Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є\~спадкоємцем за\~заповітом щодо\~майна [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] .Спадкову справу №306/2009 заведено у Черкаській районній державній нотаріальній конторі. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2009 року за спадкоємцем [PERSON] визнано право власності на житловий будинок, що належав спадкодавиці. До складу спадкового майна входила також земельна частка (пай) члена КСП «Колос» у с. Вергуни Черкаського району, однак примірник сертифікату не зберігся, тому у 2009 році відбулось неповне оформлення спадщини. У відповіді головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 29.07.2022 року на запит адвоката [PERSON] повідомлено, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної власності та інших форм власності на ім`я [PERSON] було зареєстровано за №774 від 12.05.1997 р. сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧP № 0221743. Проте, надати копію сертифікату немає можливості, оскільки сертифікат видавався в одному примірнику власнику земельної ділянки. Враховуючи ці відомості уповноваженого державного органу, позивач звернулась до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу додаткового свідоцтва про право на спадщину. Однак, 15.10.2022 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки спадкоємець не надала втрачений сертифікат на земельну частку (пай). Отже, право на земельну частку (пай) за спадкодавцем підтверджено, але правовстановлюючий документ втрачений, що не дозволяє нотаріусу видати свідоцтво спадкоємцю, а право власності може бути визнане лише судом. Таким чином, позивач потребує допомоги у оформленні спадкових прав. Вона вчасно прийняла спадщину, однак іншим чином, окрім звернення до суду, не може завершити процедуру спадкування щодо земельної частки (паю). У зв`язку із вищевикладеним, просить суд визнати за нею у порядку спадкування після [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) члена КСП «Колос» с.Вергуни Черкаського району Черкаської області, посвідчене втраченим Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧP № 0221743, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної власності та інших форм власності за №774 від 12.05.1997 р. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, проте представник подав до суду заяву про слухання справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву про слухання справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. За приписами частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у с. Порохня Волочиського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Порохнянською сільською радою Волочиського району Хмельницької області. За життя [PERSON] склала заповіт 29.10.2008 року, який посвідчено секретарем Порохнянської сільської ради Волочиського району Хмельницької області І.О. Малою та зареєстровано у реєстрі за № 382, яким заповіла усе своє майно на випадок своєї смерті [PERSON] [INFO] . Даний заповіт є чинним згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 71083442 від 03.01.2023 року. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 11.09.2009 року за позивачем визнано право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У відповіді Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 29.07.2022 року № 29-23-0.3-2903/2-22 на запит адвоката зазначено, що за наявною інформацією у Відділі № 4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління, сертифікат на земельну частку (пай) за вказаною серією ЧР №080916 на ім`я гр. [PERSON] не обліковується. При цьому, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної власності та інших форм власності на ім`я гр. [PERSON] було зареєстровано за № 774 від 12.05.1997 року сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧР № 0221743. Проте, надати копію сертифікату не має можливості, оскільки сертифікат видавався в одному примірку власнику земельної ділянки. Необхідно зазначити, що за наявними матеріалами по паюванню земель, переданих у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству «Колос» Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (розроблених Черкаським районним відділом земельних ресурсів у 1996 році) неможливо встановити за ким закріплено земельну ділянку зазначену на графічних матеріалах (доданих до запиту). 15.10.2022 року нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори надано відповідь № 638/02-14 позивачу щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку із відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай). Згідно з відомостями, які надійшли на запит суду з Черкаської районної державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] спадкову справу № 306/2009 заведено 03.04.2009 року. З заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] . Інші особи з заявами про прийняття спадщини не звертались. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Позивач у справі [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , однак оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай) члена КСП «Колос» с. Вергуни Черкаського району Черкаської області, яке спадкодавець мала на підставі сертифікату серії ЧР № 0221743 не має змоги через відсутність правовстановлюючого документу. З урахуванням наведеного, суд виходить з того, що відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, виданого на ім`я спадкодавиці не є перешкодою для реалізації позивачем права на прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV передбачено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до частин першої та другої вказаного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. За змістом статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно з п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4/-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] видавався сертифікат на земельну частку (пай) члена КСП «Колос» с. Вергуни Черкаського району, тобто [PERSON] стала власником майнових прав за її життя. Відтак, [PERSON] як спадкоємиця [PERSON] за заповітом успадкувала майнові права останньої. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. За приписами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, тобто, передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Відтак, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим виникає цивільно-правовій спір. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оцінюючи надані суду докази на підставі повного, всебічного, об`єктивного їх дослідження, беручи до уваги те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай) члена КСП «Колос» с. Вергуни Черкаського району Черкаської області після смерті [PERSON] , зважаючи на те, що іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у неї немає, беручи до уваги відсутність заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку, що позивач має право успадкувати майнові права спадкодавиці, як єдина спадкоємиця за заповітом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved