Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позові зазначає, що 25.11.2017 між позивач та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дончку [PERSON] , [INFO] . У вересні 2021 року позивач та відповідач припинили проживати разом та вести спільне господарство. У зв`язку із чим донька проживала по черзі один тиждень разом з матір`ю [PERSON] , а наступний тиждень разом із батьком. Оскільки після припинення сімейних відносин та ведення спільного господарства сторони проживають окремо, позивач вважає що донька має проживати із ним за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що він займається вихованням дитини, бажає її кращої долі, тому вкладає усі матеріальні та моральні ресурси у її духовний та фізичний розвиток. Відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по вихованню доньки, не бере участі у догляді за донькою, не займається та не цікавиться розвитком дитини. Позивач має можливість займатися із нею вечорами, гуляти та піклуватися про неї. Він має стабільний самостійний дохід, яким може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Крім того, позивач утримує та матеріально забезпечує доньку всім необхідним, купує одяг, взуття товари для розвитку дитини, білети до місця відпочинку чи оздоровлення, Спиртними напоями не зловживає, не палить на обліку у психіатра та нарколога не перебуває за місцем роботи характеризується позитивно. На теперішній мешкаючи із позивачем його доньки залишилась проживати у звичному для неї середовищі, вона продовжує спілкуватися зі своїми однолітками, друзями. Він піклується про її фізичне та духовне виховання, займається оздоровленням. На сьогоднішній день сторони проживаються окремо та не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання дитини. На підставі вищенаведеного позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 01.06.2022. 01.06.2022 підготовче судове засідання відкладено на 06.07.2022 року у із неявкою відповідача. 23.06.2022 від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог. В підготовчому судовому засіданні 06.07.20022 відповідач підтримала вказану заяву. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2022 року було закрито провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору. Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.08.2022 за апеляційної скаргою позивача вказану ухвалу суду скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 04.11.2022 до суду надійшла заява відповідача про визнання позовних вимог. 07.11.2022 відповідними ухвалами Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було відмовлено у прийнятті заяви про визнання позову відповідачем, витребувано від виконавчого комітету Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, який виконує повноваження органу опіки та піклування на території с. Лежине Запорізького району, акт обстеження умов за адресою мешкання дитини, висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 09.12.2022 року. 06.12.2022 до суду від виконавчого комітету Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, який виконує повноваження органу опіки та піклування на території с. Лежине Запорізького району, надійшли витребувані документи. 09.12.2022 судове засідання відкладено на 19.01.2023 у зв`язку із неявкою сторін по справі. В судове засідання позивач та представник позивача, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач до судового засідання не з`явилася. Відповідно до клопотання, викладеного у заяві про визнання позовних вимог від 04.11.2022, просить розглянути справу без її участі. Представник третіх осіб до суду не з`явилися, надавши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.11.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] від 25.11.2017 (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.07.2018 батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі (а.с. 17). Дочка мешкає разом із батьком [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] , її місце проживання зареєстровано за тією ж адресою (а.с. 15, 18). Згідно із довідками психіатра та нарколога [PERSON] на обліку у психіатра не перебуває (а.с. 19.). За приписами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Положеннями частин 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення ч.1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Крім того, поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином, положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Згідно із акту обстеження умов проживання у будинку [ADDRESS] [PERSON] мешкає у двох поверхневому будинку з сучасним ремонтом та з усіма необхідними комунікаціями. Подвір`я чисте охайне для дитини створено дитячий майданчик з гойдалкою та пісочницею. Для виховання дитини створено окрему кімнату. За зазначено адресою також проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до висновку Степненської сілької ради Запорізького району Запорізької області, щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини з батьком від 05.12.2022 року вих. № 02-51/976, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] [INFO] суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи що дитина від народження та після припинення сімейних відносин сторін проживає разом із батьком, а також те, що батько добросовісно виконує батьківських обов`язків, створенні для дитини необхідні умови для проживання та розвитку, дитина забезпечена усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, визнання відповідачем фактичних обставин, на яких грунтуються позовні вимоги, та беручи до уваги висновки суду апеляційної інстанції щодо наявності спору у правовідносинах сторін (а.с. 95-99), приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Outcome: approved