Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Дмитрійчук А.А. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, та суми коштів сплачених за навчання повнолітньої дитини за попередні періоди. В позові представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 гривень щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2021 року і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років; стягнути з відповідача на користь позивача оплату за навчання сина [PERSON] , [INFO] , в Донецькому національному університеті імені Василя Стуса в сумі 20 730,00 гривень. Позов мотивований тим, що позивач з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. За час фактичних шлюбних відносин в них народився син [PERSON] , [INFO] . Оскільки фактичні шлюбні відносини не склалися, сторони припинили сумісне проживання та син [PERSON] залишився проживати з матір`ю. На підставі виконавчого листа № 2-2413/11, який виданий на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці, з відповідача здійснювалося примусове стягнення аліментів на користь позивача, на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 14.11.2013 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] досяг повноліття, виплату батьком аліментів на його утримання припинено. Оскільки повнолітній син [PERSON] продовжує навчання, є студентом Донецького національного університету імені Василя Стуса на контрактній основі, він потребує матеріальної допомоги батька. Позивач самостійно утримує сина, несе всі витрати на його утримання, домовитися про добровільну матеріальну допомогу батьком сину сторонам не вдалося. З початку навчання сина позивачкою понесені витрати на оплату навчання на загальну суму 41 460,00 грн. На думку позивача на її користь з відповідача має бути стягнуто частину (1/2) коштів оплати за навчання сина в Донецькому національному університеті імені Василя Стуса, в сумі 20 730,00 гривень. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом до відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.07.2022 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Представником відповідача - адвокатом Пединою О.А. 06.12.2022 року до суду подано відзив на позов, в якому позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період навчання відповідач визнає частково на суму 1 500 грн. щомісячно, з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною 23-х річного віку за умови продовження навчання. В решті позовних вимог просить відмовити за їх безпідставністю та необґрунтованістю. Свої заперечення в частині відсутності підстав для стягнення витрат на навчання сина за попередні періоди в сумі 20730 грн. обґрунтував їх безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначив, що стягувати суми коштів в якості аліментів за попередні періоди закон дозволяє виключно у випадку, якщо позивачем буде належними доказами доведено, що ним вживались заходи для отримання таких аліментів, але боржник у аліментних правовідносинах уникав їх сплати. Поряд з цим будь - яких доказів з цього приводу позивачем не представлено, а як наслідок наявності підстав для стягнення цих коштів в якості аліментів за попередні періоди позивачем не доведено. Представник відповідача окрім іншого також зазначає, що не є ці кошти і додатковими витратами, оскільки вони не обумовлені розвитком здібностей спільної дитини сторін, а були спрямовані на здобуття сином освіти за контрактом. 26.12.2022 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника позивача [PERSON] - адвоката Дмитрійчук А.А., в яких вона заперечує доводи відзиву представником відповідача - адвоката Педини О.А. та просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Позиція представника позивача зводиться до того, що процесуальний закон не містить будь - яких заборон щодо одночасного об`єднання в позовній заяві вимог про стягнення аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання та витрат на оплату навчання, які вже понесено. Інших заяв по суті спору матеріали справи не містять. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку, що наявні підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10). З довідок-розрахунків заборгованості по виплаті аліментів боржника [PERSON] , виданих Вишенським відділом ДВС Вінницького МУЮ, вбачається, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебував виконавчий лист № 2-2413/11, виданий Ленінським районним судом м. Вінниці від 29.07.2011 року, згідно якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2 000 грн. щомісячно (а.с.19-20). Боржник допускав заборгованість зі сплати аліментів. На час розгляду даного позову [PERSON] досяг повноліття. [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] (позивачем у справі) за адресою: [ADDRESS] (а.с.24-26). Згідно довідок № 1056/06.9.1.-26 від 13.10.2021 року, №336/01-13/15.6 від 17.11.2021 року та №98/01-13/15.6 від 16.06.2022 року, виданих Донецьким національними університетом імені Василя Стуса, [PERSON] є студентом 3-го курсу, за спеціальністю «Менеджмент» денної форми навчання, ОС «бакалавр», який навчається за контрактом, за кошти фізичних або юридичних осіб, період навчання з 15.09.2020 року по 30.06.2024 року (а.с.21-23). Вартість навчання за 2020-2021 рік складала 20 225,00 гривень, за 2021-2022 роки - 21 235 гривень. Зазначену вартість за 2020-2022 роки було сплачено. Згідно з ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п.20 Постанови пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом перевірено та встановлено наявність вказаних юридичних фактів. [PERSON] є повнолітнім сином відповідача, який продовжує навчання, доходів не має, проживає разом з матір`ю, а тому суд дійшов висновку, що він потребує матеріальної допомоги від свого батька на час навчання, а відповідач має змогу надавати синові таку допомогу (іншого судом не встановлено), перешкод для виконання ним обов`язку у виді сплати аліментів по утриманню власної повнолітньої дитини у розмірі достатньому для забезпечення її життєвих потреб судом не встановлено. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина, і цей обов`язок також розповсюджується відповідача. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання є правом повнолітньої дитини або одного з батьків, з якими вона проживає, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, встановлені обставини справи та оцінює надані докази в їх сукупності, а також бере до уваги Правові висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 24 грудня 2014 року по справі №6-186цс14 та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі №208/3075/16, та дійшов висновку, що можливо стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в Донецькому національному університеті імені Василя Стуса. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що на утриманні відповідача перебуває дружина та двоє неповнолітніх дітей, що підтверджується доданими до відзиву копіями свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] та свідоцтвами про народження дітей Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] (а.с. 48 - зворотній бік та 49 ) Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що відповідач знаходиться в скрутному матеріальному становищі, оскільки доказів зазначеного суду не надано. Судом враховано вимоги ст.182 СК України, тому приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х років, оскільки саме такий розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідатиме потребам повнолітньої дитини в сучасних соціально-економічних реаліях. Аліменти на повнолітню дитину яка продовжує навчання суд присуджує від дня пред`явлення позову, що прямо передбачено статтею 191 Сімейного кодексу України, а саме з 30.06.2022 року. А отже, заявлені представником позивача вимоги щодо стягнення аліментів з 25.10.2021 року є безпідставними та не підтвердженні належними доказами, оскільки в силу частини 2 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментівпідлягає негайному виконанню у межах суми платежу по аліментам за один місяць. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача понесених позивачем оплати за навчання сина в Донецькому національному університеті імені Василя Стуса, в сумі 20 730,00 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, танців, певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Верховний Суд України неодноразово роз`яснював, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 в справі № 6-1489цс17). У п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 травня 2018 року у справі № 61-15690св18. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник позивача, обґрунтовуючи вимогу про стягнення додаткових витрат, послалася на те, що позивачем понесенні витрати на оплату за навчання сина в Донецькому національному університеті імені Василя Стуса, за навчальний рік 2020-2021 та навчальний рік 2021-2022, в загальному розмірі 41 460,00 гривень, згідно довідки № 98/01-13/15.6 від 16.06.2022 року (а.с. 22). Зазначені витрати понесені позивачем на навчання дитини, та на її думку, є підставою для стягнення з батька дитини (відповідача) 50% цієї суми в розмірі 20 730,00 гривень. Однак навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Такого висновку суд дійшов з урахуванням правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19, від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18, від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином судом не встановлено підстав для стягнення з відповідача зазначеної суми коштів в якості додаткових витрат. На переконання суду та згідно усталеної судової практики витрати на здобуття освіти входять в структуру аліментів, та мають покриватись в тому числі за рахунок коштів, які стягуються з боржника у аліментних правовідносинах в якості аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 992,40 гривень судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., суд виходить з наступного. Щодо вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування вимог про стягнення витрат на правову допомогу представником позивача - адвокатом Дмитрійчук А.А. надано до суду ордер на надання правової допомоги позивачам №198950 (а.с.31). Суд, перевіривши надані представником позивача докази, вважає, що нею не надано належні докази понесення позивачем витрат на правову допомогу в заявленому у позовній заяві орієнтовному розмірі 5 000,00 грн., а тому вказана сума не підлягає компенсації. А ні позивачем а ні її представником суду не представлено жодного документу, не кажучи вже про первинні фінансові документи, з яких би вбачалось понесення позивачем будь - яких витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial