Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

06.12.2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив суд визнати недійсним заповіт складений [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] , посвідчений виконуючим обов`язки старости сіл Гуляївка, Сахарове, Мар`янівка, Одрадна Балка, Златоустове, Софіївка Березівської міської ради Одеської області - [PERSON] 2022 року, зареєстрований в реєстрі за номером №13. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказану справу визначено судді Римар І.А. та 09.12.2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі. В своїх позовних вимогах позивач зазначив, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] . За життя , а саме 26.03.1997 року нею було складено заповіт, посвідчений та зареєстрований секретарем Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області [PERSON] за реєстровим номером 13, за яким вона заповіла - житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав її на прав власності на користь свого чоловіка - [PERSON] . Проте, [INFO] [PERSON] помер. Інших спадкоємців окрім позивача у нього не було. Позивач 04.10.2022 року звернувся з письмовою заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса . Після звернення до нотаріуса йому стало відомо про існування заповіту посвідченого [PERSON] - виконуючим обовязки старости сіл Гуляївка, Сахарове, Марянівка, Одрадна Балка, Златоустове, Софіївка Березівської міської ради Одеської області складений за вказівкою [PERSON] , згідно якого вищевказаний житловий будинок та дві земельні ділянки навколо нього, площею 0,250 га і 0,230 га, а також земельна ділянка загальною площею 11,68 га, що розташована на території Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області, масив № [NUMBER] ділянка №5.6 заповідалися в рівних долях на користь [PERSON] та [PERSON] . Як зазначає позивач, що в вищезазначеному заповіті на початку взагалі відсутні дата та місяць його складання, крім цього зазначено, що він складений та підписаний заповідачем [PERSON] і власноручно підписаним ним у присутності позивача. Також позивач зазначає, що підпис на заповіті заповідача не збігається з підписом на ксерокопії його паспорта. На підставі цього [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати цей заповіт недійним. Ухвалою суду від 28.12.2022 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та витребувано спадкову справу. Відповідно до наказу Березівського районного суду Одеської області №1 -ОД від 04.01.2023 року( з подальшими змінами), постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 30.04.2023 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку. Також указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 19.02.2023 року. В підготовче судове засідання 11.01.2023 року позивач не з`явився. Одночасно, надіслав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності, так як він є військовослужбовцем ЗСУ і перебуває в зоні бойових дій на Харківському напрямку. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх. Представник відповідача у підготовчі судові засідання 28.12.2022 року та 11.01.2023 року також не з`явився. 23.12.2022 року від нього надійшов відзив на позовну заяву в якому проти позовних вимог не заперечує та просить слухати справу у його відсутності.(а.с.29). Залучена в якості третьої особи: [PERSON] у судовому засіданні 11.01.2023 року позовні вимоги визнала повністю, про що власноручно написала заяву (а.с.69). Заслухавши пояснення третьої особи та врахувавши її думку у заяві, дослідивши пояснення позивача у його заяві від 11.01.2023 р, вивчивши матеріали спадкової справи, а також надані матеріали справи, врахувавши відзив відповідача, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною третьою статті 200 Цивільно -процесуального кодексу України (далі-ЦПК України) передбачено: за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено: «У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову". Як вбачається з матеріалів справи відповідач та третя особа позов визнали. Згідно ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як визначено в ст. 1234 ЦК України, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. В ст. 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту. Так, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, визначеними в ст.ст. 1251-1252 цього Кодексу. Судом встановлено, що у 2022 року [PERSON] ,за життя, склав заповіт щодо спадково майна, а саме: житлового будинку по [ADDRESS] (дві) земельні ділянки навколо нього площею 0,250 га та 0,230 га, а також земельної ділянки загальною площею 11,68 га, що розташована на території Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області, масив № [NUMBER] ділянка №5.6. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.21) Спадкування здійснювалося на підставі заповіту складеного в 2022 році в силу норм ст. 1254 ЦК України, який посвідчений [PERSON] - виконуючим обовязки старости сіл Гуляївка, Сахарове, Марянівка, Одрадна Балка, Златоустове, Софіївка Березівської міської ради Одеської області , згідно з якими він заповів належне йому на праві власності майно саме в рівних долях [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Загальні підстави визнання недійсними правочину і настання відповідних наслідків встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, в тому числі недодержання вимог, за якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його волі а також правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання заповіту недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. Статтею 1257 ЦК України визначено підстави для визнання заповіту недійсним. При цьому визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таким чином, слід прийти до висновку, що заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому, недійсним заповіт може бути визнаний у випадках в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). В той же час, в ході вивчення матеріалів встановлено та надано позивачем докази того, що вказаний заповіт складений в супереч законним нормам. Більш того, як вбачається з спадкової справи відносно [PERSON] , то третя особа [PERSON] , взагалі 22.12.2022 року подала заяву про відмову від спадкового майна за заповітом. Будь-яких зауважень або заперечень щодо вимог позовної заяви відповідачем та третьою особою взагалі не надані, а навпаки визнанні у суді. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. При цьому, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях ч.6 ст.81 ЦПК України. За таких обставин, оскільки у матеріалах справи та під час судового засідання позивач повідомив причини згідно яких вищевказаний заповіт скледений всуперес нормам закону , а тому вказані обґрунтування є доведеним з боку позивача. При цьому, заповіт по формі та змісту не відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст викликає сумніву щодо дійсного його складання. Як вбачається з матеріалів справи, при складенні заповіту не додержано встановлені законом вимоги щодо його оформлення. З положень ст. 202 та ст. 1233 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією однієї сторони, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, позивачем наведено достатніх підстав для визнання заповіту недійсним, оскільки, складений заповіт не відповідає вимогам законодавства щодо його форми та посвідчення, а отже суд доходить висновку про можливість з наведених позивачем підстав визнати даний заповіт недійсним. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved