Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ізмаїльська міська рада Одеської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зобов`язання зняти з реєстраційного обліку, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона зареєстрована власницею житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №288 від 22.04.2010 року, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №52/6-307 від 22.04.2010 року, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І. в реєстрі за №2059, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №156303751106 від 13.09.2013 року. У вказаному житловому будинку ніхто не проживав та не проживає на теперішній час, в будинковій книзі ніхто не вказаний. Реєстрація відповідачок створює перешкоди позивачці, як власниці нерухомого майна у користуванні та розпоряджанні своєю нерухомістю. Враховуючи викладене, позивачка просить суд визнати відповідачок такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов`язати Ізмаїльську міську раду Ізмаїльського району Одеської області зняти відповідачок з реєстраційного обліку місця проживання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином. Представник позивачки адвокат Константинов В.І. надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність та відсутність позивачки, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачки в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань по справі суду не надали, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивачки та її представника. Відповідачка [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що [PERSON] це її донька. Вона на даний час поїхала з м. Ізмаїла. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16,\~386,\~391 ЦК України. Відповідно до ст.72\~ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрована власницею житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно №288 від 22.04.2010 року, виданого виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №52/6-307 від 22.04.2010 року (1/6 частка), свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І. в реєстрі за №2059, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером №156303751106 від 13.09.2013 року (5/6 часток), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.08.2022 року №308158687 (а.с.10, 11, 12, 65-66). Відповідно до довідок Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 13.01.2022 року (а.с.32-33) [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 28.12.2021 року, після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.67). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] до 2013 року проживала мати позивачки [PERSON] , в 2013 році вона померла. В будинку разом з бабусею та після її смерті ніколи ніхто не проживав. Відповідачку [PERSON] вона побачила вперше у суді. Як вбачається з пояснень свідка [PERSON] , з 2013 року у вказаному житловому будинку ніхто не проживав, відповідачок [PERSON] та [PERSON] вона ніколи не бачила, вони ніколи не проживали за вказаною адресою та про їх реєстрацію за вказаною адресою ніхто не знав. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 7 цього Закону\~зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких\~обставин,\~оскільки відповідачки не проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , та вони не є членами сім`ї власниці будинку, вони втратили право користування житлом. Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку житловому будинку [ADDRESS] , який належить позивачці, відповідачки створюють перешкоди в реалізації нею в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушує ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.ст.\~12,\~13,\~78,\~81, 82 ЦПК України\~суд розглядає\~цивільні справи\~в межах\~заявлених вимог\~і на\~підставі доказів\~сторін та\~інших осіб,\~які беруть\~участь у\~справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити частково та визнати [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки позовні вимоги обґрунтовані. Разом із тим, на думку суду, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області зняти [PERSON] , [PERSON] , з реєстраційного обліку місця проживання (прописки), оскільки Ізмаїльська міська рада Одеської області не залучалась в якості відповідача по даній справі. За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачок.

Outcome: partial