Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

До Шполянського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 10.09.2022 Шполянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), актовий запис №157. В обґрунтування позову зазначила, що 10.09.2022 вони з відповідачем уклали шлюб. Спільне життя із відповідачем не склалася, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки , які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає. Подружні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу суперечить її інтересам. Хоча неповнолітніх дітей у них немає, чоловік не бажає розірвати шлюб у добровільному порядку. 15.12.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, викладені у позовній заяві, та просила справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить справу розглядати без його участі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.09.2022 , про що зроблено актовий запис № 157, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 10.09.2022 Шполянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) . Після одруження прізвище дружини змінилося на [PERSON] (а.с.2). Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п.3. ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відомостей передбачених ч.2 ст. 110 СК України сторонами суду не повідомлено. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з`ясовано, що між сторонами немає згоди на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. Ураховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. У порядку ст. 113 СК України, яка передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, ураховуючи прохання позивача, суд поновлює останній дошлюбне прізвище [PERSON] . У позовній заяві позивач зазначила, що витрати зі сплати судового збору не бажає стягувати із відповідача. Ураховуючи принцип диспозитивності, закріплений у положеннях ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд залишає сплачений судовий збір на рахунок позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-113, ч.2ст. 114 СК України,

Outcome: approved