Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2021 року. Спільне життя з відповідачкою не склалося, з травня місяця 2022 року у зв`язку з різними життєвими цінностями сімейні відносини між ним та відповідачкою припинені, вони проживають окремо, створили сім`ї з іншими людьми і відповідно мають намір зареєструвати відносини офіційно. Спільних дітей не мають. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 14 вересня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 908. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 листопада 2022 року було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи належним чином, надав в провадження суду заяву, згідно якої просить розгляд справи про розірвання шлюбу проводити без його участі, не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі (а.с.13). В судове засідання відповідачка не з`явилася, будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надала в провадження суду заяву, згідно якої позов [PERSON] про розірвання шлюбу визнає, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказала, що дійсно з травня місяця 2022 року шлюбі відносини між ними припинені, вони з позивачем проживають окремо та кожен фактично побудував нову сім`ю. Після розірвання шлюбу просить їй залишити призвіще «Бопп» (а.с.30). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 908; прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] », чоловіка « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 14 вересня 2021 року (а.с.5). Сторони спільних малолітніх, неповнолітніх дітей не мають. Шлюб позивача з відповідачкою не склався. Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2022 року. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є громадянином Федеративної Республіки Німеччина, а відповідачка [PERSON] є громадянкою України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст.4 Закону України «Про міжнародне приватне право» право, що підлягає застосуванню до приватно-правових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Згідно ч. 1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідачка є громадянкою України, позивач є громадянином Федеративної Республіки Німеччина, шлюб між сторонами було зареєстровано в Україні. Таким чином, право України одночасно є правом з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок. За таких обставин до припинення шлюбу має застосовуватись право України. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу є його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1\~ст. 110 СК України). Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідачка уже тривалий час не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя та на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved