Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 20.12.2022 року позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану майнову шкоду в сумі 444 397 (чотириста сорок чотири тисячі триста дев`яносто сім) гривень 44 копійки, 4 443 (чотири тисячі чотириста сорок три) гривні 97 копійок сплаченого судового збору, 7\~000 (сім тисяч) гривень 97 копійок витрат на оплату послуг експерта. Під час розгляду справи, до закінчення судових дебатів представником позивача подано заяву про стягнення з відповідача судових витрат та зазначено, що докази на підтвердження витрат, понесених позивачем, а також їх розміру будуть надані до суду в строк, визначений ч. 8\~ст. 141 ЦПК України. Таким чином, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази на підтвердження частини з понесених позивачем судових витрат, у вищевказаному рішенні судом було вирішено лише питання щодо розподілу судових витрат в частині судового збору та витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, питання щодо розподілу інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, вирішено не було. 26.12.2022 року представник позивача - адвокат Гирич О.В. - звернувся до суду із заявою про стягнення витрат, пов`язаних\~з розглядом\~справи, в сумі 94\~304, 11 грн., з яких 4\~443, 97 грн. судовий збір за подання позовної заяви, 420, 40 грн. судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу від 28.10.2020 року, 7\~000 витрат, пов`язаних із залученням експерта Холодцова Д.В. та проведенням судової експертизи, 38\~000, 00 грн. витрат, понесених позивачем, та які він ще повинен понести, на професійну правову допомогу, пов`язані з розглядом справи № 453/547/19, 44\~439, 74 грн. гонорару. Просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивача на користь відповідача вищезазначені судові витрати. Судове засідання з розгляду сказаного клопотання було призначено на 26.12.2022 року та відкладалось на 04.01.2023 року. В судове засідання 04.01.2023 року представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача адвокат Шимко А.О. в судовому засіданні 04.01.2023 року проти заяви представника позивача заперечив. Зокрема, послався на те, що судом у рішенні від 20.12.2022 року вже вирішено питання розподілу витрат, пов`язаних із сплатою судового збору за подання позовної заяви, та витрат, пов`язаних з проведенням експертизи. Щодо судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу від 28.10.2020 року, то, як зазначає представник відповідача, розподіл таких є повноваженням суду апеляційної інстанції, так само як і витрат на правову допомогу, надану на стадії апеляційного оскарження ухвали. Витрати на професійну правову допомогу, як зазначає позивач, задоволенню не підлягають, оскільки з Акту № 1 прийняття-передачі наданих робіт № 1 від 23.12.2022 року неможливо оцінити їх необхідність. Відсутність у зазначеному акті деталізації кількості годин, витрачених, зокрема, на дорогу, очікування, участь в судових засіданнях унеможливлює надання стороною відповідача контррозрахунку таких витрат. Посилається також на те, що ознайомлення з матеріалами справи про притягнення до адміністративної відповідальності у справі № 307/2724/18 не може бути включене до складу витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги в іншій справі. На підставі викладеного просить в задоволенні заяви відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача в судовому засіданні, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов такого висновку. Відповідно до\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 20.12.2022 року позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану майнову шкоду в сумі 444 397 (чотириста сорок чотири тисячі триста дев`яносто сім) гривень 44 копійки, 4 443 (чотири тисячі чотириста сорок три) гривні 97 копійок сплаченого судового збору, 7\~000 (сім тисяч) гривень 97 копійок витрат на оплату послуг експерта. Під час розгляду справи, до закінчення судових дебатів представником позивача подано заяву про стягнення з відповідача судових витрат та зазначено, що докази на підтвердження витрат, понесених позивачем, а також їх розміру будуть надані до суду в строк, визначений ч. 8\~ст. 141 ЦПК України. Згідно положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, а також витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено судом, питання розподілу витрат, пов`язаних із сплатою судового збору, вирішено судом в рішенні від 20.12.2022 року у справі № 453/547/19, зокрема, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] 4 443 (чотири тисячі чотириста сорок три) гривні 97 копійок сплаченого за подання позовної заяви судового збору. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як передбачено ч. 4 та 5\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Згідно із\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнта. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини справи. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, п. 269). Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до Договору про надання правової допомоги № б/н від 15.01.2019 року, укладеного між клієнтом [PERSON] та адвокатом Гирич Олегом Васильовичем, адвокат прийняв доручення клієнта представляти його інтереси під час здійснення цивільного судочинства у справах, учасником (стороною) яких є клієнт. Згідно з Додатком № 1 до Договору про надання правової допомоги № б/н від 15.01.2019 року, сторони домовились, що гонорар адвоката встановлюється у розмірі 10% від вартості ціни позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (п. 1), додаткові витрати, понесені адвокатом під час надання правової допомоги в суді першої та апеляційної інстанцій, підтверджуються Актом прийняття-передачі наданих послуг (п. 2). Згідно з Актом прийняття-передачі наданих послуг від 23.12.2022 року, адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги: 1.Ознайомлення з матеріалами адміністративної справи № 307/2724/18 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП в Тячівському районному суді Закарпатської області та витрати на поїздку з м. Дрогобича до м. Тячів вартість 3\~000, 00 грн.; 2.Замовлення судової автотоварознавчої експертизи, укладення договору про надання експертних послуг № 1/10/18 від 25.10.2018 року - вартість 2\~500, 00 грн.; 3.Підготовка (надіслання [PERSON] повідомлення) та участь у проведенні судової автотоварознавчої експертизи - вартість 2\~000, 00 грн.; 4.Підготовка процесуальних документів по справі (адвокатських запитів, позовної заяви з додатками, про приєднання письмових доказів) - вартість 6\~000, 00 грн.; 5.Проїзд та участь у судових засіданнях в Сколівському районному суді - вартість 15\~000, 00 грн.; 6.Ознайомлення з матеріалами справи 16.10.2020 року після надання висновку експерта Шатковського А.Ю. № 271 від 10.09.2020 року - вартість 2\~500, 00 грн.; 7.Написання апеляційної скарги на ухвалу Сколівського районного суду від 28.10.2020 року про призначення додаткової судової автотоварознавчої експертизи - вартість 4\~000, 00 грн.; 8.Проїзд та участь в судовому засіданні 12.07.2021 року в Львівському апеляційному суді - вартість 3\~000, 00 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 38\~000, 00 грн. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 06 від 23.12.2022 року адвокатом Гирич О.І прийнято від [PERSON] 20\~000, 00 грн., підстава Договір про надання правової допомоги № б/н від 15.01.2019 року, Додаток № 1 від 15.01.2019 року, Актом № 1 від 23.12.2022 року. Оцінюючи вищевказані докази, зокрема, Акт прийняття-передачі наданих послуг від 23.12.2022 року на предмет реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру, суд зазначає, що з огляду на відсутність детального опису часу, витраченого на проїзд та часу, витраченого безпосередньо на участь в судових засіданнях, а також відсутність доказів на підтвердження розміру витрат на проїзд, суд зазначає, що вимогам щодо розумності, реальності та обґрунтованості витрат на професійну правничу допомогу відповідає 22\~500, 00 (двадцять дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, безпосередньо пов`язаних з розглядом справи, зокрема,\~пов`язаних\~з замовленням судової автотоварознавчої експертизи, укладенням договору про надання експертних послуг № 1/10/18 від 25.10.2018 року, підготовкою та участю у проведенні судової автотоварознавчої експертизи, підготовкою процесуальних документів по справі в суді першої та апеляційної інстанцій, проїздом та участю у судових засіданнях в Сколівському районному суді та у Львівському апеляційному суді, ознайомленням з матеріалами справи 16.10.2020 року після надання висновку експерта Шатковського А.Ю. № 271 від 10.09.2020 року. Щодо витрат на ознайомлення з матеріалами адміністративної справи № 307/2724/18 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП в Тячівському районному суді та витрати на поїздку з м. Дрогобича до м. Тячів, то, на думку суду, такі не відповідають критерію необхідності, а відтак, задоволенню не підлягають. При цьому, суд зазначає, про те, що у відповідача та його представника була об`єктивна можливість отримати постанову Тячівського районного суду Закарпатської області у справі № 307/2724/18 в інший спосіб, не несучи відповідних витрат, пов`язаних із поїздкою до м. Тячів. Щодо гонорару в сумі 44\~439, 74 грн., який представник позивача просить стягнути з відповідача у справі, то суд зазначає таке. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 28\~Правил адвокатської\~етики,\~затверджених Звітно-виборним\~з`їздом\~адвокатів України\~від 09.06.2017\~року гонорар\~є формою\~винагороди адвоката\~за здійснення\~захисту,\~представництва та\~надання інших\~видів професійної\~правничої (правової)\~допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Таким чином, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268)). У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява N 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 року у справі №\~904/4507/18 звернула увагу, що за наявності угод, які передбачають "гонорар успіху", ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі "Пакдемірлі проти Туреччини" (Pakdemirli v. Turkey, заява N 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала "гонорар успіху" у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72). В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. З огляду на викладене, зважаючи на вимоги щодо розумності розміру судових витрат на правову допомогу, а також їх необхідності та обґрунтованості розміру таких, беручи до уваги розмір фактично сплачених позивачем представнику коштів (квитанція до прибуткового касового ордера № 06 від 23.12.2022 року на суму 20\~000, 00 грн.), суд дійшов висновку, що вимоги представника позивача в частині стягнення з відповідача 44\~439, 74 грн. гонорару підлягають частковому задоволенню на суму 22\~000, 00 грн., що пропорційно витратам на правову допомогу, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи та відповідатиме критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Outcome: approved