Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що після смерті діда позивача [PERSON] , який помер [INFO] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,15 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради; земельної ділянки площею 0,06 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради, земельної ділянки площею 2,15 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради. Заповіт спадкодавець [PERSON] не залишав. З часу відкриття спадщини весь ризик та тягар утримання цього нерухомого майна несе позивач. У той же час набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують належність майнових прав покійному спадкодавцю. За вказаних обставин державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовив. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засіданя не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її\~ відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засіданя не з`явився, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Виноградівської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. Вирішуючи питання про спірні правовідносини, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства. Відповідно до положень ст. ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. Після смерті діда позивача [PERSON] , який помер [INFO] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 2,15 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради; земельної ділянки площею 0,06 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради, земельної ділянки площею 2,15 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сасівської сільської ради. Заповіт спадкодавець [PERSON] не залишав. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Згідно положень ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З часу відкриття спадщини весь ризик та тягар утримання цього нерухомого майна несе позивач. У той же час набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують належність майнових прав покійному спадкодавцю. Така ситуація обумовлена тим, що у документованих матеріалах, що залишилися по смерті дідуся оригіналу державного акту на право власності на земельні ділянки віднайдено не було. За вказаних обставин державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовлено. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За запитом в архівних матеріалах Відділу №2 у Берегівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копію державних актів які додаються до матеріалів справи. Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.І ст.З, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що заявлений\~ позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved