Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

14.09.2021 представник ТОВ «АІА Фінанс Груп» звернувся із зазначеним позовом до суду, згідно якого просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 105606,00 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 02.03.2019 між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 1858569 в електронній формі шляхом генерації та надсилання одноразового ідентифікатора на телефонний номер відповідачки, на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, опублікованої на веб-сайті edit365.ua. Вказана оферта була підписана 14.02.2019 електронним цифровим підписом [PERSON] . Індивідуальна пропозиція (оферти) № 1858569 укладення договору про надання кредиту від 02.03.2019 акцептована позивачем 02.03.2019, шляхом підписання електронним підписом позивача, вчиненим одноразовим ідентифікатором. Крім того, 02.03.2019 між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір про внесення змін (доповнень) до умов договору про надання кредиту № 1858569 від 02.03.2019. Позивачем умови кредитного договору виконано в повному обсязі, а саме 02.03.2019 перераховано на банківський рахунок [PERSON] , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 6000,00 грн та 1200,00 грн., на визначених в договорі умовах. Однак відповідачка не повернула своєчасно фінансовій установі грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 15.09.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали. 30.09.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 18.10.2021 від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог пославшись на їх необґрунтованість. Відповідачка зазначила, що 02.03.2019 вона не брала в кредит у «АІА Фінанс Груп» грошових коштів у сумі 6000,00 грн. та 1200,00 грн., представник якого взагалі не надав статут товариства, в якому було б зазначено про наявність дозволу Національного банку України на право видавати кредити у якості фінансової установи. Так, у порушення вимог Закону України «Про електронну комерцію», доданий до матеріалів справи кредитний договір не містить особистого підпису [PERSON] та взагалі посилання, на те, що вказаний договір підписаний за допомогою цифрового підпису, а тому такий кредитний договір не може тягнути за собою настання відповідних правових наслідків. Інші додатки до кредитного договору, на які посилається представник позивача, позичальником також не підписані, їх оригінали відповідачці передані не були, у зв`язку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору. Крім того, до спірного договору не додано графіку розрахунків за кредитним договору підписаного відповідачкою, а також графіку, сформованого після 02.03.2019. Представником позивача не надано належних доказів надсилання одноразового цифрового ідентифікатора саме на телефонний номер [PERSON] . Разом з тим, відповідачка звертає увагу, що у позовній заяві представником TOB «АІА Фінанс Груп» зазначено номер її мобільного телефону як « [NUMBER] », тоді як вона користується мобільним телефоном за номером мобільного оператора « [NUMBER] ». Представником позивача взагалі не надано відомостей щодо вручення [PERSON] , як споживачу, примірника електронного договору та додатків до нього, у спосіб, що дозволяв би встановити особу отримувача. Крім того, підписання електронного договору з використанням сторінки сервісу з надання онлайн позики, суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки у випадку, коли позикодавцем є юридична особа договір позики укладається у письмовій формі. Також є недоречними посилання представника позивача на обставини, викладені у рішенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області по справі № 583/1869/21, оскільки відсутні відомості про набрання зазначеним рішенням суду законної сили. Звертаючись з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором представник TOB «АІА Фінанс Груп» не надав належного розрахунку сум заборгованості за відсотками, пенею та іншими додатковими нарахуваннями. Представником позивача заявлена вимога про стягнення з [PERSON] відсотків у розмірі 96120 грн., що є несправедливою вимогою, оскільки їх сума більшим за суму тіла кредиту. Позивачка звертає увагу суду на те, що до спірних правовідносин неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки розміщені на офіційному сайті позивача Умови кредитного договору неодноразово змінювалися TOB «АІА Фінанс Груп» з 2019 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви договір у будь-якій редакціях, що є найбільш сприятливою для нього (а.с. 73-75). 26.10.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої вважав обставини, викладені відповідачкою у відзиві на позовну заяву, хибними та такими, що не відповідають дійсності. Представник позивача зазначає, що договір про надання кредиту № 1858569 від 02.03.2019 та договір про внесення змін (доповнень) до умов Договору про надання кредиту № 858569 від 02.03.2019 були укладені між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] з урахуванням положень чинного законодавства України. Відповідачка наведеними у відзиві на позовну заяву аргументами жодним чином не спростовує порядок укладення спірного договору та нормативне обґрунтування його належності. Зміст оферти зафіксовано з прив`язкою у часі, а її умови передбачають дію лише однієї редакції оферти одночасно. Оферта розміщена в публічному доступі і відповідачка має можливість ознайомитися з нею в будь-який час, заявка містить посилання на оферту і гіперпосилання на адресу її розміщення. Індивідуальна частина договору, як електронний документ, містить гіперпосилання саме на ту версію оферти, яку акцептовано відповідачкою. Всі істотні умови договору про надання кредиту № 1858569 від 02.03.2019 були наведені в індивідуальній частині договору, що складається з індивідуальної оферти та заявки відповідачки. Вказані обставини є відмінними від викладених у постановах Верховного Суду від 11.02.2015 у справі № 6-240цс14 та від11.03.2015 у справі № 6-16цс15, на правові позиції яких посилається [PERSON] . Представник позивача спростовує твердження відповідачки на належність їй номеру мобільного оператора, відмінного від зазначеного у позовній заяві, тим, що на момент укладання спірних договорів одним із фінансових номерів [PERSON] був саме номер мобільного телефону « [NUMBER] », що підтверджується інформацією з кредитного звіту відповідачки в АТ «УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ». Крім того, згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 29.06.2021 грошові кошти в сумі 6000,00 грн. та 1200,00 грн. були зараховані на банківський рахунок [PERSON] . Крім того у рішенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.07.2021 по справі № 583/1869/21, що набрало законної сили, встановлено, що саме [PERSON] підписувала договір про надання кредиту № 1858569 від 02.03.2019 та Договір про внесення змін (доповнень) до умов договору про надання кредиту № 1858569 від 02.03.2019. Твердження відповідачки про відсутність розрахунку позовних вимог не відповідає дійсності, спрямовані на навмисне спотворення фактів та введення суду в оману, оскільки в самій позовній заяві містяться всі необхідні формули, посилання на пункти спірних договорів та алгоритми розрахунків заборгованості. Щодо наявності у ТОВ «АІА Фінанс Груп» статусу фінансової установи, яка має право на надання фінансових послуг, зокрема надання фінансових кредитів, то така інформація є публічною та облікована в розділі «Документи» на веб-сайті ТОВ «АІА Фінанс Груп» за посиланням credit365.ua, на офіційному веб-сайті Національного банку України, а також в п. 8.8 Індивідуальної частини договору про надання кредиту № 1858569 від 02.03.2019. Також, представник позивача зазначає, що є безпідставними посилання відповідачки на те, що норми Закону України «Про електронну комерцію» не застосовуються до фізичних осіб, оскільки положення вказаного закону стосуються фізичної особи, яка пропонує товари, роботи, послуги з використанням ITC без реєстрації фізичною особою-підприємцем (а.с. 82-89). Представник позивача у судовому засіданні вимоги за позовом підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, її представник у судовому засіданні заперечував проти вимог позивача з викладених у відзиві на позовну заяву підстав. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 02.03.2019 між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 1858569 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, який підписано електронним цифровим підписом позивача та акцептовано відповідачкою шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором (а.с. 5-21). В п. 1.1 розділу III Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту зазначено, що кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених Договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника. Згідно п. 2.2 розділу III Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту сума кредиту та строк його повернення в межах, визначених договором, зазначається в заявці позичальника, що формується позичальником у власному Особистому кабінеті на підставі умов договору. Відповідно до п. 2.6 Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в день надання кредиту. Положеннями п. 2.10 Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, визначені згідно п. 2.8 Договору, в останній день строку користування Кредитом. Згідно індивідуальної пропозиції (Оферти) № 1858569 укладення договору про надання кредиту та паспорту споживчого кредиту, в якому міститься інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, підписаних [PERSON] 02.03.2019 електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором, сума кредиту становить 6000,00 грн, плата за користування кредитом складає 1899,00 грн., реальна річна процентна ставка за кредитом становить 385 %. Також, 02.03.2019 між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір № 1907369 про внесення змін (доповнень) до умов договору про надання кредиту та паспорту споживчого кредиту, за яким сума кредиту склала 1200,00 грн., плата за користування кредитом - 387,00 грн., реальна річна процентна ставка за кредитом становить 380 % (а.с. 29-40). Згідно інформації про підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором 02.03.2019 на номер мобільного телефону відповідачки [PERSON] « [NUMBER] » надійшли SMS-повідомлення, в яких вказано коди для підтвердження згоди з умовами договору 9832416 та 943849 (а.с. 92, 93). В довідці ПАТ КБ «ПриватБанк» від 29.06.2021 №20.1.0.0.0/7-210617/7693 зазначено, що на банківський рахунок [PERSON] [NUMBER] через платіжний сервіс банку LiqPay (CREDIT365VISA) 02.03.2019 було здійснено нарахування коштів в сумах 6000,00 грн та 1200,00 грн. (а.с. 42). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. В ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно вимог ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. В ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно вимог ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому сторонами погоджується розмір кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції, визначені Закон України «Про електронну комерцію». З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою [PERSON] здійснено відповідний алгоритм дій, спрямований на укладення кредитних договорів № 1858569 та № 1907369 від 02.03.2019, виконанням яких вона підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі необхідні умови, відповідно до вимог чинного законодавства України. Суд критично оцінює доводи представника відповідачки про неналежність їй номеру мобільного телефону, за яким була здійснена генерації та надсилання одноразового ідентифікатора, оскільки саме номер « [NUMBER] » вказаний [PERSON] в індивідуальних пропозиціях(Оферта) № 1858569 , № 1907369 укладення Договору про надання кредиту. Факт наявності у [PERSON] будь-яких інших номерів мобільних операторів не спростовує встановлених судом обставин. Посилання [PERSON] та її представника на те, що договори про надання кредиту від 02.03.2019 не підписані споживачкою електронним підписом, а тому правочин є не вчиненим та таким, що не породжує для відповідачки прав та обов`язків, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються фактом перерахунку ТОВ «АІА Фінанс Груп» на рахунок відповідачки 02.03.2019 коштів у розмірі 6000 грн. та 1200 грн. на виконання умов укладеного договору. Інших підстав перерахування таких коштів на рахунок [PERSON] перед судом не наведено. З наведеного вбачається, що посилання відповідачки на укладення кредитних договорів від 02.03.2019 з порушенням положень цивільного законодавства щодо обов`язковості письмової форми договору позики є безпідставними, оскільки дії сторін з укладення спірних кредитних договорів у формі електронного договору відповідають приписам ст.ст. 6, 627 ЦК України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». З матеріалів справи вбачається, що відповідачка допустила прострочення повернення кредит, в добровільному порядку отримані від позивача кредитні кошти не повернула, незважаючи на доведення до її відома ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» відповідної інформації щодо виконання зобов`язань за договором (а.с. 41). Таким чином, [PERSON] допустила неналежне виконання умов кредитного договору, який було укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» зазначених сум складових спірної заборгованості. Щодо вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, указаними правовими нормами передбачено право кредитора стягувати з позичальника, який своєчасно не повернув суму позики, відсотки з простроченої суми, розмір яких установлюється договором. У випадку, якщо сторони Договори не визначили таких умов та розмір відсотків, то кредитор має право на стягнення 3% річних простроченої суми. Згідно 7.4 розділу III Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту у випадку припинення дії, або закінчення строку дії договору сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. В п. 2.11 Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту зазначено, що починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом процентна ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1,5% від суми отриманого позичальником кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно з вказаним пунктом Договору виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування. Таким чином, укладений сторонами кредитний договір встановлює процентну ставку за користування Кредитом розмір 1,5 % від отриманого позичальником кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, а тому відповідачка, яка погодилася на укладення договору на умовах викладених у публічній оферті, повинна оплатити позивачу проценти за період прострочення згідно пункту 2.11 вказаного договору. Розрахунок заборгованості по процентами за користування кредитом, наданий позивачем, стороною відповідача не спростований, контррозрахунок суду не доведений, отже суд вважає, що до стягнення з відповідачки підлягають проценти за кредитним договором у розмірі 96120,00 грн. (6000,00 грн +1200,00 грн) х 1,5% х 890 днів - кількість днів простроченого зобов`язання. Крім того підлягають стягненню проценти за користування кредитом згідно Заявки 1899,00 грн та згідно Договору про внесення змін 387,00 грн., а всього 98406,00 грн. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позовних вимог. Питання щодо судових витрат підлягає вирішенню у порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved