Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

07 грудня 2021 року позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 15 липня 2021 у сумі 13744,73 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 липня 2021 року між позивачем та відповідачем був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання заяви на встановлення(збільшення) відновлювальної кредитної лінії. Підписанням вказаної заяви, яка є складовою частиною заяви на приєднання, відповідач підтвердила те, що між нею та банком укладено кредитний договір, погодилася на умови цього договору, що розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua, засвідчивши укладення договору з істотними умовами кредитування. Відповідачці було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт у сумі 15000,00 грн. процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 55 процентів річних, а також визначено, що строку кредитування відповідає строку дії платіжної картки з урахуванням умов договору та з можливістю наступної пролонгації на строк дії випущеної нової платіжної картки. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та належним чином, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків своєчасно не виконувала у зв`язку із чим утворилась заборгованість за кредитом. 27 січня 2022 року відповідачу направлено рекомендованим листом письмове повідомлення про порушення умов договору та наявну прострочену заборгованість, яким запропоновано виконати договірні зобов`язання перед банком у розмірі 17875,09 грн. На вказане попередження банку [PERSON] не відреагувала, а тому позивач змушений звернутись до суду за захистом порушених прав та просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором, яка станом на 08 вересня 2022 року складає13744,73 грн., з яких: 13395,09 грн.-заборгованість за основним боргом;41,30 грн.- три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 14,47 грн.- три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 236,47 грн.- інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 57,40 грн.-інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 06 жовтня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 23 листопада 2022 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій зазначено, що 17 жовтня 2022 року та 14 листопада 2022 року відповідачем в добровільному порядку частково погашено заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 7078,43 грн. У зв`язку із чим банком здійснено перерахунок заборгованості, згідно якого станом на 23 листопада 2022 року залишок заборгованості відповідача перед банком становить 6666,30 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом)- 6316,66 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 41,30 грн; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 14,47 грн; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 236,47 грн.; інфляційні витрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 57,40 грн. Позивач просить прийняти вказану заяву про зменшення позовних вимог та стягнути з відповідача зазначену суму боргу та понесені судові витрати. Представник позивач у судове засідання не з`явився, направи на вдресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі із урахуванням поданої заяви про зменшення вимог, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлялася належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не подавала. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 15 липня 2021 року між позивачем в особі філії Івано-Франківського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було підписано заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії, якою відповідач погодилася на умови цього договору, що розміщений на інтернет-сторінці Банку www/oschadbank.ua. У заяві зазначено, що відповідач погоджується із тим, що дана заява про приєднання та додатки до Договору, зокрема Умови розміщення депозитів (вкладів) фізичними особами, Умови користування кредитною лінією (Кредитом), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця загальної вартості Кредиту, Тарифи, інші види заяв/повідомлень встановленої Банком форми складають єдиний документ - Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом у заяві [PERSON] підтвердила, що між нею та банком в належній формі досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Умоваами договору передбачено, що процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 55 процентів річних, а також визначено, що строк кредитування відповідає строку дії платіжної картки з урахуванням умов договору та з можливістю наступної пролонгації на строк дії випущеної нової платіжної картки. На виконання умов зазначеного договору банком було відкрито відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] та 20 липня 2021 року встановлено кредитний ліміт у сумі 15000,00 грн. Факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача підтверджується меморіальним ордером №7055244910 від 20 липня 2021 року. Як встановлено, [PERSON] належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого у неї винила заборгованість за кредитом. 27 січня 2022 року позивач направив на адресу відповідача рекомендованим листом повідомлення про наявність боргу та погашення заборгованості за вих.№20-12/52 у якому зазначено, що у зв`язку із наявністю простроченої заборгованості тривалістю понад 90 днів встановлений на платіжну картку позичальника кредит визнано проблемним. Розмір заборгованості складає 17875, 09 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом-14779,56 грн.; прострочена заборгованість за відсотками-3095,53 грн. Банком запропоновано [PERSON] виконати договірні зобов`язання, а за відсутності можливості одразу погасити прострочена заборгованість узгодити шляхи та умови погашення боргу, а також зазначено, що в протилежному випадку банк залишає за собою право звернутись до суду для стягнення боргу у примусовому порядку. Згідно з наданим банком розрахунком заробргованості, станом на 08 вересня 2022 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 15 липня 2021 року становила 13744,73 грн, з яких: 13395,09 грн.-заборгованість за основним боргом;41,30 грн.- три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 14,47 грн.- три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 236,47 грн.- інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 57,40 грн.-інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до меморіальних ордерів №7387192010 від 17 жовтня 2022 року, та №2746679310 від 14 листопада 2022 року після звернення позивача до суду із вказаним позовом відповідачем сплачено на рахунок позивача в рахунок погашення боргу за кредитом грошові кошти у розмірі 1700 грн. та 5378,43 грн. відповідно. Із урахуванням розрахунку заборгованості, наведеної у поданій заяві про зменшення позовних вимог станом на 23 листопада 2022 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить: 6666,30 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом)- 6316,66 грн.; три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 41,30 грн; три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 14,47 грн; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 236,47 грн.; інфляційні витрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 57,40 грн. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ст .639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з не додержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що відповідач, підписавши 15 липня 2021 року, заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, ознайомилася та погодилася з усіма умовами укладеного договору. Як встановлено судом, позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредит, проте відповідач взяті на себе зобов`язання за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 15 липня 2021 року належно не виконувала внаслідок чого станом на 23 листопада 2022 року утворився борг за кредитом у розмірі 6666,30 грн. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов`язань визначено ст. 526 ЦК України. Так, у ч.1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч.1 мст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини перша-друга ст.612 ЦК України). Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись до суду із зазначеним позовом обґрунтовував свої позовні вимоги, зокрема, у частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат положеннями вищенаведеної частини другої статті 625 Цивільного кодексу України. Оскільки відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора вона зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми згідно з наданим банком розрахунком, який відповідачем не спростовано. При цьому суд враховує те, що після звернення позивача до суду відповідач здійснила часткове погашення боргу за кредитом, визнавши таким чином наявність вказаного боргу та погодившись із його розміром. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідачем у даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором. Розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Даних на його спростування матеріали справи не містять. Відповідач не бажає приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов`язків, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення грошової суми. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №б/н від 15 липня 2021 року у сумі 6666,30 грн., яка складається з: 6316,66 грн.-заборгованість за основним боргом (кредитом); 41,30 грн.-три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 14,47 грн -три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 236,47 грн. -інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 57,40 грн. -інфляційні витрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом . У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн. На підставі викладеного

Outcome: approved