Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в обґрунтування якого вказала, що в період часу з 25 травня 2013 року по 21 березня 2019 року сторони перебували в офіційному шлюбі між собою, який 21 березня 2019 року був розірваний за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. За період шлюбу сторонами було придбано за спільні кошти майно, що є об`єктом поділу, а саме: 3 кімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 87,4 кв.м та житловою площею 46,5 кв.м, яка являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідне житло сторонами придбано за 503424 грн. за участі у фонді фінансування будівництва виду А відповідачем [PERSON] згідно договору №6/373 від 18.09.2015 року з ТОВ «Фінансова компанія «Укрстандарт». В час перебування у шлюбі [PERSON] запозичила кошти у [PERSON] із строком погашення боргу до 30 грудня 2018 року. Відповідно до розписок (копії додаються) позивач [PERSON] позичила грошові кошти в сумі: 51 000 грн. - 29.09.2015 року; 115 000 грн. - 06.12.2015 року; 115 000 грн. -17.01.2016 року та 120 000 грн. - 19.01.2016 року, а всього на суму 401000 грн. з цільовим призначенням їх на внески в об`єкт будівництва спірної квартири [ADDRESS] на території Грузевицької сільської ради, житловий масив «Грузевиця - 2» Хмельницького району Хмельницької області. Загальна вартість вкладу подружжя в об`єкт інвестування складала 503 424 гривні. Залишок грошових коштів на суму 102 424 грн. були вкладом в інвестування житла, як спільні заощадження подружжя. Виникнення необхідної позики зумовлено відсутністю у подружжя заощаджень на повну суму внеску для участі у фонді фінансування будівництва виду А, на момент укладення договору №6/73 від 18.09.2015 року з ТОВ «Фінансова компанія «Укрстандарт» так і подальшою необхідністю фінансового інвестування будівництва. За рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2019 року №686/19347/18, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 травня 2019 року та набрало законної сили, про визнання особистою приватною власністю квартири та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю квартири та її поділ, первісний позов [PERSON] про визнання квартири особистою власністю залишено без задоволення та задоволено зустрічний позов [PERSON] , за яким визнано квартиру [ADDRESS] на території Грузевицької сільської ради, житловий масив «Грузевиця - 2», Хмельницького району Хмельницької області спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] ; здійснено її поділ в 1/2 частині кожному. Відповідні розписки, які прирівняні до договорів позики та укладені між [PERSON] та [PERSON] стороною відповідача не оспорювались. Обставини отримання\~виникнення боргових\~зобов`язань,\~предмет їх\~виникнення встановленні\~окресленими вище\~рішеннями судових\~інстанцій.\~При постановленні\~рішення,\~судом надано\~належну оцінку\~доказам,\~поданим сторонам\~щодо особистого\~вкладу кожного\~з подружжя\~в інвестування\~житла згіднодоговору №6/373 від 18.09.2015 року з TOB «Фінансова компанія «Укрстандарт», в тому числі надано належну оцінку рішенню суду №686/11242/18, на яке сторона відповідача посилалась, як на доказ наявності особистих коштів, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто грошові кошти за договором позики (копія додається). Таким чином, придбана на ім`я відповідача [PERSON] квартира, є спільною сумісною власністю сторін, як подружжя, що було визнано судами попередніх інстанцій і відповідач не спростував судовими рішеннями презумпцію співвласності подружжя, а відтак боргові зобов`язання перед кредитором [PERSON] створюють обов`язки для подружжя і після розлучення. Так, з метою виконання умов договору №6/73 від 18.09.2015 року укладеного одним із подружжя [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Укрстандарт» про участь у фонді фінансування будівництва виду А, у подружжя виникли зобов`язання на виконання яких, між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори позики, як окреслено вище за відповідними датами на загальну суму 401 000 грн., з терміном повернення до 30 грудня 2018 року. 09 січня 2020 року позивачем [PERSON] виконано умови договорів позики від 29 вересня 2015 року на суму 51 000 грн., від 06 грудня 2015 року на суму 115 000 грн., від 17 січня 2016 року на суму 115 000 грн. та від 16 січня 2016 року на суму 120 000 грн., про що кредитором видано нотаріальну заяву серії НОК № 538881, зареєстровану в реєстрі за №29 приватним нотаріусом Хмельницького нотаріального округу Балац Т.П. У період отримання коштів в борг від [PERSON] на суму 401000 грн., сторони проживали разом у зареєстрованому шлюбі. Повернення кредитору грошових коштів та виконання зобов`язання перед останнім відбулось 09 січня 2020 року, тобто після припинення шлюбних відносин, а тому слід врахувати, що кошти були повернуті з особистих коштів позивача [PERSON] . Враховуючи презумпцію рівності часток подружжя у майні відповідно до ч.1 ст. 70 СК України вважає, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 1/2 боргових зобов`язань подружжя на суму 200500 грн. (401000:2). З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 200500 грн., як 1/2 частину спільного боргу подружжя; здійснити розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 23.08.2022 року скасовано заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.01.2022 року, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, оскільки згоди на отримання позики позивачкою він не давав, доказів, що ці кошти було сплачено за квартиру суду не надано. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі, оскільки відповідач не надав згоди на укладення договорів позики, тому це особиста позика позивачки. Доказів, що ці кошти використано в інтересах сім`ї для купівлі житла суду не надано. Позов безпідставний та недоведений належними доказами. Третя особа в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Заслухавши пояснення\~представників сторін,\~відповідача,\~дослідивши матеріали\~справи,\~суд вважає,\~що позов\~задоволенню не\~ підлягає\~з наступних\~підстав. Судом встановлено, що з 25 травня 2013 року [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.03.2019 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . 18 вересня 2015 року між ТОВ «ФК «Укрстандарт» і [PERSON] укладено договір №6/73 про участь у фонді фінансування будівництва виду А, за умовами якого протягом вересня 2015 року - січня 2016 року останній вніс 503424 грн. на фінансування будівництва трикімнатної квартири. Після завершення будівництва «ФК «Укрстандарт» передало [PERSON] квартиру у власність. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.02.2019 року в справі №\~686/19347/18 зустрічну позовну заяву [PERSON] задоволено, визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] на території Грузевицької сільської ради, житловий масив «Грузевиця-2», Хмельницького району Хмельницької області. Здійснено поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність [PERSON] 1\\2 частину квартири [ADDRESS] на території Грузевицької сільської ради, житловий масив «Грузевиця-2», Хмельницького району Хмельницької області, припинивши право власності на 1\\2 частину цієї квартири [PERSON] .. Вказаним рішенням було встановлено, що перший внесок за даним договором було вчинено 25.09.2015 року в сумі 100000 грн. та 30.09.2015 року в сумі 51027 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, які знаходяться в матеріалах справи. Другий внесок було вчинено 07.12.2015 року в сумі 115200 грн. та третій 18.01.2016 року в сумі 115200 грн. і 121996,80 грн. 20.01.2016 року, що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідно до розписок, [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 51 000 грн. - 29.09.2015 року; 115 000 грн. - 06.12.2015 року; 115 000 грн. -17.01.2016 року та 120 000 грн. - 19.01.2016 року, а всього на суму 401 000 грн. з цільовим призначенням для внесення їх згідно договору №6/73 від 18 вересня 2015 року на інвестування та будівництво житла. Згідно Заяви [PERSON] від 09.01.2020 року останній підтвердив, що отримав від [PERSON] грошові кошти за борговими зобов`язаннями, згідно договорів позики від 29.09.2015 року, 06.12.2015 року, 17.01.2016 року, 19.01.2016 року на загальну суму - 401 000 грн. Зазначені обставини підтверджуються: рішеннями Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.03.2019 року в справі № 686/1939/19, від 18.02.2019 року в справі №\~686/19347/18; постановами Хмельницького апеляційного суду від 21.05.2019 року в справі № 686/19347/18, від 22.10.2019 року в справі №686/11242/18; інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №193465912 від 31.07.2019р., № 187789194 від 06.11.2019р.; Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №188731120 від 14.11.2019р., № 189161408 від 18.11.2019р.; претензією [PERSON] ; розписками [PERSON] та [PERSON] від 29.09.2015 року, 06.12.2015 року, 17.01.2016 року, 19.01.2016 року; заявою [PERSON] від 09.01.2020р. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення містить і в статті 368 ЦК України. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В силу п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч.ч.2-4 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ч.1, 6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст. 65 СК України, проте позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що договори позики від 29.09.2015 року, 06.12.2015 року, 17.01.2016 року, 19.01.2016 року, укладались нею в інтересах сім`ї, і що саме ці кошти було сплачено на виконання зобов`язань, що виникли з договору №6/73 від 18 вересня 2015 року між ТОВ «ФК «Укрстандарт» і [PERSON] про участь у фонді фінансування будівництва виду А. Посилання представника позивача на те, що вказані обставини підтверджуються рішеннями судів у справі №\~686/19347/18, не заслуговують на увагу, оскільки зазначеними судовим рішенням лише встановлено факт одержання позики, оформлених розписками. Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення у відповідача [PERSON] обов`язку з виконання договорів позики від 29.09.2015 року, 06.12.2015 року, 17.01.2016 року, 19.01.2016 року, позивачем суду не надано. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення боргу, слід відмовити. На підставі ст.ст.2,12,13,76,81,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 61, 65, 69, 70 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: dismissed