнаються зважаючи на те, будь яких доводів щодо нікчемності чи недійсності оспорюваного заповіту, позовна заява представника позивача не містить. Також нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. За вказаних обставин вимога представника позивача адвоката Коваленко М.В. про визнання заповіту нікчемним не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню. Відсутні також підстави для скасування заповіту. Позивач та його представник до суду не з`явились. Від представника позивача надійшла заява із проханням проводити розгляд справи без їхньої участі, позов підтримують. Відповідач д осуду не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю. Треті особи до суду не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Про причини неявки до суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Судом встановлено факти та наступні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є дітьми [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. 07 листопада 2017 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Малопавлівської сільської ради Охтирського району яким на випадок своєї смерті житловий будинок та належні господарські будівлі, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку загальною площею 0,33 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії - CM № 011005 виданого згідно рішення виконкому Малопавлівської сільської ради від 09 грудня 1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 121 від 22 липня 1998 року, заповіла [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. За клопотанням сторони позивача була призначена та в подальшому проведена судова почеркознавча експертиза. Згідно висновку зазначеної експертизи за №1596/1597/792-799 від 29.04.2022 р., не видалось за можливе встановити виконання підпису та рукописного тексту у заповіті від 07 листопада 2017 року, посвідченому секретарем виконавчого комітету Малопавлівської сільської ради Охтирського району, [PERSON] , чи іншою особою. Підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис [PERSON] » (рукописний запис, прим, експерта) Заповіту [PERSON] від 07.11.2017 року (примірник на 43 арк. папки «Документи нотаріальних дій (заповіти)» Малопавлівської сільської ради), виконано за допомогою пасти для кулькової ручки рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів, однією особою з особою, яка виконала підписи від імені [PERSON] у графах «Прізвище, ім`я та по батькові» [PERSON] у Відомостях №36/18415 (форми В-ЇМ) Охтирського об`єднаного управління ПФУ на виплату пенсій, соціальних допомог за квітень-жовтень 2018 року, під впливом на виконавця збиваючих факторів постійного характеру, якими могли бути похилий вік виконавця та його хворобливий стан. Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом статті 1233 ЦК України заповітом є\~особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої\~статті 207\~цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Частиною другою статті 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особам, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не доведено відсутність волевиявлення спадкодавця на складання заповіту на ім`я відповідачки. Окрім цього, згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частини перша та друга статті 1257 ЦК України). У постанові Верховного Суду\~від 22\~січня 2020\~року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами» У постанові Верховного Суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що «нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (провадження №12-304гс18) вказано, що: «визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». У постанові Верховного Суду від 14 травня 2018 року в\~справі № 756/14304/15-ц (провадження № 61-11896св18) зроблено висновок щодо застосування частини другої статті 1257 ЦК України та вказано, що «для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України». З огляду на викладене вимога позивача про визнання заповіту нікчемним не є ефективним способом захисту порушеного права і задоволенню не підлягає. Також, позовна вимога про скасування заповіту не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Аналіз змісту глави 85\~ЦК України свідчить, що у цивільному законодавстві не передбачено можливості скасування заповіту за позовом заінтересованої особи в судовому порядку. Право скасувати заповіт належить лише заповідачу (статті 1254 ЦК України). Тоді як за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частина друга статті 1257 ЦК України). Отже, обраний позивачем спосіб захисту права шляхом вимоги як про визнання заповіту нікчемним, так і про його скасування не є ефективним. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed