Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

01.12.2022 року позивач представник позивача адвокат Ратушна Руслана Павлівна звернулась в інтересах [PERSON] до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Відповідач, ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отриманих професійних захворювань в сумі 180 000 гривень без утримання податків та обов`язкових платежів. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що з [PERSON] з 04.03.1998 по 03.08.2020 перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював електрозварювальником 4, 5 разряду в енергослужбі дробильної фабрики. Висновком МСЕК від 07.07.2022 позивачу первинно було встановлено 50% втрати професійної працездатності з них: пневмоконіоз -30%, катаракта -20% та встановлено третю групу інвалідності, з 23.05.2022 до 01.06.2024. У зв`язку із отриманими профзахворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Позивач страждає від постійних приступів сухого кашлю, болю у грудній клітині та міжлопатковій ділянці. Також Позивача турбує постійна задишка,\~у зв`язку\~з чим\~підвищується пульс,\~що також\~заважає нормальній\~життєдіяльності.\~Через зниження\~зору Позивач\~обмежений у\~можливості самостійно\~орієнтуватися в\~просторі,\~оскільки наражається\~па небезпеку.\~В побуті\~Позивач постійно\~потребує сторонньої\~допомоги.\~Як наслідок,\~Позивач не\~відчуває себе\~повноцінним членом\~суспільства.\~У зв`язку\~з хворобою\~Позивач змушений\~багато часу\~проводити у\~лікарнях,\~де незадовільні\~умови для\~життя,\~побутові незручності.\~ \~ \~ Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.12.2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 28.12.2022 справу знято з розгляду. 12.01.2023року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому просив прийняти до уваги те, що розмір спричиненої моральної шкоди позивачем в достатній мірі необґрунтований. Зазначив, що позивач крім підприємства відповідача, працював зварювальником СУ «Кривбасрудоремонт», КДГМК «Криворіжсталь», хронічна хвороба має довготривалий повільний процес. Відповідач не приховував шкідливість технологічного процесу, не порушував технологію виробництва. Позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці, тривалість роботи у шкідливих умовах залежала виключно від особистого волевиявлення позивача. Також вказав, що під час роботи на підприємстві відповідача позивач жодного разу не заявляв про порушення умов його праці. У відзові на позов відповідач заявив клопотання про витребування у Позивача довідку із банківськими реквізитами. Відповідно до вимог\~ст. 84 ЦПК України\~учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій\~статті 83 цього Кодексу. До суду не надано доказів, що у відповідача виникли складнощі в отриманні даного доказу та підтвердження, що позивач, при виконанні рішення не надасть дані відомості самостійно, тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про витребування доказів. Відповіді на відзив до суду не надходило. Згідно ст.\~279\~ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.\~247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював з 04.03.1998 по 05.06.2019 електрозварювальником 4 разряду в енергослужбі дробильної фабрики; з 01.08.2002 по 03.08.2020 електрозварювальником 5 разряду в енергослужбі дробильної фабрики, звільнений з підприємства, за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки ( а.с. 11-13). Висновком ЛЕК\~Українського науково-дослідного\~інституту промислової\~медицини від\~08.02.2022\~ [PERSON] \~були встановлені\~професійні захворювання\~за діагнозом: встановлено наявність у [PERSON] професійних захворювань Пневмоконіоз першої стадії (t/g,1/1,em) ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень другої стадії, група В, ЛН другого ступеня; Променева катаракта обох очей (VIS OD=0,01 н/корр. VIS OS-0,03 sph-4.0Д=0,2 ) (а.с. 21-22) Відповідно до інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) від 19.04.2021 р. виданої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області зазначено, що позивач працював в шкідливих умовах праці з повним робочим днем. Умови праці характеризувались фізичними перевантаженнями та напруженості трудового процесу.(а.с.18-20) По факту\~професійного захворювання\~було проведено\~розслідування комісією\~створеною на\~підприємстві,\~про що\~був складений\~акт розслідування\~ причин\~виникнення хронічного\~професійного захворювання\~(отруєння)\~від 29\~березня 2022\~року де\~вказано,\~що [PERSON] \~працюючи електрозварювальником\~енергетичної служби\~дробільної фабрики\~з 04.03.1998\~по 03.08.2020\~виконував електрозварювальні\~роботи металевих\~конструкцій,\~запірної арматури,\~вузлів і\~конструкцій із\~різних сталей.\~При цьому\~внаслідок недосконалості\~технологічного процесі\~ручного зварювання,\~підпадав під\~вплив на\~організм підвищених\~концентрацій аерозолю\~переважно фіброгенної\~дії та\~теплового випромінювання\~у повітрі\~робочої зони.(а.с.14-17)\~ \~ Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, [PERSON] 07.07.2022 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 50% внаслідок професійного захворювання (30% пневмоконіоз, 20% катаракта) та встановлено третю групу інвалідності, з переоглядом 01.06.2024 (а.с.23) Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема виписними епікризами, з яких вбачається що він неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я (а.с. 28-31) Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 50%, і встановлення третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманих професійних захворювань у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, яке не дає покращення в стані здоров`я з року в рік стан здоров`я Позивача погіршується, хвороби є невідновними, хронічними і лише прогресують у часі. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує, що період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача 22 роки 5 місяців, характер та тривалість отриманих професійних захворювань, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, а також визнано особою з інвалідністю, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної\~шкоди 130000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1300,00 гривень.

Outcome: approved