Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

До Франківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява [PERSON] (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та на її утримання, як дружини з якою проживає дитина в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку. Позивач обґрунтовує підставність позову тим, що дитина не досягла віку трьох років, проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, хоча є фінансово спроможним, офіційно працевлаштованим, а вона самостійно не може забезпечити належний рівень життя та розвитку дитини, оскільки не працює, а здійснює догляд за дитиною. Відзив на позов не подано. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 17.11.2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 16.12.2022 року. 16.12.2022 року розгляд справи відкладено на 03.01.2023 року. 03.01.2023 року в судове засідання сторони не з`явилися, в матеріалах справи наявні клопотання позивача та відповідача про розгляд справи за їхньої відсутності та зазначили, що позов підтримують, просять такий задовольнити, відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 квітня 2019 року, який зареєстровано Врадіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.04.2019 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.02.2020 року Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Встановлено, що малолітня донька сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її матеріальному утриманні. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач визнав позов повністю. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.141 Сімейного кодексу України (далі -СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом враховано матеріальне становище позивача та відповідача, встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, належних та допустимих доказів про обтяження турботами щодо утримання інших осіб не надано, являючись батьком малолітньої дитини, зобов`язаний утримувати її до повноліття. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Крім цього, суд звертає увагу, що право обирати спосіб стягнення аліментів визначено законодавцем за одержувачем аліментів, тоді як позивач визначила такий спосіб у частці від доходу відповідача. З урахуванням встановлених судом обставин, а також обставин передбачених ч. 1 ст. 182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, суд вважає, що відповідач спроможний виплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін. Також суд вважає, що відповідач спроможний надавати утримання позивачеві як дружині з якою проживає їхня спільна донька у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, виходячи з наступних міркувань. За твердженням позивача, яке відповідачем визнавалось, сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Водночас суд звертає увагу, що ст. 84 СК України закріплює право на одержання матеріальної допомоги до досягнення дитиною трирічного віку саме за дружиною, жінкою, а не за одним з батьків, з яким залишилась проживати дитина. На переконання суду, таке рішення законодавця пояснюється тим, що до досягнення дитиною трирічного віку саме жінка, як матір, перебуває у більш слабкому, більш уразливому становищі, що покладає на батька дитини додатковий обов`язок щодо надання такій жінці матеріальної допомоги. Вирішуючи питання про розмір допомоги, суд виходить з того, що заявлений позивачем розмір аліментів не суперечить вимогам чинного законодавства, відповідає вимогам розумності та справедливості та сукупний розмір аліментів не буде перевищувати половини доходу відповідача, який визнав позов, при цьому, 27 січня 2023 року спільній дитині сторін має виповнитись три роки, що є наслідком припинення такого зобов`язання. За таких обставин суд задовольняє позов повністю. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Виходячи з вимог ст. 430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved