Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

Позивач КОНЦЕРН «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, посилаючись на те, що у період з 01.03.2019 р. по 31.05.2021 року позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою їх проживання: [ADDRESS] . Відповідачі не оплатили дані послуги у встановлені законодавством строки. Станом на 29.06.2021 року заборгованість по сплаті наданих послуг складає 26 558,77 грн., тому позивач просить стягнути дану заборгованість з відповідачів, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2270,00 гривень. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2021 р. вищевказані позовні вимоги задоволені повністю. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2022 р. вищевказане заочне рішення, на підставі заяви відповідача, скасоване та призначений новий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. Відповідачі скористалися своїм процесуальним правом та надали відзив на позов, в якому зазначили, що вони визнають позовні вимоги частково, оскільки не заперечують відносно позовних вимог щодо стягнення боргу по оплаті за централізоване опалення. В задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за централізоване постачання гарячої води просять відмовити, оскільки не користувалися цією послугою тому, що в них в квартирі встановлений бойлер, яким здійснюється підігрів води. Покази на їх лічильнику з обліку гарячої води не змінювалися з 2015 р., тому нарахування оплати позивачем за послуги з водопостачання гарячої води, у заявлений у позові період, вважають безпідставними. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Додатково пояснила, що з 2018 р. повірка лічильника обліку гарячої води здійснюється за рахунок споживача цих послуг. Відповідачі не виконали вимоги Концерну «Міські теплові мережі» щодо надання позивачу, в строк до лютого 2019 р., документів про повірку їх лічильника, в зв`язку з чим їх лічильник був знятий з обліку, після повірки лічильника в 2021 р. відповідачі не надали позивачу щомісячно покази щодо спожитої гарячої води, тому нарахування проводилося згідно норм споживання. Відповідач [PERSON] просила відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення боргу за централізоване постачання гарячої води, наполягала на тому, що вони не користувалися цією послугою. Зазначила, після повірки лічильника покази на ньому не змінилися. Підтвердила, що вони не повідомляли позивачу покази з лічильника протягом тривалого часу, посилаючись на не користування гарячою водою. Відносно стягнення боргу з централізованого опалення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про судове провадження обізнані, свої заперечення виклали у вищевказаному відзиві. Суд, вислухав пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.\~12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.\~76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Відповідно до п.2.1 Статуту Концерну «Міські теплові мережі», основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру речових прав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вищевказаною адресою, що підтверджується витягами з реєстру територіального громади м. Запоріжжя. За цією адресою відкритий один особовий рахунок споживача послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, які надаються позивачем, що підтверджується довідкою Концерну «Міські теплові мережі». З копії Акту уведення в експлуатацію квартирного приладу обліку гарячої води від 26.06.2010 р., паспорту приладу обліку, вбачається, що за вищевказаною адресою встановлений лічильник обліку гарячої води, наступна його повірка мала здійснюватися в 2013 р., покази лічильнику - 184 кубів. Відповідно до паспорту даного приладу обліку міжповірочний інтервал 2 роки. В акті, підписаним як позивачем так і споживачем послуг, міститься застереження, що у разі порушення обов`язку споживача щодо надання приладу обліку на чергову повірку, оплата за послуги буде виставлятися за нормами водоспоживання. Відповідно до рахунку оплати послуг з централізованого постачання гарячої води станом на лютий 2015 р., покази лічильника 272 куба. З листуванням між сторонами по справі, рахунку на сплату житлово-комунальних послуг за січень 2019 р., Акту виконаних робіт №16 від жовтня 2021 р., Акту прийняття на облік лічильника від 08.12.2021 р. вбачається, що в січні 2019 р., у вищевказаному рахунку на сплату послуг, який позивачем був пред`явлений відповідачам для оплати, було повідомлено, що їх лічильник обліку гарячої води підлягає періодичній повірці, у разі не проведення періодичної повірки та ненадання позивачу підтверджуючих документів продовж 30 днів, щодо її проведення, їм буде проведено нарахування за гарячу воду відповідно до норм споживачів. Також повідомлено, що з 01.01.2019 р. повірка та ремонт лічильників гарячої води проводиться за кошти споживача. Відповідачем дані вимоги не виконані, документи про повірку лічильника позивачу не надані, в зв`язку з чим у лютому 2019 р. лічильник відповідачів з обліку гарячої води був знятий позивачем з обліку і нарахування за оплату цих послуг проводилося згідно норм споживання. Лише в період жовтень-грудень 2021 р. відповідачами здійснена повірка лічильника обліку гарячої води. В заявлений період боргу, відповідачами покази лічильника не повідомлялись позивачу, дану обставину відповідачка підтвердила в судовому засіданні. Відповідачка [PERSON] зверталась до позивача із заявою від 01.09.2022 р. про скасування боргу за централізоване постачання гарячої води, у зв`язку з не користуванням цією послугою, листом позивача від 15.09.2022 р. у задоволенні заяви відповідачки було відмовлено з посиланням на вищевказані обставини. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідачів по сплаті послуг, наданих в період з 01.03.2019 р. по 31.05.2021 р., складає: з централізованого опалення 10031,03 грн.; 16527,74 грн. за постачання гарячої води. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 9\~листопада 2017 року № «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Законом України «Про теплопостачання», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг \~є споживачі (індивідуальні\~та колективні); управитель; виконавці\~комунальних послуг. Виконавцями комунальних\~послуг є:\~з постачання\~теплової енергії\~-\~теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води (ст. 6 Закону). Надання житлово-комунальних\~послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором (ч. 1 ст. 9 Закону). Згідно з ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Відповідно до\~п.\~9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, як діяли на час існування спірних правовідносин, у квартирі\~(будинку\~садибного типу)\~роботи з\~установлення засобів\~обліку води\~і теплової\~енергії (далі\~-\~квартирні засоби\~обліку)\~проводяться спеціалізованою\~організацією,\~виконавцем,\~виробником чи\~постачальником за\~рахунок коштів\~споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Відповідно до\~п.\~21\~вищевказаних Правил,\~у разі\~відсутності у\~квартирі (будинку\~садибного типу)\~та на\~вводах у\~багатоквартирний будинок\~засобів обліку\~води і\~теплової енергії\~плата за\~надані послуги\~справляється згідно\~з установленими\~нормативами (нормами)\~споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; Відповідно до частини четвертої статті 17\~ Закону України\~«Про метрологію\~та метрологічну\~діяльність»,\~в редакції,\~що діяла\~на час\~існування спірних\~відносин,\~ періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором. З досліджених судом доказів вбачається, що позивач в лютому 2019 р. зняв з абонентського обліку лічильник обліку гарячої води за вищевказаною адресою, оскільки відповідачами не надані документи про проведення повірки даного лічильника. В зв`язку зі зняттям лічильника обліку гарячої води, встановленого за вищевказаною адресою, з абонентського обліку, оплата послуг за централізоване постачання гарячої води проводилася згідно з установленими нормативами (нормами) споживання. Відповідачі проігнорували вимоги законодавства про періодичну повірку лічильника обліку гарячої води та щодо щомісячного зняття показів даного лічильника і передання їх позивачу для розрахунку оплати, попередження позивача про нарахування оплати за нормами споживання у разі ненадання документів про повірку лічильника. Відповідачами дії позивача щодо зняття з їх лічильника з абонентського обліку не оскаржувалися. З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку, що розрахунок заборгованості по оплаті за послуги з постачання гарячої води відповідачами не спростований. Посилання відповідачів, що вони не користувалися цими послугами, у заявлений позивачем період, належними доказами не підтверджено. Розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення відповідачами не оскаржував ся. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З досліджених судом доказів, встановлено, що відповідачі не виконали свої зобов`язання щодо сплати отриманих ними послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення, внаслідок чого виникла вищевказана заборгованість, яка до теперішнього часу, ними не погашена, в зв`язку з чим заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В силу вимог ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. \~ \~ \~ \~Встановлено, що по даній квартирі відкритий лише один особовий рахунок по оплаті послуг, відповідачі є споживачами вищевказаних послуг, наданих позивачем в дану квартиру, тому вищезазначена сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягаєють задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved