Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

01 липня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] (далі Квартира-1). В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником Квартири-1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27 квітня 2021 року та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, витяг з Державного реєстру №254652762 від 27.04.2021. У належній позивачу Квартирі-1 разом з ним зареєстровані і відповідачі, які є колишніми власниками вказаної квартири. На час укладання договору купівлі-продажу квартири відповідачі звільнили помешкання, але не виконали свого зобов`язання, щодо зняття з реєстрації з причини проживання за межами України, і не бажання приїжджати до України через карантинні обмеження. Оскільки на даний час реєстрація відповідачів у належному позивачу помешканні створює йому перешкоду у реалізації права власності, позивач просить суд задовольнити його позовну заяву. 16 липня 2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 16 липня 2021 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачам рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу їх зареєстрованого місця проживання та повернуто до суду з відміткою АТ «Укрпошти» - «за закінченням терміну зберігання». (а.с.23-26) Станом на 04 січня 2023 року відзив на позов та заперечення від відповідачів [PERSON] та [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 27 квітня 2021 року. (а.с.7,8) Право власності позивача у вказаній вище квартирі зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.9) З довідки виданої 29.06.2021 ТОВ «Шосткажитлосервіс» за №368 вбачається, що окрім власника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстровані колишні власники: [PERSON] , [PERSON] (а.с.10) Крім того, факт реєстрації відповідачів у належній позивачу квартирі підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи №1619 від 07.07.2021 року та №1620 від 07.07.2021 року наданих сектором реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ШМР. (а.с.15,16) Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (стст.379, 382 ЦК України). Крім того, відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України. За таких обставин, відповідачі підлягають визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщення. Оскільки до суду будь-яких заперечень, доказів щодо не визнання зазначеного позову від відповідачів не надійшло, враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №34 від 05.05.2021 та №35 від 05.05.2021 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір на загальну суму 1816 гривень 00 копійок. (а.с.1,2). З врахуванням вищезазначеного, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1816 гривень 00 копійок.

Outcome: approved