Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із цивільним позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, а саме, просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 15599,41 грн., а також стягнути з відповідача суму понесених судових витрат. В обґрунтування поданого позову посилається на те, що 26.05.2020 року [PERSON] взяв у позивача в борг 11000,00 грн., зобов`язавшись повернути їх до 05.10.2020 року про що сторони склали розписку. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, на пропозицію повернути борг добровільно не реагує, повертати гроші відмовляється. Позивач [PERSON] до позовної заяви додав розрахунок 3% річних та інфляційних витрат. Розгляд справи здійснювався на підставі ст. ст. 274, 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.05.2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений договір позики. Відповідно до умов договору від 26.05.2020 року [PERSON] \~зобов`язується повернути [PERSON] грошові кошти в сумі 11000,00 грн. в термін до 04.10.2020 року (копія розписки, а. с. 2). Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. ст. 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 11000,00 грн, які у вказаний у розписці строк до 04.10.2020 року і на час розгляду справи в судовому засіданні відповідач позивачу не повернув. Суд погоджується з розрахунками позивача, відповідно до яких загальна сума заборгованості з урахуванням 3% річних та втрат від інфляції з розрахунком складає 15599,41 грн. (11000,00 грн. + 3933,30 грн. + 666,11 грн. = 15599,41 грн.) За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу з урахуванням\~3%\~річних та\~втрат від\~інфляції в розмірі 15599,41 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст.11, 16, 525, 526, 530, 1046-1049 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved