Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-02 00:00:00

У липні 2022 р. року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, відповідно до якої позивач просила суд: 1. стягнути з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 26 218,79 грн. 2. стягнути з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Маякової Марії Вікторівни на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 3315, 28 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 19390 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 33 839,09 грн. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» пред`явило виконавчий напис № 19390 від 21.08.2020 для виконання до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни, на підставі якого приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 63236969 від 07.10.2020. Так, 16.10.2020 приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату [PERSON] , яку вона отримує в Військово - медичний клінічний центр Західного регіону. Позивачем зазначено, що згідно довідки Військово-медичного клінічного центру Західного регіону № 550/299 від 24.01.2022 останнім на виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 16.10.2020 № 63236969, утримано з позивача кошти в сумі 26218,79 грн., які перераховано ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (сума боргу) та утримано з позивача кошти в сумі 3315,28 грн. (669,00 грн. - витрати на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні 2646,28 грн., які перераховано Приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Малковій М.В. У позовній заяві зазначено, що 20.07.2021 рішенням Франківського районного суду м. Львова по справі № 456/8282/20, яке набрало законної сили визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 19390 вчинений 21.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором № 600209739 від 13.03.2013 р. та договором відступлення права вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 р. На даний час, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. не повернули позивачу коштів, набутих без достатньої правової підстави. у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука Андрія Анатолійовича перебуває виконавче провадження №65439605 про стягнення з [PERSON] (Позивач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Відповідача) грошових коштів на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною (Третя особа). Про наявне виконавче провадження Позивач дізнався 15 травня 2021 року, коли виявив, що його банківські картки заблоковані і Позивач був позбавлений можливості скористатися своїми коштами. Вище викладене стало підставою для звернення до суду з позовом та посилаючись на ст. 1212 ЦК України, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.07.2022 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін по справі. Як вбачаться матеріалів справи, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками направлена судом на адресу місцезнаходження відповідачів та були отримані ними, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи. Разом з тим, у встановлений в ухвалі строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав та пояснень третіх осіб щодо позову до суду не находило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішення Франківського районного суду м. Львова від 20.07.2021 року у справі № 465/8282/20 (провадження №2/465/1857/21) визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 21 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем і зареєстрований в реєстрі за №19390 про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №600209739 від 13.03.2013 року та договором відступлення права вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 р. та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] витрати на оплату судового збору в розмірі 840,80 грн. Рішення набрало законної сили. Вказаним рішення Франківського районного суду м. Львова від 20.07.2021 року у справі № 465/8282/20 встановлено, що 21 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем на підставі статтей 87 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, вчинено виконавчий напис №19390 про стягнення заборгованості за кредитним договором №600209739 від 13.03.2013р. та договором відступлення права вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019р. в сумі 33 189 (тридцять три тисячі сто вісімдесят дев"ять) гривень 09 коп. на користь стягувача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт - Капітал». Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З урахуванням вказаних вимог ст. 82 ЦПК України вказані вище обставини встановленню не підлягають. З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малковою Марією Вікторівною 07 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63236969 на підставі виконавчого напису № 19390, виданого 21.08.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 33 839,09 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малковою Марією Вікторівною 16.10.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні ВП №63236969, якою постановлено звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід від особи, якою є: Військово-медичний клінічний центр Західного регіону. Згідно довідки Військово-медичного клінічного центру Західного регіону № 550/299 від 24.01.2022 на виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 16.10.2020 року ВП № 63236969 з громадянки [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» було проведено утримання заборгованість та станом на 01.11.2021 складали на загальну суму 29 534, 01 грн. Утримані кошти перераховувались за призначенням, а саме: -у сумі 26218,79 грн., які перераховано ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (сума боргу); -у сумі 3315,28 грн. (669,00 грн. - витрати на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні, 2646,28 грн., які перераховано Приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Малковій М.В. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Оскільки у розглядуваній справі виконавчий напис, вчинений 21.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 19390, за яким стягнуто 26 218,79 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню, правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідно до приписів статті 1212 ЦК України відповідач зобов`язаний повернути позивачу отримані грошові кошти. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 19390 від 21.08.2020 таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з [PERSON] коштів в розмірі 26 218,79 грн. було безпідставним. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про стягнення з ТОВ «Вердикт-Капітал» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 26 218,79 грн. Щодо вимоги позовної заяви про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Маякової Марії Вікторівни на користь [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 3315, 28 грн., слід зазначити наступне. Нормами ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Частиною 7 статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). У даному випадку, позивач просить зобов`язати приватного виконавця повернути кошти у розмірі 3315, 28 грн., які були стягнути з позивача у ході виконання виконавчого напису та складають: - 669,00 грн. - витрати на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні, - 2646,28 грн. - основна винагорода приватного виконавця. Стягнення приватним виконавцем витрат виконавчого провадження пов`язане зі здійсненням виконавцем примусового виконання виконавчого документа та відповідає нормам ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження». Підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати таких витрат є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». Будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця у виконавчому провадженні № 63236969 позивачем не оскаржувались, постанови, зокрема, про відкриття виконавчого провадження, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; про стягнення з боржника основної винагороди; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - незаконними не визнавались, передумов для звільнення [PERSON] від сплати витрат виконавчого провадження приватний виконавець не мав. З огляду на викладене, позовна вимога [PERSON] до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни про зобов`язання повернути кошти - є безпідставною та не підлягає задоволенню. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Згідно ст.141 ЦПК України, з ТОВ «Вердикт Капітад» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (88,77) в сумі 880,95 грн.

Outcome: partial