Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, зазначаючи, що з 25.05.2016 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , на теперішній час в провадженні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває справа про розірвання шлюбу між ними. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають разом з нею. Посилаючись на те, що домовленості з відповідачем про добровільну участь в утриманні дітей досягнути не вдалося, останній, за наявним у неї відомостями, аліментів нікому не сплачує, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має, просила суд присудити до стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2744 грн. щомісячно та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2201 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді від 13.12.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 10.01.2023 року о 09 годині 00 хвилин. Позивачка подала заяву про зменшення позовних вимог, просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно, просила розгляд справи здійснювати у її відсутність. Відповідач подав заяву про визнання зменшених позовних вимог позивачки у повному обсязі, вказав, що наразі не працює, не має постійного заробітку, просив проводити розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На час розгляду справи діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні та утриманні її батьків. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно положень ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст.\~51\~Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Статтею 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181\~СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1ст. 184\~СК України. У відповідності до ч. 1, 2 ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2 статті 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~Постановою Верховної Ради України\~№ 789-XII\~від 27лютого\~1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан відповідача, який є працездатним, але на час розгляду справи не працює та немає постійного заробітку, проте може виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дітей відповідно до зменшених позовних вимог позивачки, має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом, у нього відсутні інші особи на утриманні. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання дітей. Таким чином, враховуючи всі наведені обставини, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також положення ст.\~180\~СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову за зменшеними позовними вимогами та стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно,\~ [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень,\~ щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.11.2022 і до досягнення дітьми повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивачка, відповідно до вимог ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 50 % судового збору, який мала би сплачувати позивачка при подачі позову, у зв`язку із визнанням позову в сумі 536,80 грн. у відповідності до ст.141,142 ЦПК України.

Outcome: approved