Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-25 00:00:00

[PERSON] , яка діє в своїх інтересах та як законний представник неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] , Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. В обґрунтування заяви зазначено, що вона перебувала в шлюбу з [PERSON] . Під час шлюбу народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано на підставі рішення суду від 21.10.2022 по справі №752/10938/22. Вона разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] , яка у рівних частках належить їй та [PERSON] . Під час спільного проживання [PERSON] постійно висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень, через що вона викликала поліцію. Факт домашнього насильства щодо неї підтверджується постановами суду по справам №752/21046/21 та №752/25530/21. Проте [PERSON] все одно не залишає її та дітей у спокої, весь час принижує, ображає, залякує, погрожує фізичною розправою. Він пише їй та дітям неприємні повідомлення на телефон, які надходять пізно вночі. Через це вона та діти не можуть спокійно перебувати в квартирі. Коли вона бачить його у нетверезому стані чи збудженим, то змушена тікати з квартири. Через неодноразові побиття її [PERSON] . Вона розуміє, що його погрози вбивством можуть стати реальними. Її приниження, погрози, штовхання, удари [PERSON] здійснює в присутності дітей. Діти не мають змоги спокійно навчатись, до них не приходять друзі, він самовільно приймає рішення щодо навчального процесу дітей, вдома дітям роздає вказівки, що робити, діти не мають змоги робити домашнє завдання. Через ненормальну поведінку [PERSON] діти є постраждалими від домашнього насильства та потребують захисту. В вересні 2022 року вона звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей, після чого він став постійно виганяти її з дому, погрожувати вбивством, вимагати підписати згоду на проживання дітей з ним, відмовитись від прав на майно, причиняти тілесні ушкодження. 01.12.2022 в суді розглядалась заява [PERSON] про визнання судового наказу про стягнення з нього аліментів, таким, що не підлягає виконанню, у задоволенні цієї заяви було відмовлено. Після цього [PERSON] вчинив вдома лайку, а вона з дітьми була змушена переїхати проживати до батьків. Просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, яким: - заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та неповнолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 07.12.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи без участі заінтересованої особи [PERSON] , залучено до участі в справі заінтересовану особу Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. 09.12.2022 адвокат Шульженко Д.Ю. надав заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, в яких просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що заявниця намагається за допомогою застосування безпідставного обмежувального припису вирішити спори про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини. Шлюб між сторонами було розірвано за ініціативою чоловіка через вживання [PERSON] алкогольних напоїв та тривале ухилення нею від виконання батьківських обов`язків. Заявниця не надала жодних доказів на підтвердження доводів, викладених нею у заяві, натомість приховала факти притягнення її до відповідальності за вчинення домашнього насильства. Звукозаписи телефонних розмов не можуть бути розголошені через їх таємницю. Електронне листування не було засвідчено електронним підписом. Сам по собі факт наявності сварок між ними не є доказом вчинення домашнього насильства. В судовому засіданні [PERSON] підтримала подану заяву та пояснила, що [PERSON] - це її колишній чоловік, з яким вона розлучилась. Він кричить на неї в присутності дітей. 01.12.2022 після судового засідання, в якому розглядалась його заява про скасування аліментів, в задоволенні якої суд відмовив, він закрив її в квартирі та не випускав. 05.10.2022, коли вона вчила уроки з сином, у них з [PERSON] почалась сварка, оскільки останній вимагав у неї встати, бо він прибирає. Вона відмовилась, він її вдарив. Вона звернулась до лікарні, де було зафіксовано наслідки побиття. Все це відбувалось на очах у дітей. Наприкінці серпня, вересня, жовтня 2022 року [PERSON] виганяв її з квартири. Знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, він кричить на неї, виганяє, телефонує вночі. Вона боїться залишатись з ним наодинці, бо він кричить на неї і може побити, погрожує, що виштовхне її з 13 поверху. Представник заявника адвокат Акопян М.А підтримала заяву та пояснила, що протягом тривалого часу [PERSON] вчиняє відносно заявниці домашнє насильство. Він зламав потерпілій пальці на нозі. Також [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо неповнолітніх дітей, особливо відносно дочки, яка викликала поліцію, коли він бив її матір [PERSON] . В грудні 2022 року після судового засідання, в якому його заяву не було задоволено, він погрожував заявниці, став агресивним. В цей день він кричав і на дочку. Факти домашнього насильства мали місце в присутності дітей. Старша донька хоче жити з матір`ю, бо боїться батька, менша дитина боїться батька, проте в силу віку не може висловити свою думку з цього приводу. [PERSON] боїться проживати з колишнім чоловіком в одній квартирі, він забрав у неї документи, обшукує її речі, постійно погрожує. В жовтні 2022 року він вдарив її. Психічного насильства та агресії відносно заявниці та дітей стало більше. Вона, як представник [PERSON] , не надає згоди на перегляд відеозапису за участю заявниці, бо остання не надавала своєї згоди на здійснення цього запису та доступ до нього іншим особам. Представник заінтересованої особи адвокат Шульженко Д.Ю. суду пояснив, що є рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Також є судові справи про поділ майна подружжя та визначення місця проживання сина. [PERSON] тривалий час не зверталась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, а тому це звернення є маніпуляцією з її боку. Заявниця поводить себе аморально, у месенджері повідомила [PERSON] про подружні зради. Доказів домашнього насильства заявниця не надала. Сварки між колишнім подружжям дійсно були, проте це не підтверджує факту домашнього насильства. Він, як представник [PERSON] , не надає згоди на прослуховування аудіо запису телефонних розмов за його участю, бо це є таємницею. Електронні докази подані з порушенням встановленого порядку їх подання та не засвідчені електронним підписом, а відтак є недопустимими. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] - це його невістка, з якою він має нормальні стосунки, [PERSON] - це його син. З приводу домашнього насильства йому нічого невідомо. [PERSON] жалілась йому з приводу конфліктів з чоловіком через ревнощі з боку останнього. [PERSON] вживає алкогольні напої. 19.09.2021 він приїздив привітати онука [PERSON] з Днем народження без попередження, [PERSON] була вдома в стані сп`яніння та перекинула торт. Коли вони поїхали разом з онуком, останні в дорозі показав йому свій телефон, на який його матір надіслала відеозапис, де вона порізала повітряні кулі та диван ножом. Він не був свідком подій 29.09.2022 та 05.10.2022. На фото на аркуші 27 справи зображена [PERSON] у нього в будинку. В квітні 2022 року в комендантську годину [PERSON] прийшла до будинку в стані сп`яніння. Йому відомо, що один раз [PERSON] викликала поліцію до себе додому. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] - це колишня дружина її рідного брата [PERSON] .. 24.02.2022 брат з усією родиною приїхали до неї проживати. [PERSON] забезпечував родину продуктами харчування, займався дітьми. Скандали у брата з дружиною виникали через питання виховання дітей. [PERSON] палила разом з донькою, це обурювало [PERSON] . [PERSON] вживає алкоголь. 29.08.2022 родина брата повернулась до м. Києва. Про всі події, які відбувались у м. Києві, їй відомо зі слів брата. Чи застосовував [PERSON] домашнє насильство до [PERSON] та дітей їй невідомо. Її брат розлучився з дружиною через вживання останньою алкоголю. 19.09.2021 її брат викликав поліцію, бо [PERSON] побила вдома меблі та посуд. Їй відомо, що [PERSON] вилила на голову її брату тарілку супу. Зі слів брата їй відомо, що одного разу поліцію викликала [PERSON]. Їй нічого невідомо щодо подій 29.09.2022 та 05.10.2022. Свідок [PERSON] на початку свідчень читала їх з телефону, після зауваження суду відклала телефон та пояснила, що живе у сусідньому будинку з родиною [PERSON] . [PERSON] - це її дядько. Одного разу вона забирала [PERSON] до себе на ночівлю, бо [PERSON] з вікна викидала речі. Зі слів [PERSON] він заспокоїв дружину, проте що між ними відбувалось, вона не знає. На День народження [PERSON] [PERSON] перекинула стіл, порізала диван, кульки, лаялась на родичів нецензурною лайкою. У [PERSON] та [PERSON] були суперечки з приводу виховання дітей. [PERSON] ображала [PERSON] через купівлю нового телефона молодшому сину. 29.09.2022 сталась сварка, про що їй повідомив [PERSON] . Побиття [PERSON] в с. Чаплинці не було. Вислухавши свідчення свідків, пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є колишнім подружжям, шлюб, зареєстрований між ними 20.01.2007, був розірваний на підставі рішення суду від 21.10.2022 по справі №752/10938/22. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які народились під час шлюбу. 02.07.2021 [PERSON] встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, що підтверджується копією довідки КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» №9156 від 02.07.2021. 10.10.2021 о 14 год. зафіксовано звернення неповнолітньої [PERSON] , яка викликала поліцію через те, що за адресою: [ADDRESS] , батько б`є матір, що підтверджується копією рапорту. 15.11.2021 Голосіївським районним судом міста Києва було закрито справу відносно [PERSON] за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно дружини [PERSON] у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (справа №752/21046/21). 22.11.2021 Голосіївським районним судом міста Києва [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно дружини [PERSON] (справа №752/25530/21). 05.10.2022 [PERSON] звернулась до Голосіївського УП ГУНП у місті Києві з заявою за фактом побиття її [PERSON] , яка була зареєстрована за №38438. 06.10.2022 [PERSON] встановлено діагноз забій грудної клітини по задній поверхні, що підтверджується копією довідки КНП «Консультативно-діагностичний центр Голосіївського району м. Києва» (травматологічний пункт) №7581 від 06.10.2022. Заявник, звертаючись до суду з даною заявою, посилалась на те, що колишній чоловік застосовує до неї психічне та фізичне насильство в присутності дітей, а також застосовує психічне насильство щодо неповнолітніх дітей. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Пунктом 2 ч.1 ст. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Пунктами 2, 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Згідно з п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» захист прав та інтересів постраждалої дитини, у тому числі звернення до суду, представництво її прав та інтересів у суді, крім батьків та інших законних представників дитини, можуть здійснювати родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, якщо вони не є кривдниками дитини, а також орган опіки та піклування. В силу положень ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (передування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] має право здійснювати захист прав неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , матір`ю яких вона є. Крім того, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] є колишнім подружжям, то на них поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. В суді заявниця пояснила, що [PERSON] застосовує до неї фізичне насильство, б`є, зокрема, факт побиття мав місце 05.10.2022, що змусило її звернутись до лікарні. Він застосовує до неї фізичне насильство при дітях. З урахуванням приписів ст. 96 ЦПК України суд не бере до уваги паперову копію електронного доказу (переписку подружжя між собою у телефонному додатку), оригінал цього електронного доказу не був поданий, а при цьому представник заінтересованої особи заперечував дійсність цих доказів, а сторона заявниці не звернулась до суду з клопотанням про огляд в судовому засіданні оригіналу. Судом під час розгляду справи не досліджувались аудіозапис телефонної розмови колишнього подружжя, який надала заявниця, оскільки представник заінтересованої особи заперечував проти їх прослуховування, посилаючись на таємницю телефонних розмов, яка захищається законом. Також судом не досліджувався відеозапис щодо подій за участю заявниці, наданих стороною заінтересованої особи, оскільки заявниця не давала згоди на зйомку себе та перегляд цього відеозапису. Водночас суд не приймає як докази письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , акти опитувань [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , заяву [PERSON] , оскільки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були допитані як свідки, а інші особи як свідки не допитувались, не попереджались про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду. Щодо свідчень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд критично оцінює їх свідчення, зважаючи на те, що вони є близькими родичами [PERSON] , стосовно якого заявлено вимогу про видачу обмежувального припису. Жоден зі свідків не був присутнім особисто під час побиття [PERSON] її колишнім чоловіком або безпосередньо під час сварок подружжя. Свідчення щодо подій, які мали місце в вересні 2021 року на святкуванні Дня народження сина заявниці, на якому вона вчинила сварку, не стосуються предмету доказування у цій справі. Деякі відомості життя та взаємних стосунків колишнього подружжя свідкам відомі зі слів [PERSON] проте ці свідчення суд не приймає як докази, оскільки відповідно до приписів ст.90 ЦПК України показання з чужих слів не можуть бути допустимим доказом. Крім того, свідок [PERSON] спочатку читала свідчення з телефону і лише після зауваження суду почала давати пояснення, не підглядаючи в нотатки. Також вона, повідомляючи про «нібито факти приєднання фактів побиття Ірини до матеріалів справи» відмовилась пояснити, звідки їй відомо про ці факти і з якого джерела, а тому за приписами ст.90 ЦПК України ці свідчення не є доказами. Оцінюючи свідчення свідка [PERSON] , який підтвердив, що на фото на аркуші 27 справи зображена [PERSON] у нього в будинку, у сукупності з поясненнями заявниці, суд вважає, що цей факт побиття її чоловіком є підтвердженим. Аналізуючи пояснення заявниці та надані докази по справі, суд вважає доведеними факти побиття заявниці [PERSON] 05.10.2022 та 10.10.2021, які знайшли своє підтвердження в суді медичною довідкою №7581 від 06.10.2022 та копією рапорту від 10.10.2021 №55724, копією постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 22.11.2021 по справі №752/25530/21, фотографіями, частково свідченнями свідка [PERSON] . При цьому знайшла своє підтвердження та обставина, що таке домашнє насильство з боку [PERSON] по відношенню до заявниці мало місце в присутності неповнолітніх дітей, при цьому старша дитина через побиття матері батьком викликала поліцію, щоб припинити такі дії з його боку. Суд вважає, що наявність постанов про притягнення заявниці до адміністративної відповідальності за фактами спричинення домашнього насильства стосовно [PERSON] не спростовуюсь вищезазначених висновків суду, враховуючи наявність постійних конфліктів між подружжям, що підтвердив представник заінтересованої особи. Суд вважає, що в цих випадках [PERSON] мав можливість звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, проте наявність фактів притягнення заявниці до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП не спростовує того, що відносно неї чоловіком також вчинялось домашнє насильство. Аналізуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що в суді знайшло підтвердження вчинення кривдником [PERSON] дій відносно [PERSON] та неповнолітніх дітей, які у розумінні вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є домашнім насильством. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис шляхом встановлення заборон, про які просить заявниця. З огляду на викладене заява підлягає повному задоволенню. Судові витрати по справі відсутні. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved