Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

У січні 2022 року представник позивача Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батько дитини [PERSON] помер [INFO] . Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 17.10.2019 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно повідомлення старости Сквирської міської ради від 11.01.2022 року на території села Буки Білоцерківського району Київської області виявлено малолітню дитину, яка залишилася без батьківського піклування. Відповідно до повідомлення [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Відповідачка [PERSON] самоухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її здоров`ям, не забезпечує дитину речами першої необхідності, продуктами харчування. Відповідачка зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, а тому часто залишає малолітню дитину без догляду. При обстеженні 11.01.2022 року умов проживання встановлено, що приміщення на праві приватної власності належить [PERSON] , [INFO] . Зі слів власника в будинку також проживають: [PERSON] , який є сином власника та співмешканцем [PERSON] ; [PERSON] , [INFO] , син власника, має 2 групу інвалідності; [PERSON] , співмешканка [PERSON] ; [PERSON] . На час проведення обстеження в будинку не прибрано, холодно, брудні, речі розкидані по підлозі. Будинок облаштований пічним опаленням, однак відсутній достатній запас вугілля та дров для опалення. В дитини відсутні речі першої необхідності, продукти харчування. З`ясовано, що [PERSON] 10 січня 2022 року зранку пішла з дому, залишивши дитину і до 12 години 11 січня 2022 року так і не з`явилась. [PERSON] виглядав занедбаним. Було видно, що дитину давно не мили, не переодягали. На одязі та тілі дитини було виявлено засохлі випорожнення. На вигляд дитина виглядала хворобливою через нежить та кашель. Відповідачка не працює, зловживає спиртними напоями, приводить до помешкання сторонніх осіб, неналежно виконує батьківські обов`язки, оскільки залишає малолітню дитину саму. Може не ночувати вдома по кілька ночей підряд. [PERSON] не має змоги наглядати за малолітньою дитиною, оскільки обмежений в самостійному пересуванні, а син [PERSON] має 2 групу інвалідності. На сьогоднішній день в судовому порядку розглядається питання щодо визнання його недієздатним, оскільки він агресивний та може нести небезпеку для дитини. Виходячи з викладеного вище, враховуючи, що малолітня дитина 2- х років залишилась без батьківського піклування, у зв`язку з погіршенням погодних умов, суттєве зниження температури, 11.01.2022 року Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради звернулась до органу опіки і піклування з клопотанням про негайне відібрання дитини у зв`язку з виникненням загрози життю та здоров`ю дитини. 11.01.2022 року здійснено оцінку потреб особи, про що складено відповідний акт та акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, [PERSON] , які додані до клопотання. Того ж дня орган опіки і піклування виніс рішення про негайне відібрання дитини, у зв`язку з виникненням загрози життю та здоров`ю дитини, який затверджено рішенням виконавчого комітету № 1 від 11.01.2022 року «Про невідкладне відібрання дитини». 11.01.2022 року [PERSON] , [INFO] , поміщено до дитячого відділяння КНП СМР «СМЦЛ». Того ж дня про факт відібрання дитини в телефонному режимі проінформовано бабусю [PERSON] та запропоновано їй передати дитину на виховання, однак бабуся відмовилась забирати дитину до себе, мотивуючи тим, що вже опікується 4 малолітніми онуками. З урахуванням наведеного, представник позивача просить суд: Позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) матері, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Накласти заборону на відчуження житла закріпленого за малолітнім за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Сквирської міської ради Київської області Сосонович Ірина Олександрівна в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 43). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення та розписки про отримання повістки (а. с. 28, 42), про причини неявки до суду не повідомила, правом на подання відзиву не скористалася. Письмових заяв чи клопотань не надала. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення (а. с. 29, 34), про причини неявки до суду не повідомив. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. ст. 223,247 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO], є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с. 6). Батько дитини [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , видано Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 389 (а. с. 7). Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 17.10.2019 року [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Над малолітніми встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] , [INFO]. Також стягнуто аліменти на утримання дітей (а. с. 36-39). Згідно повідомлення старости Сквирської міської ради від 11.01.2022 року на території села Буки Білоцерківського району Київської області виявлено малолітню дитину, яка залишилася без батьківського піклування (а. с. 8). З Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 11 січня 2022 року вбачається, що в будинку не прибрано, холодно, брудні речі розкидані по підлозі, в дитини відсутні речі першої необхідності, продукти харчування, дитина занедбана, хвора (а. с. 9-12). Рішенням виконавчого комітету Сквирської міської ради від 11.01.2022 року №1/1 «Про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] » вирішено негайно відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , з позбавленням її батьківських прав. Для подальшого влаштування малолітнього до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» (а. с. 21). 11.01.2022 року малолітнього [PERSON] , [INFO], поміщено до дитячого відділення КНП СМР «СМЦЛ», що підтверджується Актом про факт передачі дитини (а. с. 22). З рішення Сквирської міської ради від 11 січня 2022 року вбачається, що відповідачка [PERSON] не створила належних умов для виховання та утримання малолітньої дитини, не здійснює нагляд, зловживає спиртними напоями, залишає дитину без нагляду, що загрожує життю та здоров`ю дитини, а тому доцільно позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] (а. с. 21). За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавиться станом здоров`я дитини, не бере участь у вихованні та матеріальному утриманні, свідомо ухиляється від спілкування з сином. [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, залишає дитину без догляду. У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Статтею 151 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. У статті 155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч. 1, 2 ст. 157 СК України). Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Частинами 2 та 3 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). На підставі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Оскільки відповідачка не виявляє щодо дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню та утриманню, суд вважає за доцільне відповідно до вимоги п.2 ч.1 ст.164 СК України позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав, щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Оскільки судом встановлено, що відповідачка ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини, піклуванням про її всебічний розвиток, про стан здоров`я не займається, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо сина, а тому на підставі вимог ч. 1 ст. 183 та ст. 166 СК України суд стягує з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Також на підставі вимог ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд вважає за необхідне заборонити відчуження житла закріпленого за малолітнім за адресою: [ADDRESS] , до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави у розмірі 2977,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved