Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.11.2002 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Через несумісність характерів, різне відношення до сімейних цінностей та ведення спільного господарства, а також різний світогляд відповідач неодноразово вчиняв сварки, в тому числі й в присутності дітей та сторонніх осіб. Відповідач постійно пред`являє позивачу необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним, ображає честь і гідність позивача, а також принижує її авторитет в очах дітей. Відповідач часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Проявляє психологічну агресію та булінг. Відповідач неодноразово брав позики у фізичних та юридичних осіб, про які позивач не знала та як наслідок мала тиск від колекторських служб. Відповідач вже вісім років не забезпечує матеріально ні позивача ні дітей. Діти знаходяться у постійному стресі, що вкрай негативно впливає на їхнє здоров`я та навчання. Від постійних суперечок погіршилося самопочуття позивача, позивач перебуває в стані постійного стресу, порушився сон, що вкрай негативно впливає на звичайний ритм життя та призводить до зниження працездатності, емоційного стану і зовнішнього вигляду. Будь-який зв`язок між сторонами втрачено, спільне господарство сторони не ведуть, тобто позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим і просить суд строк на примирення не надавати. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач відзиву на позов у визначений ухвалою суду строк не надав, заяв про перехід справи з прощеного провадження без виклику сторін в загальне провадження не направляв, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 22 листопада 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим Центральним відділом реєстрації актів шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2732. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає зберегти шлюб, тому шлюб між сторонами повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved