Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 22 лютого 2020 року, про що зроблено актовий запис №309 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Від даного шлюбу дітей у сторін немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, між ними фактично припинилися подружні стосунки та вони перестали вести спільне господарство, але відповідач розірвати шлюб у порядку ст. 106 Сімейного кодексу України відмовляється. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Посилаючись на наведене, просила розірвати шлюб та відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 14 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 13 грудня 2022 року на 11 год. 00 хв. 06 грудня 2022 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 13 грудня 2022 року, за письмовим клопотанням відповідача, розгляд справи було відкладено на 24 січня 2023 року на 13 год. 50 хв. 24 січня 2023 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, згідно з якою позовні вимоги визнав у повному обсязі. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України розгляд справи слід здійснити за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів, оскільки сторони заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 22 лютого 2020 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №309 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Від даного шлюбу дітей у сторін немає. Також, як убачається з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя з відповідачем не склалося, між ними фактично припинилися подружні стосунки та вони перестали вести спільне господарство, але відповідач розірвати шлюб у порядку ст. 106 Сімейного кодексу України відмовляється. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] не заперечив проти розірвання шлюбу, про що подав до суду письмову заяву. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відтак, позивач має право на відновлення свого дошлюбного прізвища [PERSON] . На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved