Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, вимоги якої в подальшому уточнив, до відповідача про визнання батьківства та внесення\~змін до\~актового запису про народження, посилаючись на те, що з травня 2018 року по наявний час позивач з [PERSON] проживають разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та у них народилася [INFO] дитина [PERSON] , але у свідоцтві про народження дитини батьком зазначений [PERSON] , оскільки між [PERSON] та [PERSON] в момент народження дитини був зареєстрований шлюб. Відповідач не є біологічним батьком дитини так як на момент зачаття дитини проживав поза межами України. Позивач вважає себе батьком [PERSON] ,\~ [INFO] , оскільки на момент зачаття дитини проживав разом з [PERSON] однією сім`єю, піклується про дитину та забезпечує її усім необхідним, тому необхідно визнати за ним батьківство для внесення достовірних даних до актового запису про народження дитини у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, але до суду від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав та просив визнати за ним батьківство стосовно [PERSON] , [INFO] ; виключити з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] , як про батька [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , записати її батьком [PERSON] , по-батькові записати « [PERSON] », прізвище, ім`я, місце народження, дату народження та відомості про матір дитини залишити без змін. Відповідач у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги позивача визнав повністю, просив їх задовольнити, посилаючись на те, що з матір`ю дитини\~ [PERSON] він не проживав однією сім`єю тривалий час до офіційного розірвання шлюбу, в тому числі на момент зачаття та народження дитини, яка народилася [INFO] . Третя особа [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, однак до суду від неї надійшла письмова заява, у якій просила про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що на момент зачаття та народження малолітньої дитини вона з позивачем проживала разом. Представник третьої особи Арцизького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не з`явилась, однак до суду від неї надійшла письмова заява, у якій просила про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,\~розглянувши позовну\~заяву,\~дослідивши матеріали\~справи,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини справи,\~на яких\~ґрунтується позов,\~дослідивши та\~оцінивши надані\~сторонами письмові\~докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення спору\~по суті,\~вважає,\~щопозов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з визнанням батьківства, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до заочного рішення Арцизького районного суду Одеської області від 21 січня 2021 року між [PERSON] (т. 1 а.с. 4, 5, т. 2 а.с. 14, 15), яка є третьою особою у справі, та [PERSON] (т. 1 а.с. 11-16, т. 2 а.с. 8-13), який є відповідачем у справі, розірвано шлюб, зареєстрований 04 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1683 (т. 1 а.с. 9-10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 грудня 2020 року, виданого Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (т. 1 а.с. 6, т. 2 а.с. 16), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00030665052 від 08 травня 2021 року, виданого Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (т. 1 а.с. 7-8, т. 2 а.с. 17-18), актовий запис № 356, [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю якої зазначено [PERSON] , яка є третьою особою у справі, батьком [PERSON] , який є відповідачем у справі. Як вбачається з паспорту громадянина Республіки Афганістану для виїзду за кордон серії [NUMBER] , [PERSON] , який є відповідачем у справі, з 02 січня 2019 року перебуває на території Республіки Афганістан (т. 1 а.с. 14-16, т. 2 а.с. 11-13). Батьківство [PERSON] , який є позивачем у справі, щодо малолітньої [PERSON] підтверджується висновком експерта № 93 від 29 жовтня 2021 року судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків рідкої крові, згідно якого молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,9999 % та таким чином батьківство практично доведене (т. 2 а.с. 55-61). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 3 ЦПК України. Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами згідно ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Судом встановлено, що на час народження дитини [PERSON] між [PERSON] , яка є третьою особою у справі, та [PERSON] , який є відповідачем у справі, не було розірвано шлюб, тому [PERSON] , який є відповідачем у справі, був зазначений батьком дитини в актовому записі про її народження. Відповідно до ст. 128 СК України визнання судом батьківства можливе лише завдяки встановленню кровного споріднення між дитиною і певним чоловіком. За змістом ст. 129, ст. 134 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком, позов про визнання свого батьківства. На підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з ч. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Таким чином, факт сумісного проживання, ведення сумісного господарства, перебування у шлюбі та наявність статевих стосунків між батьками дитини, в даному випадку, правового значення не має, оскільки в даному випадку вирішальне значення відіграє факт відсутності кровного споріднення. Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 6, п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина має містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС. Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено кровне споріднення між [PERSON] , який є позивачем у справі, та малолітньою дитиною, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити та визнати позивача батьком дитини [PERSON] , виключити з актового запису про народження дитини за № 356, складеного 18 грудня 2020 року Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), запис про батьківство [PERSON] , який є відповідачем у справі, внести в актовий запис № 356 відомості про позивача як про батька дитини, змінивши по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі, оскільки вимоги позивача про визнання батьківства, внесення змін до актового запису є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону. Наявне рішення суду в силу ст. 134 СК України є підставою для внесення змін в актовий запис про народження [PERSON] . Також, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з недостатньою кількістю в Арцизькому районному суді Одеської області суддів (з 2017 року кількість суддів у суді зменшилася з 5 до 1), щодо яких має здійснюватися автоматизований розподіл справ, внаслідок чого навантаження на одного суддю виходить за межі фізичних можливостей. В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 року) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів - всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу. У пункті 33, 35 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст. 6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати. Отже, у судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал, тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, що призвело до надмірного навантаження, яке утворилося на суддю, яка одна здійснює правосуддя в Арцизькому районному суді Одеської області замість п`яти суддів, унеможливило розгляд наявної справи у строки, передбачені ЦПК України. На підставі ст. ст. 122, 128, 129, 133, 136 СК України,

Outcome: approved