Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Літинської селищної\~ради про\~визнання за нею права власності на земельну ділянку кадастровий номер 0522484600:06:002:0158, площею 0,2500га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована: [ADDRESS] , та земельну ділянку кадастровий номер 0522484600:06:002:0159, площею 0,3600га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: [ADDRESS] , після смерті, [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті позивачка [PERSON] оформила спадщину, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті мами залишилася спадщина, яка складається з земельних ділянок, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаним земельним ділянкам були присвоєні кадастрові номери, а саме: земельна ділянка, кадастровий номер 0522484600:06:002:0158, площею 0,2500га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована: [ADDRESS] ; земельна ділянка, кадастровий номер 0522484600:06:002:0159, площею 0,3600га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: [ADDRESS] . Коли вона звернулася в нотаріальну контору для оформлення спадщини на вище вказані земельні ділянки їй було відмовлено в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому, змушена звернутися до суду із даною позовною заявою, так як бажає отримати вище вказані земельні ділянки у власність. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області 22.12.2022 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 16.01.2023. Представник позивачки-адвокат Данилюк П.П. через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без участі позивачки та її представника, позов підтримує та просить його задовольнити, судові витрати просить залишити за позивачкою. До початку судового засідання від відповідача Літинської селищної ради через канцелярію суду надійшов лист, в якому просять справу розглядати без участі представника. Літинська селищна рада проти заявленого позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Згідно із ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи,\~що визнання\~відповідачем позову\~не суперечить\~закону,\~не порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд приймає\~визнання позову\~відповідачем та вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у даному судовому засіданні за наявними у справі доказами. З`ясувавши письмову думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з таких підстав. [PERSON] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого відділом ДРАЦС Літинського РУЮ Вінницької області 07.12.2011 (а.с.7). Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 21.02.2012 у справі №214/255/2012 встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , являється рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.8). [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.09.2022 (а.с.9). Рішенням №17 виконкому Малинівської сільської Ради народних депутатів від 17.03.1994 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства [PERSON] 0,61га по [ADDRESS] (так у документі), згідно архівного витягу з рішення (а.с.10). Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 26.04.2012 у справі №214/1185/12 встановлено факт, що: рішення Малинівської сільської ради, відповідно до якого земельна ділянка площею 0,61га, яка була передана у приватну власність [PERSON] , належать [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.30). Земельні ділянки площею 0,61га були передані у власність гр. [PERSON] в межах с. Малинівка в тому числі: 0,25га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в межах [ADDRESS] ; 0,36 га для ведення особистого селянського господарства в межах [ADDRESS] . Право установчі документи на земельні ділянки не виготовлялись, згідно довідки №1114 виданої Селищенсьмим старостинським округом 27.10.2022 (а.с.11). Вищевказаним земельним ділянкам були присвоєні кадастрові номери, а саме: земельна ділянка, кадастровий номер 0522484600:06:002:0158, площею 0,2500га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована: [ADDRESS] ; земельна ділянка, кадастровий номер 0522484600:06:002:0159, площею 0,3600га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована [ADDRESS] , згідно Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0700642782022, №НВ-3201349972022 (а.с.12-15). Листом Літинської державної нотаріальної контори №846/02-14 від 08.12.2022, роз`яснено щодо порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в якому зазначено, що в провадженні Літинської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №327/2012 до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , і до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] . У зв`язку із відсутністю документів, підтверджуючих право власності нерухоме майно, необхідних для оформлення спадщини, відсутні законні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , а тому позивачці відмовлено та рекомендовано звернутись за захистом свого права до суду, згідно ст. 16 ЦК України (а.с.17). Згідно зі\~ст. 14 Конституції України\~право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1\~статті 1218 ЦК України). Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.5\~ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення частина перша статті 1225 ЦК України). Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування( із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб(емфітевзис), право користування чужим майном (сервітут). Пунктом 23 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абз. 2 п.1\~розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). З правового аналізу зазначених вище положень ЗК України та статей 1218, 1225 ЦК України слідує, що в разі, якщо земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності, то спадкоємець в порядку спадкування набуває право власності на це майно. Державні акти на земельні ділянки спадкодавцем за життя не були виготовлені, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтв про право на спадщину на спірні земельні ділянки. Згідно п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до\~статті 1225 ЦК\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд вважає, що позивачкою беззаперечно доведено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , належало право власності на спірні земельні ділянки, яке увійшло до складу спадщини. В зв`язку з відсутністю державних актів на земельні ділянки, позивачка не може отримати свідоцтва про право на спадщину на спірні земельні ділянки в нотаріальному порядку, а тому, з метою захисту майнових прав позивачки, позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Розподіл судових витрат у справі, слід здійснити у порядку, визначеному ст.141 ЦПК України та, з урахуванням відповідної позиції позивачки, слід залишити за нею.

Outcome: approved