Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

27 вересня 2021 року надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпровські електромережі» до [PERSON] про стягнення вартості необлікованої електроенергії. Позивач посилається на те, що [PERSON] зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є споживачем електричної енергії за зазначеною адресою. При контрольному відвідуванні представниками енергопостачальника було виявлено самовільне підключення споживача до електромереж, факт порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії зафіксований актом № 025123 від 16 травня 2020 року. Згідно акту про порушення № 025123 від 16 травня 2020 року визначено дату комісії з розгляду акта про порушення 09.06.2020 року та запрошено відповідача для участі на 23.06.2020 р., однак він не з`явився у вказаний день, тож засідання відбулось за його відсутності, про що був складений протокол № 35/20 та прийнято рішення провести нарахування у сумі 18 051, 72 грн. 24.02.2021 року на підставі рішення комісії з розгляду акта про порушення при виконавчій дирекції АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» прийнято рішення змінити проведенні нарахування (витяг з протоколу № 08/21-ПС). 05.03.2021 року відповідачу направлено запрошення на комісію за адресою [ADDRESS] . на 07.04.2021 року та у зв`язку з неявкою [PERSON] прийнято рішення провести нарахування у сумі 13272, 30 грн., що відображено у протоколі № 25/21. Позивачем нараховано загальну суму заподіяних збитків за період з 19.12.2019 по 16.05.2020 року 13272, 30 грн., яку він просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі у розмірі 2 270 грн. Ухвалою суду від 04.10.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї, однак до суду повернувся поштовий конверт, у зв`язку із неможливістю вручення відповідачу. Відповідно до вимог ст. ст.128, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 травня 2020 року працівниками Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» при перевірці об`єкта за адресою: [ADDRESS] , виявлено самовільне підключення електропроводки до електричної мережі АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з порушенням схеми обліку; при включенні навантаження електрична енергія споживається лічильником № 04378150, лічильником не враховується; підключення виконано шляхом пошкодження ввідного кабелю Пв ф 2х мм2 та підключення без облікової електричної проводки, пошкоджена ізоляція до облікового ввідного кабелю від опори до лічильника, про що складено акт № 025123. Акт про порушення підписано відповідачем. Акт про порушення був розглянутий 23.06.2020 та 07.04.2021 комісією з розгляду акта про порушення, про що складено протоколи № 35/20 та 25/21, згідно яких кількість необлікованої електричної енергії за період з 19.12.2019 по 16.05.2020 року складає 5900 кВт/г. Відповідно до розрахунку розміру відшкодувань збитків по акту № 025123 від 16 травня 2020 року на підставі акту про порушення, загальна сума нарахування по акту складає 13272, 30 грн. Як на підставу позовних вимог до відповідача [PERSON] позивач посилається на ту обставину, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, вказане твердження позивача жодним належним та допустимим доказом не підтверджено. Судом встановлено, що за місцем виявлення порушення за адресою: [ADDRESS] , відповідач - [PERSON] не зареєстрований. Відомостей про власника зазначеного домоволодіння позивачем не надано. При цьому суд наголошує, що відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом. Представником позивача надано ряд документів до позовної заяви, де зазначено, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте жодного доказу того, що саме відповідач є споживачем електричної енергії за цією адресою позивачем не надано. \~ \~ \~ \~З копії паспорта відповідача та згідно з відомостями ГУ ДМС у Дніпропетровській області вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, суд звертає увагу, що акт про порушення складено за адресою: [ADDRESS] , натомість особовий рахунок на ім`я відповідача відкрито за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку, використання приладів обліку електричної енергії, неповірених або неатестованих в установленому порядку . Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для деліктних відносин є характерним застосування презумпції вини заподіювача шкоди, проте усі інші умови застосування такого виду цивільно-правової відповідальності підлягають доведенню у повному обсязі позивачем, який наполягає на наявності підстав для задоволення такого позову. Аналогічні правові висновки зробила Велика палата ВС у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (п.81 зазначеної постанови): «Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. п.43 постанови КГС від 23.10.2019 у справі №917/1307/18)». Оскільки позивач належними та допустимими доказами не довів факт спричинення збитків саме відповідачем, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони\~пропорційно розміру задоволених\~позовних\~вимог. Таким чином\~ухвалюючи рішення про\~відмову\~в задоволенні\~позовних\~вимог,\~суд приходить до\~висновку, що\~судові витрати, покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed