Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

Позивачка звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трьох років. У своєму позові позивачка просить суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення до суду даного позову та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після - в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, для дитини відповідного віку, до досягнення меншою дитиною повноліття; стягнути з відповідача на свою користь аліменти, як на дружину, що має право на утримання від чоловіка, який є батьком дитини, що не досягла трьох років, до досягнення [PERSON] трирічного віку, у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що від зареєстрованого шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивачка, наразі вона не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку. Крім того, посилається на те, що відповідач має постійних дохід, а тому має матеріальну можливість забезпечувати дітей та її як матір дитини, яка не досягнула трьох років. Таким чином, з огляду на положення закону, позивачка зазначає, щодо вона має право на отримання аліментів, для утримання їх спільних з відповідачем дітей та себе, як матері дитини, яка не досягла трирічного віку, у зв`язку з чим вона звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року вказану справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2022 року передано справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трьох років (справа № 755/8720/22) судді Дніпровського районного суду міста Києва Савлук Т.В., на розгляді якої перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання (справа № 754/16157/21), для вирішення питання про їх об`єднання. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 січня 2023 року залишено без розгляду клопотання представника третьої особи [PERSON] - [PERSON] про об`єднання в одне провадження позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трьох років з позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи. В той же час, до суду надійшла заява відповідача про визнання даного позову, в якій він зазначає, що визнає заявлені позивачем вимоги позовної заяви та просить їх задовольнити. Від представника третьої особи [PERSON] - [PERSON] надійшли до суду письмові пояснення, в яких представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває позов [PERSON] до відповідача у даній справі про стягнення аліментів на утримання їх спільного сина - [PERSON] , [INFO] (справа № 754/16157/21). Вважає, що поданий [PERSON] , яка є дружиною відповідача, позов є штучно створений та не містить ознак порушення чи оспорювання її прав, а направлений виключно на сприяння її чоловікові - відповідачу по даному позову, ухилитись від сплати аліментів на повнолітнього старшого сина від першого шлюбу, який продовжує навчатись. Про штучність позову, на думку представника, свідчить той факт, що позов по даній справі датується тим самим днем, коли відповідач [PERSON] подав до суду і заяву про перегляд заочного рішення по справі № 754/16157/21 за позовом його довірителя - [PERSON] до відповідача про утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. Також посилається на те, що у позовній заяві не вказується, що у позивачки наявний спір щодо невиконання відповідачем його обов`язку щодо утримання їх дітей, надання їй як матері його дітей необхідної допомоги чи порушення відповідачем будь-яких інших прав позивача. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла відповідь відповідача на пояснення третьої особи, яка підписана електронним цифровим підписом (а.с. 126, 127). У даній відповіді відповідач вказує, що третя особа неправомірно розраховує на утримання з нього ј частини доходів, у якого на утриманні ще є двоє дітей та непрацююча дружина, разом з тим, відсутність заробітку в сім`ї третьої особи є надуманим аргументом та не підтвердженими доказами обставинами. Звертає увагу на те, що стягнення аліментів на утримання дітей є правом позивачки, проти захисту якого відповідач не заперечує. Також на поштову адресу суду від третьої особи [PERSON] надійшли пояснення щодо відзиву позивача та відповідача на пояснення третьої особи, в яких [PERSON] висловлює позицію, яка була викладена у письмових поясненнях третьої особи, вказуючи, що відповідач, маючи можливість утримувати свого старшого сина, оскільки окрім грошового забезпечення отримує інші додаткові винагороди у період воєнного стану, не бажає брати участь в утриманні сина на період його навчання в університеті. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положення ч. 1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що 03 лютого 2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, за актовим записом №24 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області. Як вбачається із свідоцтва, після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] » (а.с. 14). Разом з тим, від спільного шлюбу сторони мають доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 24 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції у Київській області та свідоцтвом про народження від 16 грудня 2021 року, виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 12,13). Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, отриманої шляхом повного доступу, 04 лютого 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва у цивільній справі № 754/16157/21 ухвалено заочне рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Присуджено до стягнення з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, на період навчання в Київському університетів права Національної академії наук України, починаючи з 21 жовтня 2021 року і до 30 червня 2024 року включно. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 вересня 2022 року за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року скасовано, справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Так, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що на даний час діти проживають разом із матір`ю за місцем її фактичного проживання, що підтверджується актом депутата Ірпінської міської ради Київської області Пащинського О.С. від 07 жовтня 2022 року (а.с. 34). В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] працює у АТ «Банк Альянс» на посаді головного економіста відділу адміністрування кредитних операцій Управління кредитного адміністрування та моніторингу і відповідно до наказу про надання відпустки №91-к від 17 лютого 2022 року, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 25 лютого 2022 року по 06 грудня 2024 року включно, про що свідчить копія довідки, видана 14 червня 2022 року АТ «Банк Альянс» (а.с. 15). Крім того, згідно довідки про доходи №138, виданої ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, вбачається, що відповідач проходить службу в ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, а його загальна сума доходу за період з лютого 2022 року по липень 2022 року складає - 228333,94 грн (а.с. 16). Тобто вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований та отримує регулярний дохід, а тому має можливість, з урахуванням вимог закону, на матеріальне утримання спільних з позивачкою дітей. Суду не надано доказів, що відповідач надає постійну, регулярну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі, необхідному для забезпечення його життєдіяльності та гармонійного розвитку, а також допомогу на утримання позивача, з яким проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Разом з тим, суд враховує ту обставину, що відповідач визнає дані позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує щодо стягнення аліментів. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги підстави звернення позивача з даним позовом до суду,

Outcome: approved