Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

03 лютого 2022 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 25.10.2003 вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. В березні 2005 року їх шлюб було розірвано. Від даного шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою. З 01.09.2021 син навчається на першому курсі денного відділення Академії праці, соціальних відносин і туризму, та у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Син проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. З моменту розпаду сім`ї відповідач матеріальної допомоги на сина не надає. Відповідач має постійне місце роботи, та може оплачувати навчання сина, але на неодноразові прохання, добровільно цього не робить. Відповідач більше нікому не платить аліменти та не несе будь-яких витрат на інших осіб. У зв`язку з чим, просить суд, стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходів), але не менш 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивачка в судовому засіданні участі не приймала, належним чином повідомлялася про дату, час та спосіб проведення судового засідання. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, шляхом публікації оголошень про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в судовому засіданні участі не приймав, про причини неявки суду не повідомив, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Слов`янським міськвідділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції від 25 лютого 2004 року слідує, що позивачка [PERSON] та відповідач є [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 07 від 22.01.2022, виданої Академією праці, соціальних відносин і туризму слідує, що [PERSON] , [INFO] навчається у даному закладі на 1 курсі, факультету економіки, соціальних технологій та туризму, денної форми навчання. Стипендії не отримує. Навчання в Академії платне. Термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на навчання дитини не надає, тому позивачка бажає отримувати аліменти на навчання за рішенням суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Навчання, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи, що відповідач відзиву на позов не надав, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, та підлягають задоволенню. Крім того, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 гривень. Згідно з п.1 ч. 1ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved