Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач [PERSON] \~ звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати виконавчий напис № 93063,\~ вчинений 20.11.2020\~ року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм\~ Олегом Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] \~ на користь ТОВ «Ведикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №МФ-1011800000784 від 21.08.2018\~ року в сумі 24 404,61 грн.,\~ таким, що не підлягає виконанню,\~ відшкодувати судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з автоматизованої системи виконавчих проваджень\~ отримав інформацію про проведення щодо нього виконавчих дій у межах виконавчого провадження № 63879594\~ від 10.12.2020\~ року, приватним виконавцем Малковою М.В., щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованості за кредитним договором №МФ-1011800000784 від 21.08.2018,\~\~ укладеним із ТОВ Бі Ел Джи Мікрофінанс, правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги є відповідач. Зазначене ВП відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса від 20.11.2020\~ року. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, так як вчинений нотаріусом на борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що суперечить Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172. Позивач зазначає, що виконавчий напис вчинений без належної перевірки безспірності боргу, надання необхідних для вчинення обумовленої нотаріальної дії документів та винесено за відсутності оригіналу нотаріально посвідченої угоди. Крім того позивач стверджує, що\~ письмову вимогу від відповідача позивач не отримував, та в порушення ч.2 ст.517 ЦК України, повідомлення новим кредитором (відповідачем) на ім`я позивача про відступлення права вимоги не отримував.\~ Приватний нотаріус при винесенні виконавчого напису керувався постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, тому нотаріус повинен був відмовити Товариству у видачі виконавчого напису. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.11.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження. Позивач в судове судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 17.02.2023 року подав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал»\~ не направив до суду свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подали, причини неявки суду не повідомили. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Малкова М.В.,\~ в судове засідання не з`явилася про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, жодних клопотань чи заперечень суду не подала. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., в судове засідання не з`явився\~ про день та час розгляду справи повідомлений\~ належним чином, жодних клопотань чи заперечень суду не подав. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 20.11.2020\~ року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., вчинено\~ виконавчий\~ напис, який було зареєстровано в реєстрі за № 93063, про стягнення\~ грошових коштів з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №МФ-1011800000784 від 21.08.2018\~ року, укладеним з ТОВ Бі Ел Джи Мікрофінанс,\~ правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами 30-11/18 від 30 листопада 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Ведикт Капітал».\~\~ Отже, за вказаним виконавчим написом було запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», та стягнути з боржника за період з 30.11.2018\~ р. по 02.11.2020\~ р. включно, суму у розмірі: 23 754,61 грн., в тому числі:\~\~ 3000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 270,00\~ грн. - прострочена заборгованість за комісією; 0,00 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 260,34 грн. - строкова заборгованість за комісією; 15 123,66 грн.- строкова заборгованість за\~\~ несплаченими відсотками за користування кредитом; 1470,00 грн. - строкова заборгованість за\~\~ штрафами і пенями;\~\~ стягнуто плати зі стягувача за вчинення цього виконавчого напису. Загальна заборгованість [PERSON] становить 24 404,61 грн.\~\~ (а.с.12). Встановлено, що даний виконавчий напис було вчинено на підставі того, що 21.08.2018 року\~ між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІАНС» та [PERSON] був укладений Кредитний договір\~ №МФ-1011800000784,\~ відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 3000,00 грн.,\~ строком на 15 днів з 21.08.2018 по 05.09.2018\~ (а.с.10). Встановлено, що 10.12.2020\~ року\~ приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва\~ Малковою М.В., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження\~ № 63879594\~ з примусового виконання виконавчого напису № 93063\~ вчиненого 20.11.2020\~ року приватним нотаріусом ЖМНО\~ Гораєм\~ О.С.,\~ про стягнення з [PERSON] \~ на користь ТОВ «Ведикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №МФ-1011800000784 від 21.08.2018\~ року в розмірі 24 404,61 грн. (а.с.15,16). При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України "Про нотаріат"\~ нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п.2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р., встановлено, що для одержання виконавчого напису по стягненню заборгованості за кредитними договорами,\~ подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суду не надано доказів, що стягувачем та нотаріусом було дотримано вимоги необхідні для вчинення виконавчого напису. Як встановлено судом, кредитний договір №МФ-1011800000784 від 21.08.2018\~ року,\~ було укладено в простій письмовій формі та нотаріально не посвідчено, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Такий висновок суду узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 12 березня 2020 року по справі №757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року по справі №158/2157/17, від 21 жовтня 2020 року по справі №172/1652/18. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Так, в постанові Верховного Суду (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018) зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція було висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такого боргу. Суд звертає увагу, що за виконавчим написом було стягнуто з позивача станом на 02.11.2020р. заборгованість, яка включає\~ нараховані комісії,\~ пеню та штрафи. При цьому слід зазначити, що Законом України «Про внесення змін до Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) в період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби COVID - 19» від 16.06.2020р., зокрема, було доповнено пунктом 15 Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України. В пункті 15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України зазначено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Отже, заборгованість, яку відповідач просив стягнути за виконавчим написом була спірною, оскільки включала нараховані в період карантину штрафи, пеню, комісії. Підставами\~ оскарження виконавчих написів, на переконання суду, може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника або окремих складових заборгованості. Суд зауважує, що повідомлення новим кредитором (відповідачем) на ім`я позивача про відступлення права вимоги в порушення ч.2 ст.517 ЦК України, як і дійсність розрахунку заборгованості, періоди нарахування складових заборгованості матеріалами справи не підтверджено. Відповідно, позивач не мав змоги у відповідності\~ до ст.518 ЦК України висловити заперечення проти вимог нового кредитора у зобов`язанні до вчинення нотаріальної дії. При цьому, відповідачем доказів протилежного в порушення свого обов`язку доказування на виконання ч.1 ст.81 ЦПК України не надано. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено без дотримання вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. У відповідності до п. 6 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. За нормами ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 992,40 грн. (а.с.8). На підставі викладеного,

Outcome: approved