Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Жовківськй відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального Управління юстиції (м. Львів) про визнання батьківства. Просить суд: - визнати його, [PERSON] , [INFO] батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; - Жовківському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального Управління юстиції (м.Львів) : - виключити відомості з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] , як батька дитини; - внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; -видати нове свідоцтво про народження на прізвище, ім.»я та по батькові [PERSON] , [INFO] , з підстав зазначених у позові. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник - [PERSON] надав на адресу суду заяву у якій просить суд розглядати справу у відсутності позивача та його представника. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, однак надала на адресу суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності. Щодо позовних вимог не заперечує, просить такі задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Однак, від нього надійшло клопотання про слухання справи у його відсутності. Окрім цього у заяві, яка надійшла на адресу суду 04.01.2023 року та завірена нотаріально в реєстрі № 23/313-н/23-2022-7-103 29.12.2022 року додав, що дійсно перебував у зареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON] . У 2013 році він виїхав на постійне місце проживання в Росію, де проживає по даний час. Після виїзду в Росію в Україну жодного разу не приїжджав, контактів з відповідачкою [PERSON] у нього не було, а тому дитина - [PERSON] , [INFO] його сином не являється. Він це підтверджує, а дитину сином не признає. Представник третьої особи - Жовківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального Управління юстиції (м. Львів) у судове засідання не прибув, однак 09.12.2022 року надіслав на адресу суду заяву з проханням слухати спаву у відсутності представника. Повідомив, про відсутність заперечень щодо позовних вимог позивача. Щодо вирішення спору, покладається на думку суду. Так як відповідачі, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання , не з`явилися в судове засідання та подали заяви про відсутність заперечень щодо позовних вимог , суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі усіх учасників, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб. [INFO] у [PERSON] народилася дитина, хлопчик якому дано ім`я [PERSON] . Батьком дитини у встановленому законом порядку записано [PERSON] . Позивач у позовній заяві зазначив, що зі слів відповідачки [PERSON] йому було відомо, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , з яким від шлюбу у неї народилось двоє дітей та які на час їхнього знайомства були дорослими та проживали окремо від матері. [PERSON] також повідомила його про те, що з 2013 року вона не проживає з відповідачем [PERSON] , оскільки він залишив сім`ю і з цього часу вона не підтримує з ним будь-яких взаємовідносин, а їх шлюб носить лише юридичний характер. Додав, що доброзичливе ставлення один до одного переросло в почуття поваги й любові, що стало підставою для спільного проживання й власне підтримання стосунків як подружжя.Жодних сумнівів з приводу походження дитини - [PERSON] від нього у нього немає та незважаючи на те, що з [PERSON] він не перебуває у шлюбі, дану дитину він визнає та бажає узаконити її батьківство за собою. Судом встановлено, що було проведено молекулярно-генетичне дослідження на предмет встановлення батьківства [PERSON] відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно копії заключення молекулярно-генетичного дослідження від 23.06.2022 року (а.с.9), що долучений позивачем до матеріалів справи, результати по тесту ДНК показали, що батьківство [PERSON] , [INFO] відносно дитини - [PERSON] , [INFO] не виключено. У передбачуваного батька і дитини 15 спільних алелів. З ймовірністю 99,99925616 % гаданий (передбачуваний) батько є біологічним батьком дитини. Ймовірність батьківства 99,99925616%. Заявою, яка надійшла на адресу суду 04.01.2023 року та завірена нотаріально в реєстрі № 23/313-н/23-2022-7-103 29.12.2022 року, [PERSON] стверджує, що він не є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , тобто відмовляється від усіх належних йому батьківських прав, що видно з копії такої долученої позивачем до матеріалів справи. У суду немає підстав піддавати сумніву пояснення позивача та відповідачів - батьків дитини. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану у відповідному порядку. Частиною 2 статті 125 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, а також за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Частиною 1, 2 статті 129 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, має право пред`явити до чоловіка, який записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Аналогічне знайшло своє підтвердження в Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Зокрема, відповідно до пункту 4 даної постанови справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК. П. 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що в даному випадку до суду з позовом про визнання батьківства звернувся батько дитини. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюрюваних прав, свобод чи інтересів. За статтею 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Як записано у ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Таким чином, законодавство дає підставу стверджувати, що інтерес того, хто є фактичним батьком дитини, у встановленні з нею юридичного зв`язку слід вважати таким, що охороняється законом, а тому цей інтерес може бути предметом судового захисту. Статтею третьою Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною Постановою BP № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. З врахуванням вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що є всі підстави для зміни прізвища та по батькові дитини. Згідно ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 5) [PERSON] являється учасником бойових дій. У відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору, а тому, у зв"язку із вищевикладеним та зважаючи на визнання відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, з відповідачів слід стягнути в користь державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 496,20 грн.

Outcome: approved