Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до\~Дзержинського районного\~суду м.\~Харкова з\~позовною заявою\~про стягнення\~з Кредитної спілки\~«Володар» грошових коштів за договором по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок: залишка вкладу в розмірі 161413,37 грн., нарахованих та не виплачених процентів в розмірі 7278,08 грн., інфляційних витрат в розмірі 25180,48 грн., три відсотки річних у розмірі 10600,02 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 16.10.2014 року [PERSON] уклала з Кредитною спілкою «КС Володар» договір №ДВ-1594.3 "Прогресивний" по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (надалі Договір), у Кредитній спілці "КС Володар". Згідно з пунктом 1.1. Договору та п.1 Додаткового договору від 16.10.2018 позивачем внесено внесок, який на дату підписання Додаткового договору становить 150 000 грн. Відповідно до п.п. 2.6 Договору нараховані на внесок відсотки сплачуються члену кредитної спілки готівкою з каси не раніше 6 числа місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані. Позивач зазначає, що перші 2-3 роки членства були ефективні та умови договору виконувались. Водночас, в кредитній спілці виникли фінансові проблеми, після чого відсотки та депозити виплачувалися долями і нерегулярно. В цей проміжок часу у позивача також виникли фінансові труднощі. [PERSON] звернулася до голови правління кредитної спілки з проханням виплатити несплачені проценти і повернути частку депозиту, на що була надана відповідь, що кредитна спілка буде виплачувати по 200 грн. на місяць. Позивачу не залишилося іншого виходу як укладати додаткові договори. В березні 2019 року кредитна спілка зовсім зупинила виплати, а з серпня 2019 зупинила і нарахування відсотків, при тому, що термін депозиту позивача закінчувався 16 жовтня 2019. Неодноразові спроби позивача повернути гроші не мали успіху, тому вона звернулася до суду. Крім того, позивач просить стягнути моральну шкоду та зазначає, що довіряючи кошти фінансовій установі розраховувала на її порядність і чесність. Відмова в поверненні частини вкладу і не повернення нарахованих процентів порушила плани позивача на розпорядження власними коштами, це стало для [PERSON] сильним шоком, який був посилений нестабільною політичною та економічною ситуацією в країні. На підставі зазначеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 05.10.2021 відкрито провадження у цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Від позивача надійшла до суду заява, в якій зазначено, що вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, також просила розглянути справу без її участі на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Представник відповідача, Кредитної спілки\~«КС Володар», належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про наявність поважних причин своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання представник відповідача не надав, відзиву на позов не направив. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причини, не направив до суду відзив на позовну заяву, суд постановив проводити заочний розгляд справи. На підставі частини 2 статті 247\~ЦПК\~України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.10.2014 року між [PERSON] та Кредитною спілкою\~«КС Володар» укладений договір №ДВ-1594.3 «Прогресивний» про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (надалі Договір). Відповідно до пункту 1.1 «предмет договору» член кредитної спілки протягом трьох банківських днів, наступних за днем підписання Договору, зобов`язується внести внесок у розмірі 60000 грн., а кредитна спілка, після його виконання в цілях, передбачених статутом та відповідним Договором, зобов`язується повернути його члену кредитної спілки разом з нарахованими на нього відсотками не раніше 16 жовтня 2015 року, що становить шість місяців. Відповідно до пункту 2.2 Договору на внесений членом кредитної спілки внесок щомісячно нараховується 27% річних. При достроковому поверненні внеску члена кредитної спілки нарахування і виплата відсотків здійснюється в порядку, встановленому у п. 2.7. Договору. Відповідно до пункту 2.7 Договору кредитна спілка зобов`язується додатково повернути члену кредитної спілки внесений останнім внесок повністю на першу вимогу протягом місяця з дати заявлення відповідної вимоги. При цьому, одночасно з достроковим поверненням члену кредитної спілки зробленого останнім внеску, йому виплачується відсотки, нараховані кредитної спілкою на внесок за весь період використання залученого внеску. Відповідно до п. 5.1 Договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 16.04.2015 року, якщо цим договором не передбачено інше. Згідно з п. 2.8 Договору якщо член кредитної спілки не вимагає повернення суми строкового внеску у зв`язку із закінченням строку, встановленого Договором, то після настання визначеного в п. 1.1 строку Договір вважається продовженим на умовах внеску до запитання. Також, 16.10.2018 року між [PERSON] та Кредитної спілкою «КС Володар» було укладено додатковий договір до договору №ДВ-1594.3 «Прогресивний» про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (надалі Додатковий договір). Пунктом 1 Додаткового договору визначено: "Викласти п.п. 1.1 Договору №ДВ-1594.3 від 16 жовтня 2014р. «Прогресивний» по залученню внеску (вкладу) члена Кредитної спілки на депозитний рахунок в наступній редакції: "1.1 За даним Договором членом Кредитної спілки було внесено внесок у розмірі - 150 000,00 грн., з урахуванням положень п.2.1.3 Договору (надалі -"внесок"), а Кредитна спілка після його використання в цілях, передбачених статуом Кредитної спілки та даним Договором, зобов`язується повернути цого члену Кредитної спілки разом з нарахованими на нього відсотками не раніше 15 жовтня 2019р. Пунктом 2 Додаткового договору викладено п.п. 2.2. Договору №ДВ-1594.3 від 16 жовтня 2014р. в новій редакції та встановлено, що на внесений членом Кредитної спілки внесок щомісячно нараховується 23% річних. При достроковому поверненні внеску члена Кредитної спілки нарахування та виплата відсотків здійснюється в порядку, встановленому п.2.7. Договору. Пунктом 2.7 Договору передбачено, що Кредитна спілка зобов`язується достроково повернути члену внесений останнім внесок повністю на першу вимогу протягом місяця з дати заявлення відповідної вимоги. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст.\~627,\~629 ЦК України\~підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Відповідно до ч. 1 та 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли зобов`язальні договірні правовідносини на підставі укладених між ними Договору та Додаткового договору. Позивач вніс грошові кошти, а відповідач зобов`язався їх повернути разом з нарахованими відсотками у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов`язанням по виплаті коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав, що змусило позивача звернутися до суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про кредитні спілки», кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Згідно зі статтею 19\~Закону України\~«Про кредитні\~спілки» майно кредитної спілки формується за рахунок: вступних, обов`язкових пайових та інших внесків членів кредитної спілки (крім внесків (вкладів) на депозитні рахунки); плати за надання своїм членам кредитів та інших послуг, а також доходів від провадження інших видів статутної діяльності; доходів від придбаних кредитною спілкою державних цінних паперів; грошових та інших майнових пожертвувань, благодійних внесків, грантів, безоплатної технічної допомоги як юридичних, так і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інших надходжень, не заборонених законодавством. Відповідно до частин першої та другої статті 21\~вказаного Закону кредитна спілка відповідно до свого статуту, окрім іншого, залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів), яка розподіляється на пайові членські внески та нараховується на внески (вклади), що знаходяться на депозитних рахунках членів кредитної спілки. Статтею 23 Закону України «Про кредитні спілки»\~визначено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої\~статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. 03 грудня 2019 відповідач на звернення позивача щодо надання інформації по сумах нарахування і виплати процентів та часткового повернення внеску надав відповідь (копія листа від 03.12.2019 вих.№03/12.19), в якій зазначив, що Кредитна спілка "КС Володар" в жодному разі не відмовляється від виконання зобов`язань за вказаними договорами і робить все можливе для повернення внесків та нарахованих на них відсотків. Разом з відповіддю відповідач надав довідку від 03.12.2019 (вих.№03-1/12.19), з якої вбачається, що [PERSON] має договір№ДВ-1594.3 від 16.10.2014 по залученню внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок на суму 161 413,37 грн. У зв`язку з тим, що Кредитна спілка після закінчення строку дії Додаткового договору до Договору №ДВ-1594.3 від 16.10.2014 не повернула суму внеску та нарахованих відсотків позивач листом від 09.10.2020 звернулася до відповідача з вимогою повернути зазначені кошти до 31.12.2020. У разі неповернення коштів у вказаний в вимозі строк - позивач буде вирішувати спір у судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що на час звернення до суду відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 161 413,37 грн., яку він повинен сплатити на користь позивача, зважаючи на наступне. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено\~ статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з статтею 599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи, що зобов`язання з боку відповідача на час звернення до суду та на час вирішення спору не виконано, відповідачем не надано доказів та не наведено доводів в заперечення пред`явлених позовних вимог, суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин та вимог закону наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з КС «КС Володар» заборгованості за договором по залученню внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок № №ДВ-1594.3 «Прогресивний» від 16 жовтня 2014 року, а саме суми невиплаченого депозиту і нарахованих процентів, у загальному розмірі 161413,37 грн. Крім того, позивач просить стягнути суму відсотків, нарахованих на суму внеску (150 000 грн.) за період з 01 серпня 2019 по 15 жовтня 2019, тобто за той період, коли відповідач неправомірно припинив нарахування відсотків ще до закінчення строку дії договору (згідно з п.5.1 Договору в редакції, викладеній в п.3 Додаткового договору строк дії Договору до 15 жовтня 2019). Відповідач у листі від 03.12.2019 за вих.№03/12.19 повідомив позивача, що з 01.07.2019 року Кредитна спілка «КС Володар» припинила нарахування відсотків на депозитні внески по всім договором у зв`язку з виключенням з державного реєстру фінансових установ згідно з розпорядженням Нацкомфінпослуг від 27.06.2019 року №1232, проте, в матеріалах справи відстуні докази вказаних обставин, зокрема, копії розпорядження про виключення відповідача з зазначеного реєстру. Відповідач на спростування заявлених в цій частині вимог не надав доказів об`єктивної неможливості нарахування та виплати відсотків позивачу на виконання умов Договору за цей період. За таких обставин суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача суми ненарахованих відповідачем відсотків (23%) на суму депозиту (150 000 грн.) за період з 01 серпня 2019 року по 15 жовтня 2019 року (з урахуванням уточнень позивача щодо періоду) у розмірі 7183,56 грн., тому позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити частково. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За змістом статей 524, 533-535 та 625\~ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Судом були перераховані суми інфляційних витрат за період з 16 жовтня 2019 року (початок прострочення зобов`язання) по 30 вересня 2021 року (день звернення до суду) на суму боргу 161 413,37 грн. та які становлять 20 625,40 грн. Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17 липня 2012 року № 01-06/928/2012). Розраховується за формулою: [Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]. Де: [Сума боргу] сума простроченого боргу. [Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період. [Сукупний індекс інфляції] = 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% =112,778% (за період листопад 2019 року- вересень 2021 року) 161413,37 грн. ? 112,778% / 100% - 161413,37 грн. = 20 625,40 грн. Також судом проведено перерахунок 3% річних за цей же період на суму боргу 161 413,37 грн., розмір яких складає 9485,80 грн.: Розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]. Де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році. Період розрахунку: з 16.10.2019 року по 31.12.2019 року - 77 днів [Проценти] = 161413,37 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 77 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 021,55 грн. Період розрахунку: з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року - 366 днів [Проценти] = 161413,37 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 4 842,40 грн. Період розрахунку: з 01.01.2021 року по 30.09.2021 року - 273 день [Проценти] = 161413,37 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 273 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 3 621,85 грн. Таким чином, виходячи з простроченої суми заборгованості за зобов`язаннями у розмірі 161 413,37 грн, сума нарахованих 3 процентів річних за період з 16 жовтня 2019 року по день подачі позову - 30 вересня 2021 року, становить 9 485,80 грн. Отже, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних витрат за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми є на думку суду обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в межах перерахованим судом сум. Розглядаючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачу при порушенні зобов`язання суд виходить з наступного. За змістом частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 01 вересня 2020 року у праві № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714 цс 19) вважала за необхідне відступити від відповідного висновку про застосування статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64 цс 19) в частині застосування норм права при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за порушення договору банківського вкладу. Так, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, зокрема у справі про порушення банком зобов`язання з повернення вкладу, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Враховуючи викладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, зокрема похилий вік позивача, який накопичував грошові заощадження протягом свого життя та залучив внесок на депозитний рахунок, проте з жовтня 2019 року своєчасно у встановлений договором строк та до цього часу не може їх отримати, суд вважає, що такими діями відповідача заподіяно душевних страждань, яких позивач перенесла у зв`язку з недоотриманням коштів, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя та відновлення порушеного права. Отже суд,

Outcome: partial