Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів звернулась [PERSON] . В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали, просять суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 139 375,09 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме виплати за надану правничу допомогу в розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, однак подав до суду заяву у якій просив провести розгляд даної справи без його участі, позов задовільнити частково 50% від заявленої суми, а розподіл судових витрат провести у межах розумного. Додатково зазначив, що він сплачує аліменти на двох дітей та додаткові витрати у зв`язку з особливими обставинами (їх хворобою). Тривалий час не працював, хворів, тому утворилась заборгованість. На даний час почав сплачували аліменти, частково погашати заборгованість, що підтверджується розрахунком ДВС у м.Рівне від 04.01.2023 року №3795. Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~від 23 лютого 2006 року\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2019 року від якого [INFO] у них народилися син [PERSON] та донька [PERSON] . Дана обставина підтверджується дослідженими в судовому засіданні: кс.копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 26 липня 2019 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №1720. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] ; кс.копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 26 липня 2019 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області з якого вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №1719. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Рівненського міського суду від 15 жовтня 2020 року шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання неповнолітніх дітей з матір`ю. Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні кс.копії свідоцтва про зміну імені виданого 26 січня 2021 року Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] змінила ім`я, про що 26 січня 2021 року складено відповідний актовий запис №6. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: [PERSON] . З дослідженої в судовому засіданні кс.копії постанови ВП №62622845 від 22 липня 2020 року винесеної державним виконавцем Рівненського міського відділу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції м.Львів Худовим А.В. вбачається, що було відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №569/16230/19 виданого 26.09.2019 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 23 серпня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Отже судом встановлено, що відповідачем рішення суду про стягнення аліментів на користь позивача на утримання його спільних з позивачем дітей не виконується, внаслідок чого виникла заборгованість відповідача за аліментами. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП №62622845 вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.09.2022 року становить 139375,09 грн. Як роз`яснено в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196\~Сімейного\~Кодексу\~України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст.196\~СК\~України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц зроблено наступний правовий висновок: Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими поясненнями відповідача. Зокрема, суд не приймає твердження відповідача про те, що у зв`язку з тим, що він хворів у нього виникла заборгованість по аліментам, оскільки письмових підтверджуючих доказів на підтвердження вказаних обставин останнім суду надано не було. Крім того, як вбачається з розрахунку державного виконавця, аліменти не сплачувалися боржником жодного разу з 23 серпня 2019 року по липень 2022 року, тобто майже три роки, і лише після звернення позивача з відповідною заявою в поліцію про притягнення його до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, відповідач почав частково сплачувати аліменти. Тому, викладені позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів станом на 01 вересня 2022 року в розмірі 139375,09 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктами 4, 6 ч.1\~ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Статтею 19 вказаного Закону\~передбачено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. З долучених до цивільної справи письмових доказів вбачається, що 06 жовтня 2022 року між Адвокатським об`єднанням «Удовиченко і партнери» та [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги №129/22 відповідно до п.1.1. якого відповідно до даного договору об`єднання приймає на себе доручення клієнта про надання останньому правничої у справі щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Відповідно до п.2.2. договору розмір гонорару за правничу допомогу, передбачену даним договором, становить 10000 (десять тисяч) гривень. Враховуючи викладене, наявні підстав для відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката. Однак, суд вважає за доцільне зменшити розмір правничої допомоги, враховуючи складність справи до 5000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати в розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved