Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

У жовтні 2022 року до Городищенського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] ; доньки [PERSON] , [INFO] ; доньки [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] ; доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала на те, що 17 лютого 2010 року між нею [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, від якого в них народилося діти, які перебувають на її утриманні. З березня 20223 року проживати однією сім`єю припинили, та перестали проживати в одному будинку, і по даний час шлюбні відносини не відновились. Шлюб на дату подачі позовної заяви не розірвано. Вказує, що відповідач проживає окремо від дітей, ухиляється від виконання свого обов`язку щодо їх утримання, участі у вихованні не приймає, добровільно матеріальної допомги на утримання дітей не надає, хоча в силу закону зобов`язаний. Батько дітей є працездатною особою, інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї на утриманні немає. Ухвалою від 02.11.2022 року відкрито спрощене позовне провадження. Від відповідача 18.11.2022 року на адресу суду надійшло заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що з викладеними обставинами в позовній заяві повністю погоджується та заперечує щодо задоволення позовних вимог. Вказує, що після реєстрації шлюбу, переїхали на постійне місце проживання в с. Кривчунка Жашківського району Черкаської області, де проживали до грудня 2019 року. В грудні 2019 року переїхали в м. Городище. Здійснили державну реєстрацію місця свого проживання в домоволодінні брата дружини [ADDRESS] , проте фактично проживали у домоволодінні по [ADDRESS] , яке він успадкував після своєї баби. У шлюбі народилося п`ятеро дітей. До березня 2022 року проживали однією сім`єю, вели спільне господрство та виховували дітей. З початком війни в Україні, дружина разом з нашими дітьми, виїхала за межі України. Наразі зі своїми дітьми не спілкується. Ніякої домовленості що діти будуть проживати окремо, не було. Рішення суду чи будь-якого іншого уповноваженого орагну на вирішення питання щодо місця проживання дітей - відсутнє. Дружина самочинно, будучи вже за кордоном, без згоди батька, вирішила змінити місце проживання дітей. Дружина повідомила, що не бажає повертатися додому. Таке рішення вона прийняла самостійно без обговорення, це суперечить чинному законодавству. Позбавлений права вирішувати питання щодо виховання дітей. Поїхати до них також не можу, оскільки в Україні оголошено воєнний стан та мобілізацію. Наявний спір щодо визначення місця проживання дітей, який перебуває на розгляді у Службі у справах дітей Городищенської міської ради. Має бажання, щоб діти проживали в Україні. Довідка ЦНАП Городищенської місьокї ради стверджує, що всі члени сім`ї зареєстровані за однією адресою і аж ніяким чином не підтверджує тих обставин на які посилається позивач. За наведених обставин, суті спору та його правового регулювання, стягнення аліментів без вирішення наявного спору щодо місця проживання дітей, буде порушенням його прав, як батька дітей. Ухвалою від 21.11.2022 року вирішено питання щодо переходу з спрощеного позовного провадження да загального позовного провадження, з урахуванням поданої заяви - запечерення відповідача. Відмовлено, продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та у зв`язку з неявкою відповідача, представника відповідача в судове засідання, відкладено на 19 грудня 2022 року. В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені належно. Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] клопотали розглядати справу про стягнення аліментів на утримання дітей без їх участі, за наявними в матеріалах справи документами, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, з повідомлення того, що позивач перебуває в ЄС, з`явитися до суду не може. Відповідач [PERSON] , представник відповідача [PERSON] без повідомлення причин, хоча про час та місце судового засідання повідомлені відповідно до норм ЦПК України, з урахуванням опублікованого на офіційному сайті суду повідомлення від 01.07.2022 року про тимчасове припинення державного фінансування відправки поштової кореспонденції, що пов'язано з дефіцитом поточних видатків на забезпечення здійснення судочинства, шляхом отримання телефонограм. Клопотань (заяв) на адресу суду, в т.ч. про відкладення слухання справи, не надходило. Підстави для відкладення (перенесення) судового засідання відсутні. Суд вважає за можливе провести розгляд справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що узгоджується з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши надані позивачем, відповідачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив на позов, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим, з таких підстав. Згідно частин першої - четвертої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено положеннями статті 7 Сімейного кодексу України, згідно яких жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Із наведеної норми слідує, що аліменти підлягають стягненню на користь того з батьків, з ким проживає дитина. При цьому спосіб стягнення аліментів (частина від заробітку (доходу) чи тверда грошова сума) обирається саме стягувачем аліментів. У даному випадку спосіб стягнення аліментів визначається позивачем. В суді доведено, 17.02.2010 року сторонами у справі [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області, підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , актовий запис № 20, копія якого перебуває в матеріалах справи. Від цього шлюбу, народжені діти: син [PERSON] , [INFO] (підтверджено Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 3 від 11.05.2010 року); донька [PERSON] , [INFO] (підтверджено Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 2 від 14.02.2012 року); донька [PERSON] , [INFO] (підтверджено Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 1 від 14.02.2012 року); син [PERSON] , [INFO] (підтверджено Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 4 від 21.10.2016 року); донька [PERSON] , [INFO] (підтверджено Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , актовий запис № 256 від 28.12.2017 року), які відповідно до довідки № 4197 від 25.10.2022 року зареєстровані разом з батьками за адресою : [ADDRESS] . Зі змісту позовної вимоги позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. З березня 2023 року подружжя припинило проживтаи однією сім'єю. На даний час з дітьми проживає за кордоном. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом. Як зазначає позивач [PERSON] діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, що в свою чергу відповідачем не заперечується, як і не заперечується той факт, що позивач з дітьми перебуває за кордоном з березня 2022 року. Як зазначає відповідач [PERSON] у листі до Служби у справах дітей Городищенської міської ради від 03.11.2022 року, наразі з своїми дітьми не спілкується. В провадженні Городищенського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа № 691/956/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій питання про визначення місця проживання дітей не ставиться. Іншого позову за участі даних сторін, де б піднімалося питання щодо визначення місця проживання дітей, не встановлено. У зв'язку з виїздом на початку війни в Україні, дружини (матері) з дітьми за кордон, березень 2022 року, сторони не поновили подружні відносини, не є сім'єю, не ведуть спільного господарства та не мають єдиного сімейного бюджету. Оскільки сторони на березень 2022 року самі визначили місце проживання дітей, а саме з матір'ю, і враховуючи, що діти фактично постійно проживають з позивачем [PERSON] , то остання має право подати позов про стягнення аліментів з батька, який проживає окремо, і це незалежно від того, де зареєстроване місце проживання дітей. Станом на час подачі позову та розгляду цієї справи (стягнення аліментів на утримання дітей) питання про місце проживання дітей, які проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні, є визначеним. Спору про визначення місця проживання дітей відповідачем [PERSON] не доведено та судом не встановлено. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. В § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі "Хант проти України" зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених вище норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд має виходити із приписів статті 182 ЦПК України. Так, згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Під час розгляду справи у суді будь-яких доказів того, що відповідач [PERSON] має хронічні та тяжкі захворювання, чи на його утриманні перебувають особи, які потребують сторонньої допомоги не надано. Отже, суд вирішуючи питання про стягнення аліментів, виходить із того, що відповідач є працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання своїх п'яти дітей. Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно частини другої статті 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Отже, виходячи із змісту частини п'ятої статті 183 СК України розмір аліментів на утримання п'яти дітей має становити 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із наявних у матеріалах справи доказів слідує, що позивач [PERSON] довела заявлені до відповідача [PERSON] позовні вимоги. Враховуючи ту обставину, що відповідач заперечень щодо позовних вимог про стягнення аліментів у визначеному позивачем розмірі суду не надав, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частин всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, а саме з 18.10.2022 року. Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до пункту 6 статті 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп\\2003). Оцінюючи інші доводи та аргументи учасників справи, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі "Проніна проти України", відповідно до якої хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див."Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved