Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

Згідно резолютивної частини рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2022 року, суд ухвалив: - позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити; - поновити [PERSON] на посаді заступника директора філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця»; - стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1112934 (один мільйон сто дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять чотири) грн. 88 коп. з урахуванням необхідності сплати обов`язкових податків та зборів; - стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у загальному розмірі 12121 (дванадцять тисяч сто двадцять одна) грн. 75 коп.; - допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць. 09.01.2023 року до суду надійшла заява представника відповідача про ухвалення у справі додаткового рішення, в якій представник просить ухвалити додаткове рішення щодо визначення точної грошової суми в частині негайного виконання стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті. Вимоги заяви мотивовано тим, що при звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць, суд не визначив розмір середнього заробітку, визначений у грошових коштах, який звернуто судом до негайного виконання в межах платежу за один місяць. Дані обставини унеможливлюють для відповідача негайне виконання судового рішення у вказаній частині. Посилаючись на положення п. 2 ч. 1 ст. 270 ЦПК України представник вказує, що рішення суду в частині негайного виконання стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць потребує ухвалення додаткового рішення, оскільки суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення за один місяць. Ухвалюючи додаткове рішення у даній справі та визначаючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, в частині що допущена судом до негайного виконання, суд має визначити зазначену суму без утримання з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів, про що обов`язково зазначає в резолютивній частині рішення (абз. 5 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року). Суд, вивчивши заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Згідно п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; 4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Отже, у даному випадку підлягає до задоволення не тільки заява представника відповідача щодо визначення конкретної суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць, оскільки суд дійсно не вказав такої суми в своєму рішенні, а також суд з власної ініціативи має ухвалити додаткове рішення в частині необхідності допущення до негайного виконання рішення суду стосовно поновлення позивача на посаді, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і не знайшло свого відображення у рішенні суду. Згідно резолютивної частини рішення суд стягнув з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1112934 (один мільйон сто дванадцять тисяч дев`ятсот тридцять чотири) грн. 88 коп. з урахуванням необхідності сплати обов`язкових податків та зборів. Вказана сума була розрахована судом за період з 23.10.2021 року по 27.12.2022 року. Цей період охоплює 14 місяців та 5 днів, або 404 календарних дні. 1112934,88 грн. : 404 = 2754,79 грн. (сума, що припадає на один календарний день). 2754,79 грн. х 5 = 13773,95 грн. (сума, що припадає на 5 календарних днів і яку треба вирахувати із загальної суми для здійснення розрахунку за повними 14 місяцями). 1112934,88 грн. - 13773,95 грн. = 1099160,93 грн. 1099160,93 грн. : 14 місяців = 78511,50 грн. (розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць). На підставі викладеного,

Outcome: approved