Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

23.09.2022 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив визнати незаконним і скасувати Наказ директора Коломийського медичного фахового коледжу імені І.Франка від 25.08.2022 року №14-к «Про звільнення [PERSON] з посади викладача дисципліни «Медсестринство у хірургії» в Коломийському медичному фаховому коледжі імені І.Франка»; поновити [PERSON] на посаді викладача дисципліни «Медсестринство у хірургії» в Коломийському медичному фаховому коледжі імені І.Франка» з 31.08.2022 року; стягнути з Коломийського медичного фахового коледжу імені І.Франка на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі та судові витрати покласти а відповідача. І. Позиція сторін у справі. Позивач свої вимоги мотивував тим, що він працював на посаді викладача дисципліни «Медсестринство у хірургії» в Коломийському медичному фаховому коледжі імені І.Франка», кваліфікаційна категорія «спеціаліст вищої категорії, педагогічне звання «викладач-методист». Наказом директора Коломийського медичного фахового коледжу імені І.Франка від 25.08.2022 року №14-к позивача звільнено з посади викладача дисципліни «Медсестринство у хірургії» 30.08.2022 року у зв`язку зі скороченням чисельності працівників на підставі п.1.ст.40 КЗпП України та на підставі наказу відповідача №10-к від 27.06.2022 року «Про скорочення чисельності працівників». Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки його було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема статтей 42, 43, 49-2 КЗпП України. Відповідач не дотримався встановленого порядку звільнення щодо нього, не повідомив його про наступне звільнення не пізніше ніж за два місяці, не врахував переважне право працівника на залишення на роботі, звільнення відбулося без відповідного погодження із профспілковим комітетом, згода або обгрунтована відмова в наданні згоди якого є обов`язковою. Крім того, відповідач не ознайомив позивача з документами, на підставі яких відбулося його звільнення. Позивач вважає, що наказ про звільнення є незаконним, а тому просив його скасувати і поновити його на роботі. На підставі вимог ст.235 КЗпП позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.08.2022 тобто до дня поновлення на роботі. 18.10.2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с.27-30), в якому він просить відмовити в задоволені позову. Свою позицію мотивував тим, що 28.06.2022 року позивачу було запропоновано отримати попередження про майбутнє звільнення з 30.08.2022 рік у зв`язку із скороченням чисельності працівників, в якому також зазначалося, що у Коледжі відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані позивачу для працевлаштування (вакантні посади відсутні і на даний час) . однак позивач відмовився отримати попередження, про що 29.06 2022 року було складено відповідний акт. В цей же день електронною поштою дане попередження було направлено позивачу та відправлено рекомендованим листом на його адресу через поштове відділення Укрпошти. Щодо переважного права залишення на роботі позивача відповідач зазначив, що позивач не мав такого права, оскільки є викладачем хірургії вищої категорії, закінчив Івано-Франківський медичний інститут в 1984 році, спеціальність лікувальна справа, кваліфікація лікар-лікувальник, проходження інтернатури по спеціальності хірургія, досвіду практичної роботи хірургом не має, є пенсіонером. Є співавтором двох посібників, якими не користуються студенти фахових медичних коледжів. Натомість інші викладачі хірургічних дисциплін [PERSON] та [PERSON] мали більший досвід практичної діяльності за спеціальністю, [PERSON] має на утриманні двох малолітніх дітей, а [PERSON] є головою профспілки з 2005 року, та були визнані такими, що мають переважне право залишення на роботі. Щодо посилання позивача на порушення вимог ст.43 КЗпП вважає недоречним, оскільки ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану норми ст.43 КЗпП, яка передбачає звільнення працівника у зв`язку із скороченням чисельності працівників за попередньою згодою профспілкового комітету, не застосовуються, окрім звільнення працівника обраного до профспілкових органів. Позивач не є членом виборного профспілкового органу. 24.10.2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив з додатками (а.с.82-85), в якій він наполягає на задоволені позову та додає, що зазначений відповідачем факт про намагання вручити йому попередження про майбутнє звільнення 28.06.2022 та відмова його отримати, про що складений акт від 29.06.2022 не відповідає дійсності. Додав, що інспектор по кадрам йому не надавала попередження для ознайомлення, а [PERSON] , за участі якого було складено акт про відмову в отриманні попередження, є зацікавленою особою. Крім того, в акті не вказана причина відмови, а сам акт складено наступного дня після надання попередження на ознайомлення, як вказує відповідач. Вважає, що даний акт сфабрикований відповідачем. Крім того, на поштову адресу він вказане попередження про майбутнє звільнення не отримував. Крім того, відповідач не довів до відома працівників коледжу та зокрема позивача про наказ відповідача №10-к від 27.06.2022 року «Про скорочення чисельності працівників» та підстави для його прийняття. Крім того, незважаючи на дію ст.5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» про незастосування на період дії воєнного стану норми ст.43 КЗпП, відповідач направив подання до Голови профспілкового комітету для отримання згоди на звільнення працівників, однак розгляд подання відбувся без участі позивача, тобто в порушення вимог законодавства. Щодо переважного права залишення на роботі позивача, останній зауважив, що відповідачем не взято до уваги що він є викладачем вищої категорії, йому присвоєно педагогічне звання «викладач-методист» (чого немає у [PERSON] та [PERSON] ), стаж педагогічної роботи 37 років (що суттєво вищий ніж у вищевказаних осіб), є співавтором 4 підручників, автором методичної розробки, стаж практикуючого хірурга 7 років. Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. На думку позивача, з метою забезпечення права громадян на працю та забезпечення зайнятості у Коледжі, на виконання вимог п.2.7 Колективного договору, керівництво могло віддати ставку молодому фахівцю [PERSON] , а решту годин розподілити між ним та [PERSON] , проте було прийнято рішення про звільнення позивача. 08.12.2022 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив з додатками (а.с.131-134), в яких відповідач наполягав на відмові в позові з підстав, що зазначеним ним у відзиві на позовну заяву. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Шунтов О.М. позовні вимоги підтримали повністю та просили задовільнити з підстав зазначених в позові та відповіді на відзив. Позивач додав, що вважає своє звільнення незаконним, здійснене директором з особистих мотивів. Ані 28 ані 29 червня 2022 року його не попереджали про майбутнє звільнення. Вважає, що вибір саме його на скорочення відбувся з порушенням процедури та без врахування його стажу та досягнень. Крім того, зауважив, що рішення директора про зупинення дії п.2.8 Колективного договору від 11.04.2022 та надання на це згоди голови профспілки не було доведено до відома трудового колективу, що також порушує права працівників. Представник відповідача адвокат Прозорова О.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в позові з підстав зазначених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. 26.09.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні на 24.10.2022 року. Одночасно з відкриттям провадження у справі суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів, а саме витребувано у відповідача наказ, на підставі якого відбулося скорочення чисельності штату або працівників; повідомлення [PERSON] про наступне вивільнення; штатний розпис до та після скорочення чисельності або штату працівників; згода профспілкового комітету на звільнення [PERSON] ; довідку про середньоденну заробітну плату [PERSON] за два останні місяці роботи. (а.с.21-22). 24.10.2022 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів, а саме витребувано у АТ «Укрпошта» ВПЗ Коломия №3 інформацію щодо поштового відправлення №7820323533701 щодо вручення або невручення відправлення адресату [PERSON] (а.с.103-104) ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] (а.с.6) З 1985 року [PERSON] працював в Коломийському медичному фаховому коледжі імені І.Франка ( далі - Коледж) на посаді викладача дисципліни «Медсестринство в хірургії», має кваліфікаційну категорію «викладач вищої категорії» з 2001 року, та «спеціаліст вищої категорії» з 2006 року, йому присвоєне педагогічне звання «Викладач-методист» з 2016 року, які він регулярно підтверджував та в останнє в 2021 році підтвердив відповідність кваліфікаційній категорії «спеціаліст вищої категорії» та педагогічному званню «викладач-методист», має стаж педагогічної роботи 37 років, з 1985 року викладач хірургії, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача та довідкою старшого інспектора з кадрів. (а.с.8-10, 42). [PERSON] викладач хірургічних дисциплін, а саме «Медсестринство в хірургії». В 2021-2022 навчальному році педагогічне навантаження викладача хірургії [PERSON] з дисципліни «Медсестринство в хірургії» становить 336 годин, в 2022-2023 навчальному році кількість годин педагогічного навантаження з цієї дисципліни становить 620 годин. Окрім позивача викладачами хірургії в коледжі були [PERSON] та [PERSON] (а.с.40-42) З 1984 по 1985 [PERSON] працював на посаді лікаря-інтерна по хірургії в Бердичевській центральній міській лікарні Житомирської області, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача (а.с.156) Відповідно до довідки КНП «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської міської ради від 14.11.2022 №172 [PERSON] працював на посаді лікаря-хірурга по замісництву з оплатою за фактично відпрацьований час в межах не більше 0,5 ставки з 1986 року по 1989 рік у Коломийській центральній лікарні (а.с.157) Отже судом встановлено, що позивач має стаж практикуючого хірурга 7 років. Крім того, судом встановлено, що позивач є співавтором посібників «Методика та техніка виконання катетеризації периферичних та центральних судин», «Застосування кровозамінників та препаратів крові при гіповолемічному стані у хірургічних хворих», «Основи хірургічної практики», «Гемотрансфузія та визначення групової належності крові і резус фактора», «Актуальні аспекти та особливості проведення інфузійно-трансфузійної терапії в роботі медичних сестер» (а.с.43-47, 89-94) Наказом директора Коломийського медичного фахового коледжу імені І.Франка Васкула В.П. від 25.08.2022 року №14-к у зв`язку зі скороченням чисельності працівників на підставі п.1.ст.40 КЗпП України та на підставі наказу директора №10-к від 27.06.2022 року «Про скорочення чисельності працівників» позивача звільнено з посади викладача дисципліни «Медсестринство у хірургії» 30.08.2022 року з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку та з виплатою грошової компенсації за 14 днів відпустки. З даним наказом позивач ознайомився, отримав його копію, про що свідчить особистий підпис позивача без зазначення дати ознайомлення та отримання копії наказу (а.с. 11, 56). Судом встановлено, що 06.06.2022 року директор Коледжу Васкул В.П. звернувся до Голови профспілкового комітету Коледжу [PERSON].

Outcome: approved