Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-25 00:00:00

29 грудня 2022 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач вказав, що 11 січня 1975 року між ним та [PERSON] зареєстрований шлюб. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. На цей час через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, шлюбні відносини між сторонами припинились. Відновлювати шлюбні стосунки позивач не бажає, в зв`язку із чим прохає суд розірвати шлюб. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 грудня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує та прохає задовольнити. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позов визнала повністю. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 11 січня 1975 року у виконавчому комітеті Новопетрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1 (а.с. 4). Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки, чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами статтей 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо та відновлювати їх не мають наміру. У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а сторони не бажають продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, в зв`язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не заявляла про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд вважає, що після розірвання шлюбу її необхідно надалі іменувати прізвищем [PERSON] .

Outcome: approved