Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить стягнути з [PERSON] у її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5\~000 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи з 07.10.2022. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.01.2011. Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Діти на даний час проживають разом з нею та вона самостійно забезпечує їх всім необхідним, харчуванням, одягом та дозвіллям. З моменту розірвання шлюбу відповідач по мірі можливості надав матеріальну допомогу дітям. Однак, з 01.09.2022 будь-якої матеріальної допомоги від відповідача не надходило та станом на даний час [PERSON] матеріальної допомоги дітям не надає. Вона не може забезпечити потреби дітей одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби їх лікування. Діти потребують значної матеріальної допомоги. Домовитися про сплату аліментів, вид та спосіб такої сплати з відповідачем не вдається. Її доходів на повне задоволення потреб дітей не вистачає, оскільки на даний час вона не працює. На даний час їх спільна дочка навчається у коледжі на контрактній формі навчання. При цьому, відповідач є молодою, здоровою людиною, перебуває у працездатному віці, має постійне місце роботи, а саме займається підприємницькою діяльністю, зареєстрований як ФОП у ТОВ «Данко ЛТД». Посилаючись на наведене, просила задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.10.2022 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судом зареєстровано поданий представником відповідача адвокатом Берегуляком В.Ф. відзив на позовну заяву. Згідно якого сторона відповідача вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вказав, що позивач у поданому позові жодним чином не обґрунтовує суми, яку просить стягнути з відповідача, а саме не доводить, що сума у розмірі 5000 грн потрібна для забезпечення дочки. Зазначив, що протягом усього часу після розірвання між сторонами шлюбу з 21.01.2011 відповідач [PERSON] допомагав дітям і забезпечував їх усім необхідним. При цьому, позивач зазначає, що з 01.09.2022 [PERSON] перестав брати участь у забезпеченні дітей. Разом з тим, такі твердження позивача не підтверджуються жодними доказами. Так, позивач жодного разу не зверталася до [PERSON] з вимогою про добровільне забезпечення дітей, оскільки відповідач вже протягом 11 років самостійно та добровільно забезпечує спільних з позивачем дітей. Крім того, [PERSON] окрім забезпечення дітей усім необхідним, було придбано дочці мобільний телефон вартістю 20 000 грн та професійний вартістю 7000 грн. Також, просив врахувати, що на утриманні [PERSON] , окрім дітей [PERSON] та [PERSON] , також перебуває неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що твердження позивача про зайняття [PERSON] підприємницькою діяльністю як ФОП у ТОВ «Данко ЛТД» є безглуздими, оскільки працювати як ФОП у Товаристві з обмеженою відповідальністю неможливо. У свою чергу, [PERSON] займає посаду директора ТОВ «Данко ЛТД» з 01.05.2006 та отримує заробітну плату в розмірі від 5136,62 грн до 5876,50 грн на місяць за вирахуванням податків та зборів. Окрім того, представник відповідача просить врахувати суд, що квартира, в якій зареєстровані діти сторін та позивач, придбана в повному обсязі за кошти [PERSON] , що підтверджується договору №68 про організацію та проведення будівництва від 22.06.2012 та квитанціями по оплату «За дольову участь». Усі ремонтні роботи у даній квартирі також виконувалися виключно за кошти [PERSON] . З огляду на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. Судом зареєстровано відповідь на відзив, поданому представником позивача адвокатом Строцень Т.О., згідно з якої останній вказав, що спільна дочка сторін навчаться на контрактній формі навчання, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 37\~800 грн. Вказані кошти позивачка оплачує самостійно, з моменту укладення договору про надання освітньої послуги відповідач будь-якої допомоги в частині оплати навчання доньки не надає. Зазначив, що твердження позивача про те, що з 01.09.2022 відповідач жодної допомоги на утримання дочки не надає є цілком вірними. Так, при поданні відзиву на позов відповідачем долучено чеки/квитанції, однак серед них не міститься жодного, який би підтверджував матеріальне забезпечення відповідача дочки сторін. Відтак, дані чеки та квитанції жодного відношення до предмету позову про стягнення аліментів на мають. Крім того, відповідач вказує, що придбав дочці мобільний телефон вартістю та фотоапарат вартістю, однак жодних доказів таких покупок не надає. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. У судовому засіданні представник позивача адвокат Строцень Т. О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Берегуляк В. Ф. у судовому засідання позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити у задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає часткового задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.01.2011 розірвано шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 20.05.1995 відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міськвиконкому, актовий запис №555. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06.10.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.02.2005 Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Як вбачається з довідки за №723 від 05.10.2022, виданої «ДП Люкс 1», [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані: син [PERSON] та дочка [PERSON] . Відповідно до довідки за №860 від 05.10.2022, виданої Західноукраїнським національним університетом, [PERSON] , [INFO] , навчається на ІІІ курсі у ВСП «Фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Західноукраїнського національного університету за спеціальністю «Менеджемент», форма навчання: денна, умови навчання: контракт, термін навчання з 01.09.2020 до 28.02.2024. Встановлено, що у відповідача [PERSON] разом з [PERSON] народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.01.2021 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). З довідки за №1 від 02.11.2022, виданої ТОВ «ДАНКО ЛТД», вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] у вигляді заробітної плати за період з 01.11.2021 по 31.10.2022 становить 82 921,96 грн. У силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно із частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 2833 гривні. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав неповнолітньої доньки сторін на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також, беручи до уваги те, що відповідач є молодою особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, отримує дохід, а відтак має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання дитини слід визначити в розмірі 3 000 гривень, щомісячно починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Менший розмір аліментів, на думку суду, не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини та забезпечення її рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Разом з тим, доводи позивача про необхідність визначення аліментів у розмірі 5000 грн щомісяця суд вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн щомісячно на утримання дочки [PERSON] , оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується той факт, що на утриманні відповідача окрім дочки [PERSON] , перебувають також син від шлюбу з позивачем [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що свідчить про неможливість сплати відповідачем аліментів у розмірі, який просить стягнути позивач. Щодо тверджень представника відповідача про те, що квартира, в якій зареєстровані діти та позивач придбана в повному обсязі за кошти [PERSON] , суд зазначає наступне. Так, суд зауважує, що саме по собі проживання позивача та спільних з відповідачем дітей у квартирі, яка була придбана відповідачем, не звільняє останнього від обов`язку щодо матеріального забезпечення своєї повнолітньої дочки [PERSON] . Також, суд відхиляє доводи представника відповідача про придбання [PERSON] дочці [PERSON] мобільного телефону вартістю та фотоапарату, як безпідставні та необґрунтовані, оскільки жодним доказів на підтвердження вказаних обставин стороною відповідача не надано. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, із відповідача у дохід держави слід стягнути 992,20 гривень судового збору.

Outcome: partial