Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 28.05.2008 року, вони зареєстрували шлюб з відповідачем у виконкомі Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про що складено відповідний актовий запис під № 10 та видано Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя у неї з відповідачем не складалося з причин відсутності взаємопорозуміння та поваги. Внаслідок вказаного у них склались різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Спільне господарство ними не ведеться. Зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме моїм інтересам. На підставі викладеного просить суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладений виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району, актовий запис № 10 від 28.05.2008 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що з позовними вимогами погоджується в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що з позовними вимогами погоджується в повному обсязі Судове засідання у справі було призначене на 18.01.2023 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2008 року виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в Книзі реєстрації шлюбів 28.05.2008 року зроблено відповідний актовий запис за №10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.05.2008 року серії [NUMBER] Від шлюбу у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] народилася донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується завіреною копією офіційного перекладу з чеської мови свідоцтва про народження. Як стверджує позивачка, спільне життя у неї з відповідачем не складалося з причин відсутності взаємопорозуміння та поваги. Внаслідок вказаного у них склались різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Спільне господарство ними не ведеться. Відповідно до ч. 1 ст. 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 496,20 грн. судового збору (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) та стягнути з відповідача на користь позивача 496,20 грн. судового збору за вимогу про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved