Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору міни житла від 22.03.2007 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.07.2020 року вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі з 10.06.2015 року зареєстрований [PERSON] , але фактично він там не мешкав жодного дня, за комунальні послуги не сплачував, його особистих речей у квартирі немає. В зв`язку з реєстрацію відповідача за вказаною адресою, позивачу відмовляють в наданні субсидії. Посилаючись на ст.383, ст.405 ЦК, просить задовольнити її позов. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позовну заяву. Представник позивача у судовому засіданні підтримав думку позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України. З клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не надходив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до договору міни житла від 22.03.2007 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником квартири за [ADDRESS] (а.с.3,4,8). Відповідно до довідки Управління адміністративних послуг №3501 від 01.09.2022 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] (а.с.9). Згідно з актом від 19.01.2023 року, громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 10.06.2015 року за адресою [ADDRESS] ніколи не проживав і не проживає. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] однозначно підтвердили, що відповідач [PERSON] не мешкає у квартирі за адресою [ADDRESS] та жодного дня у ній не проживав. Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не мешкає у спірній квартирі без поважних причин. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються статтями 71,72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника. Згідно ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що реєстрація відповідача у даній квартирі, порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності. Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає можливим визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням, а отже позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved