Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-01 00:00:00

Представник Військової частини [NUMBER] звернувся в суд до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою. Позов мотивовано тим, що Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині додається) від 26.02.2015 №45, старшого прапорщика [PERSON] призначеного наказом Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 23 лютого 2015 року №4пм на посаду техніка мостової роти військової частини [NUMBER] та з 26 лютого 2015 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види котлового забезпечення. Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 31.07.2014 року №143, старшого солдата [PERSON] , старшого водія автомобільного взводу автомобільної роти перевести із строкової військової служби на військову службу за контрактом та зарахувати на всі види забезпечення. Так, 30 квітня 2015 року на автодорозі Ковель - Жовква з вини військовослужбовців військової частини [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] і військовослужбовця цієї ж частини [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , які керували автомобілями УАЗ - 3909 з державними номерними знаками [NUMBER] і УАЗ 469 з номерними знаками [NUMBER] , відповідно, які на дату ДТП належали військовій частині [NUMBER] , була скоєнна дорожньо - транспортна пригода (далі ДТП) внаслідок якої пасажир автомобіля УАЗ 469 [PERSON] , під керуванням [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які перебувають у прямому наслідковому зв`язку з настанням його смерті. Вина відповідачів у скоєнні вищевказаного ДТП підтвержується ухвалою Сокальського районного суду від 24.06.2016 р. В якій вказано віповідно наказу командира військової частини [NUMBER] від 20.04.2015 року №103 «Про передислокацію автомобільної техніки», а саме в період з 22 по 30 квітня 2015 року посадовими особами військової частини [NUMBER] необхідно було отримати військову техніку у м. Івано-Франківськ та в два етапи доставити її до м.Червонограда. На виконання вимог вказаного наказу, 30 квітня 2015 року близько 11 год 00 хв. колона із 5 транспортних засобів виїхала із м.Львова до м.Червонограда під час якої [PERSON] керував автомобілем УАЗ 469 вжив незначну кількість алкоголю, а старший солдат [PERSON] керував автомобілем УАЗ - 3909, порушив правила дорожнього руху, що спричинило загибель потерпілого - [PERSON] . Згідно ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 24.06.2016 у справі №454/2375/15-к [PERSON] та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 415 КК. України у зв`язку з примиренням потерпілою. Відповідач [PERSON] та [PERSON] вчинив дорожньо-транспортну пригоду під час проходження військової служби за контрактом у військовій частині [NUMBER] . Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 14.11.2016 року № 253, старшого прапорщика [PERSON] , техніка мостової роти військової частини [NUMBER] , звільненого наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 21 вересня 2016 року №9к/с з військової служби у запас, та виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 31.01.2019 року № 23, старшого сержанта військової служби за контрактом [PERSON] , головного сержанта взводу автомобільної роти військової частини [NUMBER] , звільненого наказом командира військової частини [NUMBER] від 29.01.2019 року №5РС, з військової служби у запас, та виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Оскільки, на час скоєння пригоди автомобіль УАЗ-3909 з державними номерними знаками [NUMBER] і УАЗ 469 з номерними знаками [NUMBER] належали військовій частині [NUMBER] , не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, завдана ними шкода, а саме пасажир автомобіля УАЗ 469 [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які перебувають у прямому наслідковому зв`язку з настанням його смерті, була відшкодована Моторно (транспортним) страховим бюро України (МТСБУ). Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.03.2020 року у справі №914/15/20, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.07.2020 року, позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до військової частини [NUMBER] про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з регламентною виплатою задоволено повністю. Стягнуто з військової частини [NUMBER] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України МТСБУ) 100,000 грн. шкоди в порядку регресу та 1921,00 грн. витрат з оплати судового збору. а також 2881,50грн. судові витрати понесені військовою частиною на подання апеляційної скарги у Західний апеляційний господарський суд. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданому до суду позові вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] який про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання прибув, проти задоволення рішення не заперечив. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Ураховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30 квітня 2015 року на автодорозі Ковель - Жовква з вини військовослужбовців військової частини [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] і військовослужбовця цієї ж частини [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , які керували автомобілями УАЗ - 3909 з державними номерними знаками [NUMBER] і УАЗ 469 з номерними знаками [NUMBER] , відповідно, які на дату ДТП належали військовій частині [NUMBER] , була скоєнна дорожньо - транспортна пригода (далі ДТП) внаслідок якої пасажир автомобіля УАЗ 469 [PERSON] , під керуванням [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які перебувають у прямому наслідковому зв`язку з настанням його смерті. Згідно ухвали Сокальського районного суду Львівської області від 24.06.2016 у справі №454/2375/15-к [PERSON] та [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 415 КК. України у зв`язку з примиренням потерпілою. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 6 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно з п. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Статтею 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону, після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Як встановлено з матеріалів доданих до справи, вбачається, що пизавачем додано Платіжне доручення №79 від 28.08.2020 року в якому вбачається, що ним було перераховано суму в розмірі 100 000, 00 грн. на користь Моторно транспортного (страхового) бюро. Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині додається) від 26.02.2015 №45, старшого прапорщика [PERSON] призначеного наказом Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 23 лютого 2015 року №4пм на посаду техніка мостової роти військової частини [NUMBER] та з 26 лютого 2015 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види котлового забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині додається) від 31.07.2014 року №143, старшого солдата [PERSON] , старшого водія автомобільного взводу автомобільної роти перевести із строкової військової служби на військову службу за контрактом та зарахувати на всі види забезпечення. Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 14.11.2016 року № 253, старшого прапорщика [PERSON] , техніка мостової роти військової частини [NUMBER] , звільненого наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 21 вересня 2016 року №9к/с з військової служби у запас, та виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 31.01.2019 року № 23, старшого сержанта військової служби за контрактом [PERSON] , головного сержанта взводу автомобільної роти військової частини [NUMBER] , звільненого наказом командира військової частини [NUMBER] від 29.01.2019 року №5РС, з військової служби у запас, та виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.03.2020 року у справі №914/15/20, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.07.2020 року, позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до військової частини [NUMBER] про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з регламентною виплатою задоволено повністю. Стягнуто з військової частини [NUMBER] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України(МТСБУ) 100,000 грн. шкоди в порядку регресу та 1921,00 грн. витрат з оплати судового збору. а також 2881,50грн. судові витрати понесені військовою частиною на подання апеляційної скарги у Західний апеляційний господарський суд. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні в суд з позовом позивачем сплачено 2881 грн. 50 коп. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №0410001. А тому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2881 грн. 50 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved