Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-08 00:00:00

Лохвицька міська рада Полтавської області звернулася до суду з вищевказаною заявою, у якій зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . На день смерті, остання була зареєстрована та самотньо проживала в с. Лука Лохвицького (нині- Миргородського) району Полтавської області. 17.07.1997 року від імені [PERSON] Лучанською сільською радою був посвідчений заповіт за № 60 в реєстрі нотаріальних дій. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої у тому числі входить земельна ділянка площею 2,8198 га з цільовим призначенням- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лучанського старостинського округу. Залишену після смерті померлої спадщину у встановлений законодавством термін ніхто не прийняв, спадкова справа у нотаріальній конторі не заводилась. Па запит Лохвицької міської ради до Лучанського старостинського округу щодо надання інформації про прізвища, ім`я по батькові осіб спадкоємців по заповіту померлої [PERSON] , старостою Лучанського старостинського округу листом № 17 від 05.05.2022 року було відмовлено у наданні такої інформації. На запит Лохвицької міської ради до Лохвицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області щодо встановлення ймовірних спадкоємців померлої [PERSON] , листом № 87/20.14-28 від 12.05.2022 року повідомлено, що здійснення пошуку даної інформації в архіві Лохвицького відділу ДРАЦС провести технічно неможливо, у зв`язку з відсутністю даних про таких осіб. Просять визнати відумерлою спадщину у вигляді земельної ділянки площею 2,8198 га з цільовим призначенням- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лучанського старостинського округу Лохвицької обєднаної територаільної громади Миргородського району Полтавської області, та передати у власність Лохвицької міської територіальної громади. Ухвалою судді від 05.12.2022 року відкрито провадження у справі та призначений судовий розгляд (а.с. 36). Представник заявника надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України та ст.\~20\~ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Частиною 7 ст.\~19\~ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження- це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть (а.с. 6-7). На день смерті, остання була зареєстрована та самотньо проживала в с. Лука Лохвицького (нині- Миргородського) району Полтавської області, що підтверджується довідкою Лучанського старостинського округу № 154 від 26.04.2022 року (а.с. 19). 17.07.1997 року від імені [PERSON] Лучанською сільською радою був посвідчений заповіт за № 60 в реєстрі нотаріальних дій (а.с. 12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,8198 га з цільовим призначенням- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лучанського старостинського округу (а.с. 20, 21-22). Залишену після смерті померлої спадщину у встановлений законодавством термін ніхто не прийняв, спадкова справа у нотаріальній конторі не заводилась (а.с. 9). Па запит Лохвицької міської ради до Лучанського старостинського округу щодо надання інформації про прізвища, ім`я по батькові осіб спадкоємців по заповіту померлої [PERSON] , старостою Лучанського старостинського округу листом № 17 від 05.05.2022 року було відмовлено у наданні такої інформації (а.с. 23). На запит Лохвицької міської ради до Лохвицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області щодо встановлення ймовірних спадкоємців померлої [PERSON] , листом № 87/20.14-28 від 12.05.2022 року повідомлено, що здійснення пошуку даної інформації в архіві Лохвицького відділу ДРАЦС провести технічно неможливо, у зв`язку з відсутністю даних про таких осіб (а.с. 24). На підставі ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст.\~1270\~ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 1277 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за місцем його місцезнаходження. Згідно ст.\~334\~ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Відповідно до вимог ст. 338 ЦПК України, суд встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Статтею 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89\~ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). Суду не надано доказів, які свідчать про відсутність спадкоємців та неприйняття ними спадщини. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає що заявлені вимоги про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді відповідно до закону задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed