Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

21 жовтня 2022 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] через підсистему «Електронний суд» звернулася в суд із позовом до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов мотивує тим, що [INFO] померла рідна сестра позивача [PERSON] . Після смерті останньої відкрилася спадщина на майно, а саме на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельну ділянку. Спадкодавець [PERSON] до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] одна. Заповіт виконкомом Переспівської сільської ради не посвідчувався. Позивач маючи намір оформити спадщину з заявою звернулася до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П., проте у прийнятті спадщини їй було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. При цьому роз`яснено, що їй необхідно звернутись в суд з позовом для визначення такого строку. Вказує, що в передбачений законом строк не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки протягом 2010 року погано себе почувала через хронічні хвороби та похилий вік, постійно зверталась в медичні установи. Ураховуючи наведене, просить суд визначити додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 27 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 04 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання 24 листопада 2022 року о 14 год 00 хв. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Чорна Л. О. в судове засідання не з`явилися, 03 січня 2022 року представник позивача через підсистему «Електронний суд» надіслала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності. Відповідач приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П. в судове засідання не з`явилась. 30 грудня 2022 року подала суду лист в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позов подано до неналежного відповідача та розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначає, що відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Проте, нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а тому не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Таким чином, нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією. Згідно з ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 грудня 2009 року Копачівською сільською радою Рожищенського району Волинської області. З копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 02 січня 1990 року встановлено, що спадкодавцю [PERSON] на праві особистої власності належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої виконкомом Переспівської сільської ради Рожищенського району Волинської області від 24 жовтня 2019 року № 1001 [PERSON] до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] одна. Заповіт виконкомом Переспівської сільської ради не посвідчувався. Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 29 грудня 1949 року районним бюро ЗАГС Рожищенського району Волинської області та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 29 грудня 1949 року Рожищенським районним бюро ЗАГС Волинської області. З письмової відповіді приватного нотаріуса Рожищенського районного нотаріального округу Матвійчук С. П. від 24 жовтня 2019 року № 706/01-16 встановлено, що позивач [PERSON] заяву в установлений законом шестимісячний строк в нотаріальні органи не подала, а одержати свідоцтво про право на спадщину може спадкоємець, який прийняв спадщину, що передбачено п. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України. Роз`яснено право звернення до суду за продовженням строку для прийняття спадщини. У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58046402 від 24 жовтня 2019 року, відомості на спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] у спадковому реєстрі відсутні. Позивач, вказуючи на те, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, звернулася до суду з даним позовом, в якому просить захистити порушене право шляхом визначення їй додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 2, 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за пред`явленим позовом. Встановлення цієї умови є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої умови, необхідно мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу, яка має виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості щодо факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна, а при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково, крім зазначеного, перевіряє наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Встановлення зазначених обставин має істотне значення для формування належного суб`єктного складу учасників справи. Суди відкривають провадження у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] визначила відповідачем приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, а тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Згідно даних Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 58046402 від 24 жовтня 2019 року, інформація про спадкові справи, заведені після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у Спадковому реєстрі відсутня. Спадкодавець [PERSON] до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] одна. Заповіт виконкомом Переспівської сільської ради не посвідчувався. Ураховуючи наведене, предмет спору, приватний нотаріус Луцького районного нотаріального округу Матвійчук С. П. є неналежним відповідачем у даній справі, відтак, оскільки спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , ні за законом ні за заповітом немає належним відповідачем є орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а саме: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області. Клопотань про заміну відповідача чи залучення інших відповідачів ні позивач ні її представник не заявляли. Звернення до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Згідно з п. 40-41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 532/9076/16-ц, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 161/6126/15-ц, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого (інших) спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вказаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду від 22 травня 2020 року по справі №638/17618/17, від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц, від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц, від 30 квітня 2020 року у справі №352/382/18, від 29 квітня 2020 року у справі №641/2646/17, від 15 січня 2020 року № 2-112/2008. Враховуючи вищенаведене, оскільки позовні вимоги пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, а також ураховуючи, що визначення відповідачів є правом позивача, суд доходить висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Позивач не позбавлений права пред`явити позов про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини до належного відповідача із зазначенням поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини та доказів, які підтверджують вказані обставини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed