Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

ТОВ «ФК «Дінеро» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 20.02.2019 у розмірі 14350,00 грн та судових витрат у розмірі 2481,00 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.02.2019 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] був укладений договір позики AG7155472 (номер у ІТ системі L2051242) за допомогою дистанційних засобів. Договір позики, укладений між Сторонами, складається зі Спеціальних умов Договору позики та Загальних умов Договору позики, а також будь - яких змін або доповнень до них. Сторони, висловлюючи свою згоду вільно, без помилки, шахрайства чи примусу, уклали цей Договір позики та домовилися про Умови Договору позики. ТОВ «ФК «Дінеро» на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 10000,00 грн строком до 22.03.2019, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами передбаченими у Спеціальних умовах Договору позики №АG7155472. Вказують, що спеціальні умови договору укладаються дистанційно, що має юридичну силу без будь якого підпису на папері. Спеціальні умови договору позики виконуються сторонами відповідно до загальних умов договору позики. Посилаються на те, що ТОВ «ФК «Дінеро» свої зобов`язання за договором позики виконало у повному обсязі, а саме надало кошти в обумовленій сумі відповідачу, який, у свою чергу, своїх зобов`язань по поверненню грошових коштів не виконує. У зв`язку з чим, наявна заборгованість за позичальником у розмірі 14350,00 грн. Ухвалою судді від 18.08.2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 13.09.2022 від представника відповідача - адвоката Переверзєва О.О. надійшов відзив на позов в якому вказує, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі. Ніколи не укладала ні письмових, ні електронних договорів з позивачем, коштів від позивача не отримувала (а.с. 62-64). Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.02.2019 року між ТОВ «ФК «Дінеро» та [PERSON] було укладено договір позики AG7155472 за допомогою дистанційних засобів. Договір позики, укладений між сторонами, складається зі спеціальних умов договору позики та загальних умов договору позики, а також будь яких змін або доповнень до них. Сторони, висловлюючи свою згоду вільно, без помилки, шахрайства чи примусу, уклали даний договір позики та домовилися про умови договору позики: сума позики 10000 грн., штраф 1950,00 грн, пеня, якщо є 1,5%, дата виплати:22.03.2019 (а.с.5-24) Шляхом введення коду підтвердження, який надіслано позикодавцем на номер телефону позичальника [PERSON] , остання підписала та прийняла пропозицію та підтвердила укладення Договору на основі Загальних умов позики згідно норм Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.31). ТОВ «ФК «Дінеро» свої зобов`язання за договором позики виконало у повному обсязі, а саме надало кошти в обумовленій сумі - Платіж №132871325 (а.с.32). Внаслідок невиконання своїх зобов`язань по поверненню грошових коштів утворилась заборгованість за позичальником у розмірі 14350,00 грн.(а.с.25-29). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Аналізуючи наведені норми та сукупність досліджених у справі доказів, суд дійшов висновку, що позивач ТОВ «ФК «Дінеро» зобов`язання за Договором позики AG7155472 від 20.02.2019 року перед відповідачем виконало, а саме перерахувало на рахунок відповідача 10000,00 грн. У свою чергу в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобов`язання своєчасно не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 14350,00 грн, а тому позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором позики AG7155472 від 20.02.2019 року. Відповідачем та його представником не надано належних і допустимих доказів на спростування укладання з ТОВ «ФК «Дінеро» договору позики, в тому числі не спростовано факту, що відповідач не отримувала грошових коштів від ТОВ «ФК «Дінеро», внаслідок укладання договору позики. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором позики AG7155472 від 20.02.2019 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 2481,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved