Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до [PERSON] про стягнення грошових коштів у сумі 23000 доларів США, що за офіційним курсом на день звернення до суду еквівалентно 672750 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем укладено договори доручення від 06.07.2021 та від 12.07.2021, згідно яких вона доручила відповідачу покласти її грошові кошти у розмірі 23\~000,00 доларів США на рахунки ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» в ПАТ «ПУМБ» на фінансування об`єктів будівництва згідно попереднього договору купівлі-продажу майнових прав №49 від 05.07.2021. Відповідач свої зобов`язання за договорами доручення не виконав, кошти на розрахунковий рахунок ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» не поклав, жодного документального підтвердження про те, що він вніс кошти на будівництво також не подав, у зв`язку з чим позивачка відмовилась від договорів доручення та просила відповідача повернути їй кошти. Однак, відповідач відмовився повернути кошти, у зв`язку з чим вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнає, заперечує підписання договорів доручення від 06.07.2021 та від 12.07.2021. Разом з тим вказує, що у липні 2021 року ним від [PERSON] отримано грошові кошти в сумі 627760грн., які в подальшому від її імені сплачено на користь ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» за договором купівлі-продажу майнових прав №49 від 05.07.2021, згідно якого [PERSON] придбала права на однокімнатну квартиру, площею 46 кв. м. на 2-му поверсі в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29.07.2022 матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів передано на розгляд за підсудністю до Томаківського районного суду Дніпропетровської області. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.08.2022 ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 29.07.2022 скасовано, а справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою суду від 02.09.2022 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 19.09.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 19.09.2022 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. У ході підготовчого засідання судом залишено без розгляду клопотання позивача про витребування доказів по справі від ДП «НАІС» та Територіального сервісного центру МВС, а саме інформації про наявність у відповідача нерухомого та рухомого майна. У задоволенні клопотання позивача про витребування інформації від АТ «Перший український міжнародний банк» про зарахування коштів відмовлено, про що постановлено ухвалу без виходу суду до нарадчої кімнати. У ході підготовчого засідання судом також залишено без розгляду клопотання відповідача про залучення третьої особи ТОВ «ІСАТЕКС - ЛОГІСТІК», яке в ході розгляду справи не підтримано представником відповідача. Ухвалою суду, постановленій у нарадчій кімнаті, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Гайовича К.П. про призначення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою від 28.12.2022 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши доводи, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» в особі директора Левченка Сергія Леонідовича, який діє на підставі Статуту (продавець) з однієї сторони та громадянки України [PERSON] (покупець) 05 липня 2021 року укладено договір купівлі-продажу майнових прав про наступне. Продавець продає, а покупець купує майнові права на об`єкт нерухомості у порядку та на умовах, передбачених цим договором та у відповідності до норм Цивільного кодексу України (п.2.1 Договору). Згідно визначених у Договорі термінів, Об`єкт нерухомості - складова частина об`єкту будівництва, у вигляді квартири спорудження якої здійснює продавець та характеристики якої зазначені в п.2.3 цього договору; Майнові права це всі права на об`єкт нерухомоті, які належать продавцю та відчужуються покупцю за цим Договором. На підставі отриманих за цим договором майнових прав Покупець набуватиме право власності на Об`єкт нерухомості (розділ І Договору). Сторони домовились, що Об`єкт нерухомості, Майнові права на який набуває Покупець, є об`єкт нерухомості, розташований в Об`єкті будівництва за адресою: [ADDRESS] з наступними характеристиками: об`єкт квартира, загальна площа кв. м. - 46, поверх - 2. Відповідно до п.3.1 Договору з моменту оплати вартості 100% (ста відсотків) майнових прав за цим договором, що підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами, покупець набуває право володіння, розпорядження та користування майновими правами на вищевказаний об`єкт нерухомості у розмірі 100%. Загальна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості в день укладення цього договору складає 630430 грн., що є еквівалентом 23000 умовних одиниць (п.4.1 договору). Одна умовна одиниця відповідає вартості одного долара США. Відповідно до п.4.3 Договору покупець зобов`язується оплатити загальну вартість майнових майнових прав на об`єкт нерухомості в строк до 05.11.2022 року в сумах та за графіком відповідно до додатку №2, при цьому загальна сума платежів відповідає розміру доларового еквівалента, вказаному в п. 4.2., за офіційним курсом НБУ на дату кожного платежу. Відповідно до п. 4.4 Обов`язок покупця по здійсненню розрахунків по цьому договору вважається виконаним в день остаточного перерахування/ передачі суми, визначеної в пункті 4.2 цього Договору, на користь продавця ( у безготівковому чи готівковому порядку). Відповідно до п. 4.6 вказаного договору після отримання Продавцем від покупця повної суми вартості майнових прав на об`єкт нерухомості згідно п. 4.2 Договору, продавець видає Довідку про оплату 100% майнових прав на Об`єкт нерухомості, після виконання технічної документації та визначення остаточної загальної площі Об`єкта нерухомості та остаточної вартості майнових прав на Об`єкт нерухомості, що є предметом даного договору. Відповідно п. 6.2 Договору покупець, у разі його відмови від договору та у разі розірвання договору (достроково за згодою сторін чи рішенням суду) зобов`язується компенсувати усі витрати Продавцю, понесені останнім згідно п. 6.1 Договору, пов`язані з наданням об`єкту нерухомості первісного стану за проектом. Згідно з п. 10.1 Договору у випадку, якщо Сторони не зможуть врегулювати спір чи протиріччя шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства. Так, для виконання вказаного договору між позивачем, [PERSON] та [PERSON] 06.07.2021 та 12.07.2021 було укладено договори доручення, згідно яких [PERSON] доручила [PERSON] покласти кошти на фінансування об`єкту будівництва за адресою: [ADDRESS] , згідно попереднього договору купівлі продажу майнових прав №49 від 05.07.2021 року, у сумі 81960,00 гривень, що відповідає 3000,00 умовних одиниць, та відповідно 545800,00 гривень, що відповідає 20 000,00 умовних одиниць на розрахунковий рахунок продавця - ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» в ПАТ «ПУМБ». Кошти на фінансування об`єкту будівництва на виконання вказаного договору [PERSON] отримав. Заперечення вказаного матеріали справи не містять, та в судовому засіданні протилежного не встановлено. Відповідно до Відповіді № 21 від 06 грудня 2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтекс Логістик», [PERSON] від імені [PERSON] в касу Товариства було сплачено грошові кошти 06.07.2021 у сумі 545800,00 грн та 12.07.2021 в сумі 81960,00 грн. Всього від імені [PERSON] сплачено 627760,00 грн. в рахунок сплати за договором купівлі продажу майнових прав № 49 від 05.07.2021 року. Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтекс Логістик» підтверджено, що грошові зобов`язання [PERSON] договором купівлі продажу майнових прав № 49 від 05.07.2021 року перед товариством виконані у повному обсязі. Отже, [PERSON] за договорами доручення 06.07.2021 та 12.07.2021, де довірителем виступила [PERSON] , свої зобов`язання виконав. Разом з тим, 12.05.2022 [PERSON] звернулась до [PERSON] із заявою про відмову від договору доручення, повернення коштів, яку направила на електронну адресу останнього. У вказаній заяві [PERSON] зазначає, що вона внесла готівкою [PERSON] оплату у загальній сумі 23 тисячі дол. США як фізичній особі. Однак, попередній договір купівлі продажу між нею та ТОВ «ІСАТЕКС Логістік» не укладався, тому просить повернути сплачену нею суму. 24.06.2022 [PERSON] звернулась до [PERSON] із заявою про надання інформації, відповідно до якої просила надати письмовий звіт про хід виконання договорів доручення від 06.07.2021 та 12.07.2021, зокрема банківський касовий документ про зарахування у 2021 році валюти у сумі 23\~000,00 дол. США на рахунок юридичної особи ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» в ПАТ «ПУМБ» р/р [NUMBER] , на виконання попереднього договору № 49 від 05.07.2021. У свою чергу, згідно з повідомлення б/н [PERSON] проінформував [PERSON] про те, що відмова від договору доручення є неможливою, позаяк він ще у 2021 році передав кошти третій особі, чим виконав договір доручення. Вказав, що статус повіреного він втратив. Крім того зазначив, що з твердження про те, що йому вносились кошти готівкою, як оплата фізичній особі не погоджується, оскільки договором не передбачено отримання ним таких коштів, мета передбачена договором для передання коштів ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК». Також 13.05.2022 року позивачка [PERSON] надіслала на електронну адресу ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» повідомлення «Відмова від договору (майнових прав). Повернення коштів.» 10.06.2022 ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» повідомило про відсутність обґрунтування та підстав для повернення грошових коштів у розмірі 23 000 доларів США, а також вказало, що умовами договору не передбачено право на односторонню відмову від договору, або право одностороннього його розірвання. Вирішуючи спір по суті, суд виходив із такого. За правилами частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У матеріалах справи наявна копія договору доручення б/н від 06.07.2021 та б/н від 12.07.2021, підписання якого відповідачем заперечується. Разом з тим судом встановлено, що сторони визнають той факт, що 06.07.21 та 12.07.21 ними укладалися договори доручення, за яким відповідач повинен був покласти передані йому позивачкою грошові кошти у загальному розмірі 23\~000,00 доларів США на рахунок третьої особи - ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК». Також, відповідач вказує про виконання умов договору доручення. Вказане підтверджується змістом листування між позивачкою та відповідачем. Слід зауважити, що сторонами факт і зміст переписки в судовому засіданні підтвердили. Відповідна переписка, серед іншого, дозволяє встановити факт укладення договору доручення і передання відповідачу грошових коштів у розмірі, що в загальному становить 23\~000,00 доларів США, форму відповідного договору (письмова) і дату виникнення договірних відносин. Крім того, зміст листування між учасниками спору окреслює предмет договору доручення, а саме те, що відповідач повинен був покласти від імені позивачки надані йому кошти на рахунок третьої особи. Зазначене також підтверджується відповіддю наданою ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» від 10.06.2022 про внесення коштів на виконання договору [PERSON] . Отже, на переконання суду, правова оцінка спірним правовідносинам повинна надаватися, виходячи з приписів ЦК України в редакції від 01.07.2021, яка діяла на момент виникнення між учасника справи договірних відносин щодо доручення. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, в редакції від 01.07.2021, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя (ч.1 ст. 1000 ЦК України). Отже, метою договору доручення є здійснення повіреним прав довірителя, набуття, зміна і припинення для нього прав та обов`язків шляхом здійснення угод, тому повірений має діяти в тих межах, які встановлені довірителем відповідно до змісту наданого йому доручення. Відповідно до ч.1 ст. 1004 ЦК України, повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений повинен виконати дане йому доручення особисто (ч.1 ст.1005 ЦК України). За змістом приписів частин 1 та 2 статті 1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: 1) відмови довірителя або повіреного від договору; 2) визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; 3) смерті довірителя або повіреного. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною. Посилаючись на вказані норми позивачка вважає, що вона реалізувала своє право на відмову від договору, а тому відповідач повинен повернути їй передані раніше грошові кошти. Натомість відповідач відмовляється повернути позивачу кошти мотивуючи тим, що він поклав їх на рахунок третьої особи, чим виконав зобов`язання за договором доручення, що унеможливлює відмову від згаданого договору. Згідно з частиною 1 статті 615 ЦК України в разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до частини 3 цієї ж статті внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Таким чином, залежно від правових наслідків застосування односторонньої відмови від зобов`язання в разі його порушення можна виділити повну або часткову відмову від такого зобов`язання. Повна відмова від зобов`язання у цивільному законодавстві та правовій доктрині розглядається як відмова від договору. Особливість її застосування полягає в тому, що вона спричиняє припинення зобов`язання у повному обсязі. У свою чергу, часткова відмова від зобов`язання спричиняє лише зміну його умов. З наведенного слідує, що відмовитися особа може виключно від існуюючого зобов`язання. Відсутність існуюючого за певними договором зобов`язання унеможливлює реалізацію права на відмову від такого договору. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Закріплене у наведеній нормі правило є універсальним. Одним із принципів виконання зобов`язання є принцип належного виконання, за змістом якого виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц. Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» проти отримання від відповідача грошових коштів за договором № 49 від 05.07.2021 не заперечує. Суд встановив, що відповідно до листа ТОВ ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» від 10.06.2022 позивачку повідомлено про відсутність підстав для повернення грошових коштів у розмірі 23 000,00 доларів США. (а.с. 32-34) На переконання суду, той факт, що грошові кошти у розмірі 23000,00 доларів США відповідачем третій особі передавалися підтверджується характером заперечень, викладених у згаданому листі, позаяк представник ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК», обґрунтовуючи безпідставність вимог позивача, посилається на необгрунтованість її вимог, не заперечуючи, між тим факту отримання коштів, за поверненням яких зверталася [PERSON] . Отже, ті, кошти, які відповідач повинен був покласти на рахунок ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» від імені позивача на виконання договору купівлі продажу майнових прав №49 від 05.07.2021, ТОВ «ІСАТЕКС-ЛОГІСТІК» отримало. Позивачем не надано документального підтвердження на спростування того, що кошти на виконання вищевказаного договору були використані з іншою метою, що призвело до невиконання доручення, та безпосередньо порушило умови договору купівлі продажу майнових прав. За наведених обставин звернення позивача із листом до відповідача про відмову від договору доручення (12.05.2022) мало місце після реалізації [PERSON] своїх функцій за договорами доручення (12.07.2021 та 06.07.2021), тобто після виконання ним зобов`язання. Отже на момент звернення [PERSON] до [PERSON] про відмову від договору зобов`язання за договором доручення, від якого позивач могла б відмовитися, припинились. Суд відхиляє доводи позивача про не подання відповідачем доказів щодо надання письмового звіту про виконання договору доручення від 06.07.2021 та 12.07.2021, як підтвердження неналежності виконання зобов`язань з огляду на таке. Пунктом 2 частини 1 статті 1006 ЦК України встановлено, що після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання повірений зобов`язаний негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення. Між тим, позивачем не доведено про існування з відповідачем домовленості подавати саме письмовий письмовий звіт з приводу виконання договору. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Підсумовуючи викладене, суд доходить до переконання про те, що позивач належним чином не обґрунтував існування обставин, на які він покликається як на підставу позову, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до статті 141 ЦПК України у зв`язку із залишення позову без задоволення судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed