Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи свої вимоги тим, що з 28.12.2022 року вона та [PERSON] припинили перебувати у фактичних шлюбних відносинах та проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [PERSON] забрав деякі свої речі та переїхав жити в інше місце. Починаючи з кінця минулого року її життя стало нестерпним, так як [PERSON] почав систематично приходити за місцем її проживання та на місце її роботи і проявляти стосовно неї безпідставну агресію, цькування, погрожувати, психологічно тиснути; виражатися на її адресу нецензурною лайкою; вживати алкогольні напої та наркотичні засоби, вести аморальний спосіб життя, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне, так і фізичне домашнє насильство (побої, шарпання, штовхання, стусани) стосовно неї. Починаючи з середини 2022 року, сварки між нею та [PERSON] були систематичними, проте, не всі зафіксовані у встановленому чинним законодавством порядку. Серед зафіксованих проявів домашнього насильства з боку [PERSON] є її звернення зареєстровані до ЄО, за якими було складено 5 адміністративних протоколів та направлено до Балтського районного суду Одеської області. Крім того, працівниками поліції було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, а Балтським районним судом Одеської області було притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Так, [PERSON] продовжує і далі систематично проявляти безпідставні прояви агресії щодо заявниці. Це проявляється у наступному: [PERSON] почав виганяти заявницю з її місця проживання, яке належить їй на праві власності; перешкоджає користуванню не тільки житловим приміщенням, а ще й її речами (відібрав телефон, сумочку, ноутбук, домашній кінотеатр); він забороняє їй працювати, змушує звільнитися з останнього місця роботи; він не надавав коштів на утримання сім`ї; він забороняє їй спілкуватися з родичами, сусідами та подругами; він в присутності свідків завдавав їй фізичного болю, що не спричинило тілесних ушкоджень та погрожував їй фізичною розправою і залякував. Отже, всі вищевказані дії з боку [PERSON] по відношенню до неї мають ознаки домашнього насильства різних форм. На підставі викладеного заявниця просила видати обмежувальний припис на строк 6 місяців стосовно [PERSON] , яким заборонити останньому, наближатись на 100 метрів до місця проживання та місця роботи заявниці; заборонити останньому особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею та вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб. В судовому засіданні заявниця заяву підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на те, що домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно неї так і продовжується, співмешканець вживає наркотичні засоби і дуже змінився, вона його боїться і просить видати обмежувальний припис. Заінтересована особа\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, про що свідчить довідка про доставку смс-повідомлення, яке міститься в матеріалах справи, в зв`язку з чим згідно ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України суд розглянув справу про видачу обмежувального припису у відсутності заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи та її вирішення по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за однією адресою не проживають. Заявниця стверджує, що на даний час [PERSON] вчиняє психологічне насильство в сім`ї проти неї. З даного приводу вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів (поліції). Заявник також стверджує, що наявні усі передбачені законом підстави для вжиття відносно нього обмежувального припису. Як наголошує п.п. 3, 6, 7, 8 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. За змістом ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~26\~ЗУ «Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству» рішення\~про видачу\~обмежувального припису\~або про\~відмову у\~видачі обмежувального\~припису приймається\~на підставі\~оцінки ризиків\~(оцінювання\~вірогідності продовження\~чи повторного\~вчинення домашнього\~насильства,\~настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). У постанові Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. З урахуванням наведеного, в контексті встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що між [PERSON] та [PERSON] дійсно склалися неприязні стосунки, що не було спростовано в процесі розгляду справи. Заявниця на підтвердження своїх вимог надала до суду постанову Балтського районного суду Одеської області від 11.01.2023 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень за 5 фактами вчинення домашнього насильства як психологічного так і фізичного харектеру. Після винесення постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, заявниця повторно зверталася до відділення поліції за фактом вчинення відносно неї [PERSON] домашнього насильства, про що свідчить роздруківка з АРМОР, з якої вбачається, що [PERSON] її ображає, погрожує фізичною розправою, плюється та дії, які свідчать про її переслідування. Проаналізувавши наведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що надані заявницею докази є достатніми для підтвердження існування юридичних фактів, з якими ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» пов`язує можливість видачі обмежувального припису, оскільки містять об`єктивні дані вважати наявними факти можливого вчинення [PERSON] дій, передбачених ст. 1 цього Закону. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved