Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову зазначила, що 22 серпня 2003 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час перебування сторін у шлюбі, [INFO] у позивачки та відповідача народився син - [PERSON] . Шлюб між сторонами було розірвано. [PERSON] є повнолітнім та навчається на контрактній основі у Київському інституті бізнесу та технології. У зв`язку із навчанням, [PERSON] не має змоги працевлаштуватись та самостійно себе утримувати на даний час. При цьому зазначає позивачка, що вона самостійно забезпечує сина всім необхідним для його навчання та отримання освіти. За наведених обставин позивачка, звернулась до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчатися, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2022 року і до закінчення навчання 25 червня 2025, але не пізніше досягнення [PERSON] 23 років. Ухвалою судді Подільського районного суду м Києва від 07 листопада 2022 року, у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з пропозицією викласти свою позицію у заявах по суті позову з надання відповідних доказів на підтвердження викладених у них обставин. Позивачка у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 серпня 2003 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 31.01.2004 року, Серії [NUMBER] . Шлюб між сторонами було розірвано. [PERSON] є повнолітнім, та навчається на контрактній основі у Київському інституті бізнесу та технології, що підтверджується Договором про навчання у закладі вищої освіти від 13.08.2021 року та Договором про надання платної освітньої послуги від 13.08.2021 року. Відповідно до довідки № 106/22 від 05.09.2022 року, виданої ректором Київського інституту бізнесу та технологій, [PERSON] є студентом 2 курсу Київського інститут бізнесу та технологій, за спеціальністю «Психологія». Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Таким чином, судом встановлено, що повнолітня дочка продовжує навчання, у трудових відносинах не перебуває, додаткових джерел для існування немає, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин,зазначених у ст.182 СК України. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що матеріальну допомогу дочці забезпечує саме він, відповідачка допомоги на утримання дочки не надає. Дочка навчається на денній формі навчання, що позбавляє її можливості поєднувати навчання із оплачуваною працею, у зв`язку з чим перебуває на повному утриманні позивача. В той час як відповідачка є працездатною та має змогу надавати допомогу дочці, яка навчається. Стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що він не може надавати матеріальну допомогу, даних які свідчили про втрату ним працездатності суду також не надано. За приписами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, який продовжує навчання є обґрунтованою. Вирішуючи питання про їх вид та розмір, суд, оцінивши встановлені судом обставини, надані позивачем докази, вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчатися, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 жовтня 2022 року і до закінчення навчання 25 червня 2025, але не пізніше досягнення [PERSON] 23 років. На думку суду, присуджений розмір аліментів є достатнім та обґрунтованим для утримання відповідачем свого сина та помірним для сплати. Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, відсутність у відповідача інших осіб, які в силу закону потребують його матеріальної підтримки та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає обґрунтованою до стягнення суму аліментів з урахуванням забезпечення гармонійного розвитку дитини, яка забезпечить нормальне функціонування організму дитини із урахуванням потреб пов`язаних із навчанням у вищому навчальному закладі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 07.10.2022 року. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України), а тому сума судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, та ст. ст. 184, 185, 199, 200 СК України,

Outcome: approved