Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

Адвокат Келемен Р.Ю., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся в суд, з позовною заявою до Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» \~про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. В позовній заяві зазначив, що 15 листопада 2007 році позивач був прийнятий в ДП «Брустурянське ЛМГ» на посаду лісника, а з 4.01.2011 року переведений на посаду майстра лісу ДП «Брустурянське ЛМГ» Лопухівське лісництво. 15 червня 2022 року згідно наказу №117/к т.в.о. директора ДП «Брустурянське ЛМГ» Олійник Я.І., з якого вбачається, що згідно п.2 ст. 41 КЗпП України, у зв`язку із втратою довіри до працівника бездіяльність дій якого призвело до нанесення матеріальної шкоди підприємству, позивача було звільнено. Як підставу для звільнення, зазначено: акт службового розслідування по Лопухівському лісництву від 4.05.2022, акт позапланової ревізії Лопухівського лісництва від 5.05.2022, пояснення [PERSON] від 19.04.2022, наказ Держлісагенства №50 від 3.06.2022. Представник позивача зазначає, що про вказаний наказ [PERSON] дізнався лише 9.08.2022 коли його отримав разом з трудовою книжкою в приміщенні «ДП Брустурянське ЛМГ» в відділі кадрів про, що свідчить проставлений ним підпис про отримання копії наказу, в особовій картці та на самому наказі. Вказаний наказ вважає незаконним, оскільки станом на 15.06.2022 року позивач знаходився в приміщення приймальні директора «ДП Брустурянського ЛМГ» двічі, з заявою про надання йому щорічної відпустки та жодного разу про його звільнення йому не повідомляли. Зазначає, що іншого разу подану ним заяву про надання щорічної відпустки від нього було прийнято секретарем в присутності головного лісничого Бігун. Після закінчення щорічної відпустки тривалість якої становить 35 днів, він вийшов на роботу, однак йому було повідомлено, про здійснення відносно нього службового розслідування та те, що йому зателефонують. Оскільки йому ніхто не телефонував, він разом з адвокатом Келемен Р.Ю. 9.08.2022 з`явився до «ДП «Брустурянське ЛМГ» з метою з`ясування причин не допуску його до роботи та результатів службового розслідування. Однак йому було повідомлено про його звільнення з роботи згідно п.2 ст. 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довіри до працівника бездіяльність дій якого призвело до нанесення матеріальної шкоди підприємству. Стверджує, що жодної шкоди підприємству він не наносив, відносно нього не було подано жодних заяв і повідомлень в правоохоронні органи, не подано до суду позовів про стягнення з нього нанесеної матеріальної шкоди відповідачем, не оголошено йому підозр чи обвинувачень. Заперечує щодо підстав звільнення, які наведені в наказі, оскільки в акті службового розслідування по Лопухівському лісництву від 04.05.2022р , зазначено комплексні порушення , які не стосуються його службових обов`язків згідно посадової інструкції майстра лісу по охороні. По вказаному факту незаконної рубки об`ємом 16,59 кбм., ним були передані матеріали по виявленню правопорушника [PERSON] до Лопухівського лісництва, що зазначено в пояснюючій записці від 19.04.2022 р. Інші порушення зазначені в вказаному акті стосуються інших працівників підприємства: лісничий, помічник лісничого, майстер по відводу, ланка яка відводить, а також бригада лісорубів та інших. Також заперечує обставини викладені в акті позапланової ревізії Лопухівського лісництва №2 від 5.05.2022, оскільки такі не відповідають дійсності так як проводилось комісійне обстеження аудиту з представників Закарпатського обласного управління лісомисливського господарства та представників Держлісагенства України працівників відповідача та ним особисто таких лісопорушень не було виявлено та не внесено в акт аудиту. Ревізія проводилась без його участі, так як він знаходився на лікарняному з 4.05.2022 року по 13.05.2022 року. Його підпис на акті ревізії відсутній, а також немає його пояснення щодо цих цифр в акті і головне ніхто до нього не звертався про надання пояснень та не проводилось службове розслідування. Вказує, що в своїх поясненнях від 19.04.2022 р він повідомляв про виявлення порушника, а наказ Держлісагентства №50 від 03.06.2022р не містить посилання або згадування про нього та виявлення незаконних рубок. Не оспорюючи згідно позовних вимог наказу №123 від 04.05.2022 «Про накладання дисциплінарної відповідальності», вказує, що такий наказ є незаконним оскільки з 4.05.2022 року по 13.05.2022 рік він знаходився на лікарняному. Як підставу незаконності оспорюваного наказу, представник зазначає, що звільнення позивача відбулось з порушенням вимог ст.43 КЗпП України без погодження та розгляду подання на звільнення профспілковою організацією «ДП «Брустурянське ЛМГ». Також вважає, що наказами №123 від 4 травня 2022 «Про накладення дисциплінарної відповідальності» та №117/к від 15 червня 2022 «Про звільнення [PERSON] » його в порушення вимог ст. 61 Конституції України двічі притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Посилаючись на положення ст. 43, 45 Конституції України, ст. 5-1, 21, 40, 41, 147, 148, 149, 235 КЗпП України, просить визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. Олійник ДП «Брустурянське ЛМГ» №117/к від 15.06.2022 року про звільнення [PERSON] з роботи. Поновити його на роботі в ДП «Брустурянське ЛМГ» Лопухівського лісництва на посаді майстра лісу. Стягнути з відповідача ДП «Брустурянське ЛМГ», код ЄДРПОУ 32464172 на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із незаконним звільненням та судові витрати - 992,40 грн судового збору та 10 000 грн судових витрат пов`язаних з наданням правової допомоги. Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення [PERSON] на роботі та стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.09.2022 позовну заяву [PERSON] в інтересах якого діє представник адвокат Келемен Р.Ю. до Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство»\~про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, залишено без руху. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 30.09.2022 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 26.10.2022 р. о 13 год. 30 хв. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.01.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про залучення до участі у справі співвідповідача Філію «Брустурянське лісомисливське господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» з підстав тго, що ДП «Брустурянське ЛМГ» хоч і перебуває в процесі припинення юридичної особи, однак така на час розгляду клопотання не припинила свою діяльність. 28 грудня 2022 засобами поштового зв`язку представником відповідача подано відзив на позовну заяву. Заперечуючи позовні вимоги, представник вказує, що проведеною 21.04.2022 раптовою ревізією комісією ДР «Брустурянське ЛМГ» було виявлено факт незаконної рубки в Лопухівському лісництві кварталі 10/15 рубка дерев різних порід в кількості 15 шт., загальна кубомаса яких становить 16,59 кбм., розмір шкоди заподіяної ДП «Брустурянське ЛМГ» становить - 145 768,00 грн, а також в кварталі 10/22,24 рубка небезпечних дерев л/кв. №012263 від 14.07.2021р. пл. 2.5 га. об`єм загальної маси дерев становить 78,0 кбм., розмір завданої шкоди становить 6000333,50 грн. Виходячи із завданих збитків ДП «Брустурянське ЛМГ» майстра лісу [PERSON] наказом №117/к від 15 червня 2022 року було звільнено згідно з ст. п. 2 ст. 41 КЗпП. Відповідно, до посадової інструкції майстра лісу, що затверджена директором ДП «Брустурянське ЛМГ», на якій наявний підпис про ознайомлення позивача вбачається, що майстер лісу здійснює безпосередньо охорону лісу і довіреного йому майна в обході. Водночас, позивачем було підписано договір про повну матеріальну відповідальність від 15.11.2007 року. За даним договором [PERSON] прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за збереження матеріальних цінностей та виконує роботу по охороні та захисту лісу. Відповідно до Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших постійних лісокористувачів та власників лісів затвердженого постановою КМУ від 16.09.2009 №976 (далі - Положення), майстер лісу державного підприємства відноситься до державної лісової охорони. Пунктом 4 зазначеного Положення передбачено, що основними завданнями держлісоохорони є в т.ч. забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу. Таким чином, позивачем допущено неналежне виконання його посадових обов`язків, що прямо передбачені посадовою інструкцією та вказаним Положенням у зв`язку з чим на підвідомчій йому території була здійснена незаконна порубка дерев. Факт незаконної порубки позивачем не спростовується, а навпаки підтверджується змістом позовної заяви. Представник відповідача зазначає що, майстер лісу [PERSON] мав обов`язок безпосереднього обслуговування цінностей на підприємстві, що прямо передбачено його посадовою інструкцією, та прямо випливає із його основної функції, що визначена посадовою інструкцією (охорона лісу - основної довіреної йому цінності), а тому відтак є особою, яка може бути звільнена у зв`язку із втратою довір`я. Заперечує твердження позивача, щодо відсутності шкоди, оскільки за вказаним фактом незаконної порубки деревини Шостим слідчим відділом проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №12022071160000252 від 07.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. Зауважує, що в матеріалах відсутні докази членства позивача в профспілковій організації та посилаючись на положення ч.1-2 ст.5 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного часу», вказує що у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. Просить, в задоволенні позовних [PERSON] до ДП «Брустурянське ЛМГ» відмовити в повному обсязі. Позивач та його представник, адвокат Келемен Р.Ю. в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини та доводи викладені в позовній заяві. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що хоч і є відповідальною особою за охорону лісу у кварталах 6, 7, 8, 9, 10 обходу №6 Лопухівського лісництва, однак за незаконну рубку проведену лісничим в цих виділах, відповідальності нести він не може. Ця рубка була проведена відповідно до лісорубних квитків працівниками ДП "Брустурянського ЛМГ" та підстав важати, що така є незаконною у нього, як майстра лісу, не було. Також пояснив, що жодних письмових пояснень як під час оголошення йому догани згідно наказу №123 від 04.05.2022 так і під час його звільнення згідно оспорюваного наказу від 15.06.2022 №117/к, від нього не відбиралося. У період з 4 травня 2022 по 14.06.2022 він перебував на лікарняному та після його виходу на роботу, як йому стало відомо лише 9.08.2022 його звільнили датою 15.06.2022. Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився та про причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. В судовому засіданні встановлено, що позивача [PERSON] 15 листопада 2007 року було прийнято на роботу у ДП «Брустурянське ЛМГ» Лопухівське лісництво на посаду лісник. З 4 січня 2011 року [PERSON] переведено на посаду майстра лісу ДП «Брустурянське ЛМГ» Лопухівське лісництво і ця обставина у відзиві на позовну заяву представником відповідача не заперечувалася (а.с. 12). Наказом т.в.о. директора ДП «Брустурянське ЛМГ» Ярослав Олійник №123 від 4.05.2022 р. «Про накладення дисциплінарної відповідальності» відповідно до ст.ст. 139, 147, 147-1, 149 КЗпП України та матеріалів перевірки та акту службового розслідування по Лопухівському лісництву від 04.05.2022 року в якому виявлено порушення вимог лісового законодавства та природоохоронного законодавства, що мали місце внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків окремими працівниками підприємства та на підставах поданих ними пояснень, майстрові лісу [PERSON] оголошено догану. Як підставу вказаний наказ містить також посилання на наказ №110 від 21.04.2022 року, якого до матеріалів справи сторонами не додано (а.с. 28). Відповідно до наказу №50 від 3.06.2022 начальника Закарпатського обласного управління лісового господарства та мисливського господарства, «Про результати позапланових внутрішніх аудитів Держлісагенства» під час розгляду результатів позапланових внутрішніх аудитів в тому числі ДП «Брустурянське ЛМГ» виявлено ряд порушень. Вказаний наказ не містить окремої згадки стосовно майстра лісу [PERSON] (а.с.14-23). Згідно акту перевірки службового розслідування по Лопухівському лісництву від 4.05.2022 року складеного в ур. Гук, комісією у складі її голови [PERSON] та членів комісії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у присутності позивача, на підставі наказу №110 від 21.04.2022 було проведено службове розслідування Лопухівського лісництва, в ході аудиторської перевірки від 14.04.2022 , якою була виявлена незаконна рубка в майстерському обході №6 кв. 10/15, 22, 24 (майтер лісу [PERSON] ) в ур. «Воловець». Комісією було виявлено факт незаконної рубки в Лопухівському лісництві кварталі 10/15 рубка дерев різних порід в кількості 15 шт., загальна маса яких становить 16,59 кбм., розмір шкоди, заподіяної лісовому господарству становить 145768,00 грн. З вказаного акту також вбачається, що майстром лісу [PERSON] було надано письмові пояснення комісії (а.с. 27). З пояснюючої записки наданої майстром лісу [PERSON] на ім`я директора ДП «Брустурянське ДП» [PERSON] , вбачається, що незаконність виявленої комісією рубки, позивач пояснює тим, що був зимовий період та товщина снігу складала більше метра. В зв`язку з цим позивач обхід даної ділянки не проводив. (а.с. 26). Наказом т.в.о. директора ДП «Брустурянське ЛМГ» Я.І. Олійник №117/к від 15.06.2022 р. «Про звільнення [PERSON] » позивача звільнено з посади майстра лісу Лопухівського лісництва згідно п.2 ст. 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довіри до працівника бездіяльність дій якого призвело до нанесення матеріальної шкоди підприємству. Згідно абз.2 вказаного наказу, доручено бухгалтерії провести з [PERSON] повний розрахунок відповідно до законодавства за пророблений період з 15.11.2012 по 15.06.2022. Судом встановлено, що у вказаний розрахунковий період включено весь 2022 рік, аж до звільнення позивача - 15.06.2022. Підставою прийняття наказу, зазначено акт службового розслідування по Лопухівському лісництву від 04.05.2022 р, акт позапланової ревізії Лопухівського лісництва від 05.05.2022, пояснення [PERSON] від 19.04.2022, наказ Держлісагенства №50 від 03.06.2022. У вказаному наказі після підпису т.в.о. директора підприємства, міститься дата 9.08.2022 року та підпис з значення ініціалів особи підписувача [PERSON] (а.с.13). \~В подальшому, за результатами ревізії, були виявлені незаконні рубки лісу. Згідно акту позапланової ревізії Лопухівського лісництва від 05.05.2022 №2 лісового обходу (майстерської дільниці ) №6 Лопухівського лісництва, матеріально відповідальною особою якого є майстер лісу позивач - [PERSON] , комісією в складі провідних інженерів [PERSON] та [PERSON] , старших майстрів із відводу і таксації лісосік [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , лісничого [PERSON] та помічника лісничого [PERSON] проведено ревізію обходу №6. Під час ревізії було виявлено незаконну рубку дерев в цьому обході загальною кількістю 94 шт., об`ємом 36,62 куб.м. Розмір завданої шкоди становить 551987,5 грн.. Дата складання акту 10.05.2022р.\~Вказаний акт\~містить підписи\~всіх членів\~комісії та\~в ньому\~також зазначено,\~що майстер\~лісу [PERSON] \~відсутній (а.с.\~24). З заяви [PERSON] про надання невикористаної щорічної відпустки датованої 15.06.2022 та адресованої на ім`я Т.в.о. директора ДП «Брустурянського ЛМГ» вбачається, що така містить підпис про її отримання без зазначення ініціалів особи, яка її прийняла. При цьому вказана заяви не містить жодних резолюцій керівника підприємства або уповноваженої ним особи, про її погодження (а.с. 30). Вказуючи, в позовній заяві про те, що знімаючи на телефон після 15.06.2022 від нього у приймальні директора підприємства було прийнято заяву на відпустку, жодного доказу про те, що станом на 15.06.2022 та після 15.06.2022 наказ про надання відпустки [PERSON] видався, не надано. При цьому ж позивач не вказує, що після подання ним заяви про надання відпустки така була погоджена керівництвом підприємства та зі змістом такого наказу його було ознайомлено. Між тим, позивач не довів, що після подання ним заяви про надання йому відпустки він щонайменше намагався переконатися в тому, що така відпустка йому надана та ознайомитися з таким наказом. Натомість в позові вказує, що після подання заяви без ознайомлення про її погодження керівництвом він перебував у відпустці, тобто фактично зробив це самовільно. З графи розділу ІV відомості про відпустку, особової карти працівника [PERSON] , встановлено, що остання на протязі роботи позивача на підприємстві надавалася йому з 02.09.2021 по 06.10.2021 за пророблений період починаючи з 15.11.2011-15.11.2012р.р. Відтак під час розгляду справи, не встановлено допущення з боку роботодавця порушень вимог ч.3 ст. 40 КЗпП України та ст. 45 Конституції України. Стосовно доводів позивача про його звільнення з порушенням вимог ст.43-1 КЗпП України та розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця без згоди виборного органу первинної профспілкової організації , суд зазначає наступне. Згідно ч.3 ст. 41 КЗпП України, розірвання договору у випадках, передбачених пунктами 1-5 частини першої та частиною другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої\~статті 40 КЗпП України, а у випадках, передбачених 2 і 3\~частини першої цієї статті, - також вимог статті 43 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7\~статті 40 і пунктами 2 і 3\~статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства. Відповідно до ст.5 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 1 липня 2022 року №2352-ІХ, передбачено, що у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки. У період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. Указом Президента України №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, та Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Враховуючи, що звільнення [PERSON] , припало на період введення в Україні воєнного стану, жодних порушень вимог положень ч.3 ст. 41 та ч.1 ст. 43 КЗпП України з боку роботодавця, допущено не було. При цьому слід зазначити, що матеріали справи не містять жодного доказу, який би вказував, що [PERSON] обраний до профспілкових органів або є членом профспілкової організації. Не знайшли свого підтвердження також і доводи позивача стосовно порушення відповідачем вимог ст. 149 КЗпП України, в частині незабезпечення йому можливості надати письмові пояснення з приводу виявлених порушень. Згідно пункут 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КЗпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Звільнення з підстав втрати довір`я (п.2 ст.41 КЗпП) суд може визнати обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір`я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з їх роботою. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. З системного аналізу положень пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП можна зробити висновок, що розірвання трудового договору на підставі цієї норми права можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Разом з тим, ця норма не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Аналізуючи досліджені під час розгляду справи подані сторонами на підтвердження їх доводів та заперечень докази, суд приходить до висновку, що під час прийняття рішення відповідачем, про звільнення [PERSON] на підставі п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України, було встановлено належними та допустимими доказами наявність всіх цих умов, які необхідні для застосування пункту 2 статті 41 КЗпП України. Так розділом ІІ посадової інструкції майстра лісу Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» [PERSON] , затвердженої т.в.о. Директора ДП «Брустурянське лісомисливське господарство» М.М. Бігун встановлено, що майстер лісу безпосередньо здійснює охорону лісу (а.с.84-86) Згідно договору про матеріальну відповідальність від 15.11.2007 року, [PERSON] який на то час був прийняти на посаду лісника є матеріально відповідальною особою за збереження матеріальних цінностей та виконує роботу по охороні та захисту лісу.(а.с.87). При цьому, вирішуючи даний спір суд не бере до уваги вказаний договір, оскільки такий укладено з [PERSON] під час його перебування на іншій посаді. Констатуючи відсутність порушень з боку роботодавця в частині дотримання вимог ст. 149, ч.3 ст. 41 та ч.1 ст. 43 КЗпП України КЗпП України, при цьому з аналізу досліджених під час розгляду справи доказів встановлено, що під час звільнення позивача, мало місце допущення гарантованого ст. 61 Конституцієї України, права не бути двічі притягнутим до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Як вбачається з наказу №117/к від 15.06.2022, як підставу для звільнення [PERSON] з роботи, зазначено акт службового розслідування від 4.05.2022. З наказу №123 від 4.05.2022, яким [PERSON] оголошеного догану видно, що вказаний акт також зазначений, як підставу притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та оголошення йому догани. Також під час розгляду справи встановлено, що підстави для прийняття наказів №117/к від 15 червня 2022 року «Про звільнення [PERSON] » та №123 від 4.05.2022 «Про накладення дисциплінарної відповідальності» випливають з виявлених одних і тих же рубок, що свідчить про порушення гарантованих йому ст. 61 Конституції України, права не бути двічі притягнутим до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Наявність посилання в оспорюваному наказі на письмові пояснення Бурса від 19.04.2022, які стосуються події щодо якої позивача раніше було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не можуть свідчити про дотримання відповідачем вимог ст. 61 Конституції України. Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку, свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання незаконним та скасування наказу тимчасово виконуючого обов`язки Державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» №117/к від 15.06.2022 року про звільнення майстра лісу Лопухівського лісництва [PERSON] згідно п.2 ст. 41 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.23 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Відповідно до ст.5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі. Згідно з частинами першою та п`ятою статті 241-1 Кодексу законів про працю України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, днем звільнення вважається останній день роботи. З вище зазначеного можна дійти висновку, що день звільнення працівника вважається його останнім робочим днем. Частиною другою статті 235 КЗпП України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Зокрема, згідно з абзацом 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно з пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Отже, для розрахунку середнього заробітку не виплаченого працівникові при звільненні у даній конкретній ситуації має застосовуватись розмір доходу позивача за квітень 2022 року та травень 2022 року, тобто за два місяці, що передують події звільнення у червні 2022 року. Згідно довідки про доходи №73 від 26.09.2022 виданої директором ДП «Брустурянське ЛМГ» Сазанським Р.М. та підписаної головним бухгалтером вбачається, що сумарна заробітна плата [PERSON] за місяці квітень та травень 2022 складала 19923,4 гривень (9900,0 грн. за квітень + 10023,4 грн. за травень =19923,4 грн.). Таким чином з урахуванням положень ч.6 ст.6 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 1 липня 2022 року №2352-ІХ середньомісячна заробітна плата [PERSON] у 2022 складала 9961,7 грн. (19923,4/2=9961,7), а середньоденна 463,33 ( заробітна плата за квітень та травень / 43 (робочі дні у квітні та травні 2022 р. = 463,33 грн.) При цьому, загальна кількість робочих днів, за якими наявна заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу за період з 16 червня 2022 року до 17 січня 2023 року, становить 154 робочих дні. Таким чином, заборгованість за час вимушеного прогулу [PERSON] складає 66020,35 гривень (463,33 (середньоденна заробітна плата) х 154 робочих днів = 71352,82 гривень). Позивач [PERSON] із наказом про його звільнення від 15.06.2022 був ознайомлений 9.08.2022 року, про що свідчить проставлений ним в наказів підпис про його ознайомлення та особова картка згідно якої він цього дня отримав трудову книжку (а.с.13, 29). Подана представником позивача позовна заява в Тячівському районному суді була зареєстрована 12.09.2022 тобто поза межами визначеного ч.1 ст. 233 КЗпП України місячного строку з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Серед іншого, з цих підстав ухвалою судді Тячівського районного суду від 16 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху. Усуваючи недоліки позовної заяви, представник позивача на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, надав суду копію позовної заяви з підписом уповноваженої особи Тячівського районного суду з відміткою та штампом суду про прийняття заяви саме 9.09.2022 року (а.с. 47). Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що даний строк позивачем пропущений з поважних причин і на підставі ст. 234 КЗпП України підлягає поновленню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача ДП «Брустурянське ЛМГ» в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 992,4 гривень судового збору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з\~дослідженого судом\~під час\~розгляду справи\~ордеру серії\~АО №1061281\~підтверджено повноваження\~адвоката Келемен\~Р.Ю.\~та факт\~надання ним\~позивачу професійної\~правничої допомоги\~у справі. (а.с.37). До матеріалів справи представником також додано договір про надання правової допомоги №17-05/22-л укладений між адвокатом Келемен Р.Ю. та позивачем [PERSON] 17.05.2022, згідно п. 3.2 розділу 3 якого вказано, що адвокатом отримано 10\~000,00 гривень для надання правової допомоги. Беручи до уваги, що представником позивача підтверджено належними й допустимими доказами витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат під час розгляду справи в суді першої інстанції є співмірним зі складністю справи з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, який підтверджується підготовленою позовною заявою її змістом, яка містить аналіз обставин справи та чинного законодавства; з ціною позову та значенням для позивача справи щодо захисту його цивільних прав. Витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи. Суд приходить до висновку, що понесені позивачем витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 10000 гривень слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved