Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

Позивач, в особі директора Львівського міського центру зайнятості О. Рісний звернувся до суду з позовом про стягнення із відповідача [PERSON] на його користь допомоги з безробіття в розмірі 1161 грн. 46 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23 червня 2020 року відповідач звернувся до Львівського міського центру зайнятості в пошуках роботи, йому надано статус безробітної відповідно до ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення». На підставі поданої заяви, відповідач отримував матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю. Під час перебування на обліку у центрі зайнятості, не своєчасно повідомив спеціалістів центру зайнятості про працевлаштування з 05.08.2020 у АТ «Львівська кондитерська фабрика «Світоч» на посаду налагоджувальника устаткування у виробництві харчових продуктів 6 р., згідно наказу АТ «Львівська кондитерська фабрика «Світоч» від 03.08.2020 року №682, який [PERSON] лише 28.08.2020 року подав до Львівського міського центру зайнятості, і відповідно підлягав зняттю з обліку, як безробітний, з 05.08.2020. Отже, відповідач будучи зайнятою особою з 05.08.2020 року не законно перебував на обліку як безробітний та не законно отримував допомогу з безробіття за період з 05.08.2020 по 11.08.2020 в сумі 1161,46 грн. У зв`язку із не повідомленням відповідачем спеціалістів центру про вказані обставини, безпідставно продовжував отримувати допомогу по безробіттю, перебувати на обліку, як безробітний. У зв`язку з цим, Львівський міський центр зайнятості скерував відповідачу повідомлення про повернення коштів в сумі 1161,46 грн., проте така залишилась без задоволення. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даними позовними вимогами. Ухвалою суду від 22.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач отримав 31.10.2022 року ухвалу суду про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте відзиву на позовну заяву, у встановлений судом строк, не надав. Згідно положень ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач 23.06.2020 звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного відповідно до\~Закону України «Про зайнятість населення»\~та призначення виплати допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому\~Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що стверджується відповідними заявами. Згідно із витягом з наказів Львівського міського центру зайнятості про прийнятті рішення по [PERSON] , з 23 червня 2020 року відповідачу надано статус безробітного та з 23.06.2020 останній призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю. Відповідно до наказу АТ «Львівська кондитерська фабрика «Світоч» від 03.08.2020 року №682, виданого АТ «Львівська кондитерська фабрика «Світоч», останній працевлаштувався на підприємство на посаду налагоджувальника устаткування у виробництві харчових продуктів 6 р., з 05.08.2020. Статтею 2 Закону України «Про зайнятість населення»\~визначено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. Відповідно до\~статті 4 Закону України «Про зайнятість населення»\~до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно. Згідно з пунктом 9 частини першої\~статті 45 Закону України «Про зайнятість населення»\~реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). \~ \~ \~ \~Згідно п.4 ч.2 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані: інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції протягом трьох днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 Закону. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п.1 п.30 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 року №792 передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту). \~ \~ \~ \~Виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. (п.1 ч.1 ст. 34 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). Відповідно до частини другої\~статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною третьою\~статті 36\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З розрахунку вбачається, що за період отримання допомоги по безробіттю у центрі зайнятості з 05.08.2020 року по 11.08.2020 року відповідачу нараховано та виплачено допомогу по безробіттю в розмірі 1161,46 гривень. Вказаний розрахунок (нарахування) є належним та допустимим доказом, відповідачем не спростовано і не подано доказів щодо неправильного нарахування вказаної суми. Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач не повідомив позивача про те, що він на час отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття, працевлаштувався, що є обставиною, яка впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, починаючи з 05.08.2020 року по 11.08.2020 року, безпідставно отримував допомогу по безробіттю. Стаття 1212\~ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Встановлено, що позивач скеровував відповідачці повідомлення щодо відшкодування допомоги по безробіттю у сумі 1161,46 гривень, однак таке залишилась без виконання та відповіді, протилежного відповідачем не надано. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 1161,46 гривень. Окрім цього, у відповідності до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 2481,00 грн. судового збору.

Outcome: approved