Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області з позовом до Рокитнівського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про захист прав споживача, стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 25 січня 2021 року позивач згідно протоколу проведення електронних торгів №325153 по лоту №459440, купив цистерну для зберігання паливно-мастильних матеріалів за ціною 8740 грн, про що був складений акт про проведені електронні торги. Неодноразові звернення позивача до державного виконавця - начальника Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби щодо передачі позивачу, як переможцю торгів, придбаного майна, залишились без реагування і самостійно отримати майно позивач не міг. Також позивач не зміг попасти на територію, де зберігається придбане ним майно, а саме на територію Товариства з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар`єр «Розовий». Зазначає, що державний виконавець неодноразово заявляла, що зберігач має передати позивачу придбане майно і щоб останній самостійно шукав місцеперебування зберігача, надав юридичну адресу підприємства, директором якого є зберігач. У червні 2022 року позивач направив зберігачу майна лист про передачу йому придбаної цистерни, проте у вересні 2022 року лист повернувся з відміткою про відсутність адресата за адресою. Також 15 серпня 2022 року позивач повторно звернувся до начальника відділу ДВС з листом про передачу йому придбаного майна, на який виконавець повідомив, що майно знаходиться на зберіганні у керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар`єр «Розовий», від передачі майна відмовився. Вказує, що взявши участь у прилюдних торгах та ставши їх переможцем позивач набув статусу покупця з відповідними правами та обов`язками у правовідносинах купівлі-продажу, але набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор торгів, покупцем є переможець електронних торгів. Оскільки в порушення вимог ст.662 ЦК України продавець - відділ ДВС, не передав покупцю, яким є позивач, придбаний товар, то відповідно до ст.693 ЦК України покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати, а на суму оплати нараховуються проценти відповідно до ст.536 ЦК України від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Вважає, що відповідач повинен сплатити позивачу кошти за куплене майно в сумі 8740 грн, а також три відсотки річних та інфляційні витрати за період з 25.01.2021 по 07.11.2022, нараховані відповідно до ст.625 ЦК України. Просить стягнути з відповідача 8740 грн, інфляційні витрати в сумі 2821 грн та три відсотки річних в сумі 468 грн. Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 21.11.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив. Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне. Так, відповідно до протоколу №521308 проведення електронних торгів, які відбулись 11.01.2021 за організації Державного підприємства «Сетам», переможцем торгів є [PERSON] , реєстраційний номер лота 459440, найменування майна: цистерна для зберігання паливно-мастильних матеріалів, місцезнаходження майна - [ADDRESS] , ціна продажу - 9200 грн, розмір винагороди Організатору торгів 460 грн., сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця до 22.01.2021 - 8740 грн. 25 січня 2021 року начальником Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) складно Акт про проведення електронних торгів, з якого вбачається, що 11.01.2021 уповноваженим державним підприємством «Сетам» проведено електронні торги з реалізації рухомого майна, а саме цистерни для зберігання паливно-мастильних матеріалів, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар`єр «Розовий», організатор торгів - Державне підприємство «Сетам», переможець - [PERSON] , сума, внесена переможцем торгів за придбане майно - 8740 грн, боржник за виконавчим документом - Товариство з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар`єр «Розовий». 15 серпня 2022 року позивачем направлено на адресу Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) лист з проханням терміново передати позивачу придбане на електронних торгах майно, а саме цистерну по лоту 459440 та повідомити про прийняте рішення. 30 серпня 2022 Рокитнівським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надано позивачу відповідь за №7629 зі змісту якої вбачається, що цистерна для зберігання паливно-мастильних матеріалів, лот 459440, знаходиться на зберіганні в керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар`єр «Розовий» [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Направлений позивачем на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Томашгородський кар`єр «Розовий» рекомендований лист №3500003708997 повернувся без вручення. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне. Відповідно до ч.4 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу, що укладається на організованих ринках капіталу та організованих товарних ринках, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і договорів купівлі-продажу фінансових інструментів, укладених поза організованим ринком, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частинами другою та третьою статті 693 ЦК України передбачено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати; на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст.536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. У свою чергу, відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З аналізу ч.1 ст.650, ч.1 ст.655 та ч.4 ст.656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України). Відповідно до п.4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 29 вересня 2016 року №2831/5, після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем. В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності боржника на майно (пункт 5 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна). При цьому, Верховний Суд у Постанові від 29 вересня 2021 року у справі №161/17534/19 дійшов висновку, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є: державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , як переможець електронних торгів, які відбулись 11.01.2021 та який сплатив за придбане на торгах майно кошти в сумі 8740 грн і який не отримав від продавця - Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), придбаного майна, а саме цистерни для зберігання паливно-мастильних матеріалів, набув передбачене ч.2, 3 ст.693 ЦК України право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати в сумі 8740 грн та отримати проценти відповідно до ст.536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий позивачу, до дня фактичного передання товару або повернення йому суми попередньої оплати. При цьому факт перерахування коштів за лот у розмірі 8740 грн підтверджується складеним 25 січня 2021 року начальником Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Актом про проведення електронних торгів. Відтак, оскільки відповідач не передав позивачу придбаний останнім товар і позивач вирішив реалізувати своє право на повернення сплачених ним за товар коштів, то між позивачем та відповідачем виникло грошове зобов`язання, до якого слід застосовувати положення ч.2 ст.625 ЦК України боржник, відповідно до якого боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки вказана стаття Кодексу розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). При цьому, статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі за №686/21962/15-ц. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі №6-1946цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі №753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі №461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі №761/43507/16-ц. Так судом перевірено нарахування інфляційних в сумі 2821 грн та трьох відсотки річних в сумі 468 грн на суму боргу 8740 за період з 25.01.2021 по 07.11.2022 та встановлено, що нарахування проведено вірно, а відтак суми відповідних нарахувань приймаються судом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, то суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved