Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

28.10.2021 року до Центрального районного суду м, Миколаєва надійшла позовна заява Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Миколаївської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , третя особа служба у справах дітей адміністрації Центрального району, в якій позивач просив: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його дитини [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від заробітку матері, але не менше 50% прожиткового мінімуму, на користь органу опіки та піклування Миколаївської міської ради, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від заробітку батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму, на користь органу опіки та піклування Миколаївської міської ради, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , передати органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для вирішення їх подальшої долі. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.11.2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.09.2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача та третьої особи у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин. Подали до суду заяви, у яких просили провести розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін, які не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. [PERSON] , [INFO] (3 роки), у графі батько вказано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна в матеріалах справи. [PERSON] , [INFO] (16 років), у графі батько вказано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна в матеріалах справи. [PERSON] , [INFO] (8 років), у графі батько вказано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна в матеріалах справи. Інформація стосовно батька записана відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження громадян. [PERSON] , [INFO] (9 років), у графі батько вказано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна в матеріалах справи. Інформація стосовно батька записана відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження громадян. [PERSON] , [INFO] (10 років), у графі батько вказано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого наявна в матеріалах справи. Інформація стосовно батька записана відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження громадян. [PERSON] 29.11.2018 року пояснила, що є матір`ю 5 дітей, у яких є все необхідне. Зобов`язується влаштуватися на роботу та віддати дітей до дитячого садочку. Актами органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку встановлено, що 19.09.2021 року було виявлено дітей чоловічої та жіночої статі (брат та сестра) за адресою: [ADDRESS] , на дитячому майданчику близько 7 та 8 років, котрі знаходилися на дитячому майданчику біля 1,5 годин, самих, які просили пити. З пояснень [PERSON] , які відібрано поліцейськими УПП в Миколаївській області вбачається, що 19.09.2022 року близько 21-00 год. невідомі діти з`явилися поблизу кафе, легко вдягнені та без нагляду дорослих. Діти просили пити та повідомили, що їх матір знаходиться у подруги, а ключів від квартири в них немає. [PERSON] 21.09.2021 року пояснила, що являється матір`ю 5 дітей, вдома погані умови проживання (відключений газ, світло), дома брудно, немає продуктів у зв`язку з відсутністю в неї грошей. Також зазначила, про те що їй відомо що у зв`язку із станом здоров`я, умовами проживання в неї відберуть дітей та позбавлять батьківських прав. З акту обстеження умов проживання від 29.07.2019 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: мати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в приміщенні брудно, затхле повітря. Для виховання дітей створені погані умови проживання, помешкання потребує прибирання, ремонту, відсутні продукти харчування. Матері дітей [PERSON] роз`яснено, що у разі ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення необхідних умов утримання, навчання та виховання дитини, згідно ст. 184 КУпАП, ст. 59 ЗУ «Про освіту», статті 166 КК України, ст. 150 СК України її буде притягнуто до відповідальності в судовому порядку. З акту обстеження умов проживання від 09.08.2021 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають: мати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Газопостачання відсутнє, помешкання потребує прибирання, відсутній запас продуктів харчування, мати палить в приміщенні. З акту обстеження умов проживання від 07.10.2021 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають: [PERSON] , бабуся дитини (власник квартири, не проживає), [PERSON] , батько дитини [PERSON] , має задовільні умови проживання, який заперечив проти позбавлення його батьківських прав, запевнив, що забере сина до себе на виховання. 21.09.2021 року [PERSON] працівниками служби у справах дітей адміністрації Центрального району попереджена, що 12.10.2021 року відбудеться розгляд заяви щодо вирішення подальшої долі її дітей з її обов`язковою участю. З характеристики загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №32 ім. Кривоноса С.С. вбачається, що [PERSON] , залишений на повторний курс, часто відсутній в школі з неповажних причин. Мати належного контролю за навчанням та поведінкою сина не здійснює. Дитина зовні неохайна, голодна з ознаками педикульозу, одяг не відповідає сезону і погоді на вулиці. З характеристики загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №32 ім. Кривоноса С.С. вбачається, що [PERSON] , через велику кількість пропущених уроків була залишена на повторний курс у 2 класі, має неохайний вид. Мати не приділяє належну увагу навчанню та вихованню доньки. 15.09.2021 року адміністрацією МЗОШ №32 порушено клопотання про проведення відповідної роботи з сім`єю учнів [PERSON] та [PERSON] які проживають за адресою: [ADDRESS] за пропуски навчальних занять та неналежне виконання [PERSON] її батьківських обов`язків. Зі змісту доповідних записок класоводу та медичної сестри МЗОШ №32 учні [PERSON] та [PERSON] ходять в брудному одязі, вдягнені не по сезону погоди. Діти скаржаться на голод, повідомляють про те, що мати залишає їх з самих на ніч. Адміністрація МЗОШ №32 ім. [PERSON] повідомляє, що [PERSON] , [INFO] , закінчив у 2021 році 9 класів, навчання не продовжує, паспорт не отримав. Мати вихованням дітей не займається. Адміністрація ЦПМСД №4, як вбачається з листа від 24.12.2019 року, просить службу у справах дітей Центрального району тримати родину [PERSON] під наглядом служби. Відповідно до інформації наданої Департаментом праці та соціального захисту населення управління соціальних виплат і компенсацій центрального району [PERSON] жодних виплат на [PERSON] та [PERSON] не отримує. Однак отримує державну допомогу на дитину [PERSON] . 09.08.2021 року [PERSON] звернулася з заявою до служби у справах дітей адміністрації Центрального району щодо проведення бесіди з її донькою [PERSON] про виконання нею батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. Службою у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області 18.10.2021встановлено, що батько дитини [PERSON] , 2019 року народження, [PERSON] знаходиться в зоні АТО, тому вихованням дитини займатися не може. Однак такою можливістю мають родичі батька дитини, які виявили бажань встановити опіку над малолітньою [PERSON] . Відповідно до повідомлення комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» 20.09.2021 року [PERSON] та [PERSON] прийняті до центру на підставі перебування без догляду дорослих. Згідно довідки - характеристики, яку складено інспектором СЮП МРУП ГУНП в Миколаївській області 22.09.2021 року, [PERSON] характеризується посередньо, остання була помічена за зловживанням алкогольними напоями. Були присутні факти порушень громадського покою. У 2012 році притягалась до адмін. відповідальності за ст. 44-3 КУпАП, двічі за ст. 184КУпАП, та ст. 175-1, 178 КУпАП. З висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 7773/02.02.01-22/06/14/21 від 23.10.2021 року вбачається, що виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відносно його дитини [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] суд зазначає таке. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина 1 статті 151 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. (стаття 153, частини 1-3 статті 157 СК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». У своєму рішенні від 07 грудня 2006 року у справі HUNT v. UKRAINE, № 31111/04 (§54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції ( 995_004 ) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 07 серпня 1996 року, п. 78). У §100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі MAMCHUR v. UKRAINE, №10383/09 вказано на те, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (див. рішення у справі Йохансен , зазначеній вище, п. 78; рішення у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France), заява № 35991/04, п. 79, від 10 січня 2008 року; та у справі [PERSON] , зазначеній вище, пп. 73 та 81). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Сімейним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьків батьківських прав щодо дітей. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком/матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько/мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Під час розгляду даної справи судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконують належним чином своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо, ухиляються від виконання належним чином своїх батьківських обов`язків стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що з огляду на приписи пунктів 2 частини 1 статті 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Таким чином, суд, оцінивши відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України надані докази, вивчивши матеріали справи, вважає доведеним той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не піклуються належним чином про своїх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , свідомо ухиляються від своїх обов`язків по їх вихованню, не бажають змінити свою поведінку на краще, а тому підлягає позбавленню батьківських прав. Позбавлення їх батьківських прав буде відповідати інтересам дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідачів то слід зазначити наступне. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що згідно ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини з відповідачки [PERSON] на користь виконавчого комітету Миколаївської міської ради підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від заробітку матері, але не менше 50% прожиткового мінімуму, на користь органу опіки та піклування Миколаївської міської ради, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від заробітку батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму, на користь органу опіки та піклування Миколаївської міської ради, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; За такого, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно її дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відносно його дитини [PERSON] та стягнення з них на користь позивача аліментів на утримання дітей обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному. Відповідно зі статті 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп. з кожного.

Outcome: approved