Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

У лютому 2022 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов вищевказаний позов, в якому позивач просить суд: 1) усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю: житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; 2) зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні та розпорядженні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом допуску до житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та передати екземпляр ключів від будинку та господарських будівель і споруд; 3) зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні та розпорядженні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом допуску до житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та передати екземпляр ключів від будинку та господарських будівель і споруд; 4) стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.; 5) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказано, що [PERSON] є власником об`єктів нерухомості: 1) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; 2) житлового будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Обидва будинки мають спільний двір та один вхід на подвір`я, при цьому будинок [ADDRESS] , зареєстрована та проживає колишня дружина позивача [PERSON] . Позивач проживає за\~ адресою: [ADDRESS] , та до червня 2019 року мав безперешкодний доступ до свого майна. На даний час відповідач чинить перешкоди у вільному доступі до його майна, речей домашнього вжитку, правовстановлюючих документів, мисливської вогнепальної зброї та ін. В зв`язку з відсутністю доступу до будинку, позивач не мав змоги своєчасно надати доступ для огляду зброї і перевірки умов її зберігання, тому був притягнутий до адміністративної відповідальності та сплатив штраф. Позивач з даного приводу неодноразово звертався до поліції, однак проблема зберігається. Вважаючи, що відповідач вчиняє протиправні дії, позивач звернувся до суду за захистом. 14.02.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 10.05.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 31.05.2022 року на адресу суду надійшов відзив представник [PERSON] . Вказаний відзив мотивований тим, що дійсно з грудня 2018 року позивач проживає з іншою жінкою та має відносини притаманні сім`ї. З початку 2020 року всі його особисті речі за його проханням були переміщені спільним сином сторін з будинку [ADDRESS] речі позивача відсутні. Відповідач не заперечує, що в січні 2022 року позивач з групою осіб прийшов до будинку [ADDRESS] та вимагав допустити його до приміщення, в якому зберігалась належна йому зброя. Ніхто не заперечував проти цього, однак оскільки позивач неодноразово погрожував застосуванням зброї, відповідач викликала службу охорони задля власної безпеки та безпеки сина і його сім`ї. Врешті позивач забрав сейф зі зброєю та поїхав. Жодної зміни замків та спеціальних дій щодо недопущення позивача до приміщень відповідач не проводила, тому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказала також про недоведеність моральної шкоди та заперечила проти стягнення правової допомоги. 01.08.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків, витребувано від Білоцерківського відділу поліції ГУ НП в Київській області для огляду в судовому засіданні матеріали перевірки за зверненнями [PERSON] від 15.01.2022 ЖЄО 1626 та від 17.11.2021 року ЖЄО 42208 з приводу дій [PERSON] щодо майнових прав заявника в користуванні майном за адресою: [ADDRESS] . 15.08.2022 року на адресу суду надійшли витребувані докази. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, навела обґрунтування за змістом позову. Додатково зазначила, що позивач є власником будинків, під час виклику поліції він не зміг ключами відкрити замок, є також гараж та підсобні приміщення на замках. Договір відповідача з охороною також свідчить про перешкоди. Представник не наполягала на допиті свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони знаходяться за межами країни. Вона також була присутня під час чинення перешкод позивачу з боку відповідача у доступі до житла. Відповідач та представник відповідача позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Відповідач пояснила, що у шлюбі з відповідачем перебувала 38 років та ці два будинки є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, оскільки набуті за час шлюбу, підтвердила про наявність укладеного з нею договору щодо охоронної сигналізації. Позивач не живе у будинку 4 роки та забрав свої речі, замки ніхто не змінював і перешкод не створював. Представник відповідача зазначила, що позивач показово викликав поліцію та позов ґрунтується на цих викликах, він має вільний доступ до будинків, в одному з яких живе спільний син сторін, тому не зрозумілі вимоги саме до відповідача. Докази наявності речей позивача в будинках відсутні та наразі він проживає за кордоном. Просили відмовити у задоволенні позову. Суд, вислухавши позиції сторін та покази свідка, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив наступне. Сторони по справі з 28.06.1989 року перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2021 року у справі № 357/6910/21. [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку від 24.10.1988 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою 06.01.1989 року за № 2-52, реєстровий № 10749, що підтверджується листом КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» № 1067 від 30.04.2020 року. В матеріалах справи міститься технічний паспорт БТІ від 16.12.1999 року на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виготовлений на ім`я власника [PERSON] . Позивач також є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину Першої Білоцерківської міської нотаріальної контори, реєстровий номер 5-1049, реєстраційний номер майна 25248711, дата прийняття рішення про державну реєстрацію 05.08.2009 року. Згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 32266007 від 30.11.2011 року, об`єкт майна за адресою: [ADDRESS] , складається з житлового будинку, огорожі, цоколю та вимощення. Судом досліджено витребувані оригінали матеріалів ЄО № 42208 від 17.11.2021 року по зверненню [PERSON] до Білоцерківького РУП, з яких вбачається, що 17.11.2021 року позивач звернувся з заявою про прийняття мір стосовно незаконного перешкоджання з боку його дружини [PERSON] в доступі до його власності будинку по [ADDRESS] . За поясненнями заявника, близько 2-х місяців його дружина перешкоджає в доступі до його будинку [ADDRESS] та змінила замки обох будинків, в одному з будинків знаходиться зброя позивача, в правильності зберігання якої він не може пересвідчитися. [PERSON] від надання письмових пояснень відмовилась. За результатами розгляду даного звернення складено довідку від 26.11.2021 року, відповідно до якої заявнику рекомендовано звернутись до суду. Судом досліджено також витребувані оригінали матеріалів ЄО № 1626 від 15.01.2022 року по зверненню [PERSON] та [PERSON] до Білоцерківського РУП, з яких вбачається, що 15.01.2022 року позивач звернувся з заявою про прийняття мір до [PERSON] . За його поясненнями, він 15.01.2022 року прибув до свого будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак потрапити до приміщення не зміг самостійно через те, що колишня дружина змінила замки. В цьому будинку знаходяться його особисті речі: правовстановлюючі документи на житлові будинки по [ADDRESS] та [ADDRESS] , по [ADDRESS] , документація на нежитлове приміщення по [ADDRESS] , його документи як ФОПа та реєстраційні документи на ТЗ марки «Mercedes 2080» д.н.з. [NUMBER] . Потрапити до будинку зміг лише з працівниками поліції, яких викликав та забрав сейф з карабіном ОПСКС № КМ 2737. За поясненнями [PERSON] [INFO] о 15:00 год. її колишній чоловік [PERSON] по [ADDRESS] з невідомими людьми зайшов у двір, в якому не з`являвся протягом трьох років. Вони почали ламати замки вхідних дверей, намагаючись проникнути до житла, пояснюючи це тим, що він має намір забрати сейф, в якому знаходився карабін і залишок його речей. Після цього вона викликала поліцію охорони, а він викликав поліцію. В присутності поліції позивач зайшов до будинку і забрав бажані ним речі і сейф. Заява [PERSON] щодо прийняття мір до її колишнього чоловіка, який намагався проникнути до житла міститься в матеріалах справи. Окрім того, там містяться пояснення [PERSON] та [PERSON] , які підтверджують конфліктну ситуацію. За результатами розгляду даних звернень складено довідку від 08.10.2021 року, відповідно до якої [PERSON] рекомендовано звернутись до суду. Крім того, працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ від 08.02.2022 року, відповідно до якого [PERSON] ображав нецензурною лайкою свою колишню дружину [PERSON] та доньку [PERSON] , погрожував фізичною розправою, трощив меблі, штовхав колишню дружину та доньку, чим вчинив насильство в сім`ї психологічного та фізичного характеру, чим порушив ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В матеріалах справи також містяться: лист Білоцерківського відділу поліції ГУ НПУ в Київській області № 4179/109/1001-2020 від 01.06.2020 року щодо звернення позивача 07.05.2020 року та довідка про результати розгляду звернення, а також\~ лист Білоцерківського відділу поліції ГУ НПУ в Київській області № 9240/109/1001-2021 від 08.10.2021 року щодо звернення позивача 28.09.2021 року та довідка про результати розгляду звернення. [PERSON] має право зберігати та носити мисливську нарізну зброю, що вбачається з дозволу ВПС УПД ГУНП в Київській області серії 861977, дозвіл № 377 від 25.04.2016 року. Постановою серії ГАА № 655051 від 22.06.2020 року, складеною ДОП Білоцерківського ВП капітаном поліції Галашевським Б.Ю., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 192 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 85 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 22.06.2020 року близько 11:15 год. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] порушив строки перереєстрації дозволів на мисливську нарізну зброю ІЖ-54, к. 12 № [NUMBER] , дійсний до 30.01.2018 року, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 192 КУпАП. Згідно з листом Управління поліції охорони в Київській області, у 2018 році між вказаним управлінням та [PERSON] укладено договір № 2602/18 від 23.04.2018 року про спостереження за системами тривожної сигналізації за адресою: [ADDRESS] . Між управлінням і [PERSON] від 23.02.2016 року укладено договір №799/16 «Про централізовану охорону майна на об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони». Відповідно до даних довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 18.05.2022 року, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що на запрошення позивача 15.01.2022 року він (свідок) був присутнім по [ADDRESS] як позивач намагався потрапити до будинку. Люди кричали на позивача, обзивали його. Позивач не міг потрапити до будинку, оскільки не підійшли ключі до колітки. Тільки після виклику поліції позивач потрапив до подвір`я і в будинок. Під час цих подій також була присутня адвокат позивача. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . В будинку [ADDRESS] з 24.01.1997 року зареєстрована та проживає колишня дружина позивача відповідач [PERSON] . З матеріалів справи прослідковується відкритий конфлікт між колишнім подружжям з приводу доступу позивача до вказаних об`єктів нерухомості та підтверджуються доводи останнього щодо вчинення [PERSON] перешкод у доступі до них. З наявних у справі доказів вбачається, що [PERSON] не допускають до будинків, чим позбавляють його у здійсненні права користування майном. Отже, враховуючи, що спірні будинки знаходяться на одному подвір`ї, яке охороняється, позивач своїм ключем не зміг відкрити один із належних йому будинків, що зафіксовано поліцією, змушений був вдаватись до активних дій з залученням поліції, при цьому докази на підтвердження того, що відповідач надала позивачу ключі від зазначених дверей матеріали справи не містять, також сторони в судовому засіданні визнали про наявність на подвір`ї гаражу, альтанки, колітки та замків у дверях.\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про наявність підстав для усунення перешкод шляхом зобов`язання відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні майном за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , та передати екземпляр ключів від будинків та господарських будівель і споруд. Суд ставиться критично до тверджень відповідача про те, що вона не чинить позивачу перешкод у користуванні цим майном, оскільки матеріалами справи вказані твердження спростовані. Разом з тим, право розпорядження - забезпечена законом можливість власника визначати фактичну та юридичну долю речі: передавати її іншим особам у власність чи тимчасове володіння і користування, а в деяких випадках - і в розпорядження (договір комісії). В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач хотів реалізувати своє право розпорядження спірними будинками, а відповідач йому перешкоджала, тому суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про усуненні перешкод в розпорядженні спірними будинками та зобов`язанні не чинити перешкод у такому розпорядженні слід відмовити. Щодо моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. В пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 вказаної постанови Пленуму ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадку, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди. Отже, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачам моральних страждань, ступінь вини відповідача, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, тяжкість завданої травми, істотність змін у їх життєвих стосунках. Моральні збитки характеризуються тим, що точно обчислити їх розмір неможливо, а тому, суд робить оцінку спричиненої моральної шкоди на справедливій основі, зважаючи на стандарти, які випливають з попередньої практики. Розмір шкоди, зазначений позивачем є завищеним. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28.03.2007 року, затвердженої Головою ЄСПЛ на підставі статті 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначати розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах. Суд приймає до уваги підтвердження самого факту неправомірних дій відповідача щодо порушення права власності позивача, що є свідченням моральних страждань останнього. Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В даному випадку, на думку суду, позивачем необґрунтовано розмір моральної шкоди на загальну суму 50 000 грн., не наведено критеріїв з яких особа виходила, визначаючи саме такий розмір, не надано належних доказів в підтвердження такої вимоги. Тому, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. Згідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують\~ вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Outcome: partial