Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт трудових відносин між нею та ФОП [PERSON] у період з 01 липня 2020 року по грудень 2021 року. В обґрунтування вимог зазначається, що 01 липня 2020 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір, за яким роботодавець зобов`язався надавати роботу та оплачувати її, а працівник зобов`язався виконувати роботу продавця м`ясної продукції у магазині « [INFO] ». Взяті на себе зобов`язання заявник виконувала у повному обсязі та отримувала за це відповідну заробітну плату. Факт офіційного працевлаштування у ФОП [PERSON] підтверджується довідкою з Пенсійного фонду України (форма ОК-5) щодо нарахування роботодавцем заробітної плати найманому працівнику. На займаній посаді [PERSON] працювала у період з 01 липня 2020 року по грудень 2021 року. Роботодавець ФОП [PERSON] припинила діяльність, у зв`язку з чим припинив свою дію й трудовий договір від 01 липня 2020 року, однак юридично трудові відносини із заявницею припинені не були, у її трудовій книжці відсутній будь-який запис про припинення дії трудового договору. Як стало відомо заявниці [INFO] [PERSON] померла. 08 червня 2022 року [PERSON] звернулася до Броварського міськрайонного центру зайнятості із заявою про розірвання трудового договору у зв`язку зі смертю ФОП [PERSON] . Листом від 10 червня 2022 року заявник отримала відмову у реєстрації розірвання трудового договору, так як центром зайнятості не здійснювалася реєстрація трудового договору. Наявність зазначених обставин унеможливлює засвідчення припинення дії трудового договору. З огляду на викладене, заявник позбавлена можливості підтвердити факт трудових відносин. Встановлення юридичного факту необхідно для подальшої реалізації права на працевлаштування. Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, 18 січня 2023 року її представник [PERSON] подала до суду заяву про розгляд даної справи без участі заявника за наявними у справі документами. Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області у судове засідання представника не направила, 12 січня 2023 року подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника управління. Заінтересовані особи: Броварська державна податкова інспекція Головного управління Державної податкової служби у Київській області та Броварський міськрайонний центр зайнятості Київського обласного центру зайнятості Державного центру зайнятості Міністерства соціальної політики у судове засідання представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Суд розглядає дану справу на підставі наявних у ній даних. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з частинами першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу (Форми ОК-5) [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , страхувальником [PERSON] була ФОП [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платників податків: [NUMBER] ). З відомостей за звітні 2020-2021 роки вбачається, що страхувальником 2447414649 з липня 2020 року по грудень 2021 року нараховувалася заробітна плата, з якої утримувався та сплачувався єдиний соціальний внесок. Вказані індивідуальні дані про застраховану особу є належним доказом, що свідчить про перебування у трудових відносинах [PERSON] з ФОП [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що у червні 2022 року [PERSON] звернулася до Броварського міськрайонного центру зайнятості з питань розірвання трудового договору, укладеного між нею та ФОП [PERSON] . Листом 10 червня 2022 року № 170/1056.06/3-22 Броварський міськрайонний центр зайнятості Київського обласного центру зайнятості повідомив [PERSON] , що трудовий договір з нею не реєструвався у центрі зайнятості, припинити або розірвати цей договір Броварський міськрайонний центр зайнятості не має можливості. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України). Згідно з частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин. Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом або фізичною особою, з якого працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену даною угодою, з підпорядкуванням внутрішньому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган або фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату й забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Згідно з вимогами статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою, що має місце у даній справі. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт. Встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу. При розгляді даної справи безспірно встановлено, що у період з липня 2020 року по грудень 2021 року ФОП [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платників податків: [NUMBER] ) нараховувала [PERSON] заробітну плату, з якої утримувався та сплачувався єдиний соціальний внесок. Нарахування заробітної плати свідчить про наявність трудових відносин. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт перебування у трудових відносинах, суд дійшов висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви. Судом також встановлено, що метою встановлення факту трудових відносин є необхідність у працевлаштуванні.

Outcome: approved