Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнувши аліменти на утримання дитини та звільнивши його з 01.02.2020 від сплати аліментів, стягнутих судовим наказом, посилаючись на злісне ухилення відповідачки від виконання покладених на неї законом батьківських обов`язків та фактичного проживанням з лютого 2020 року дитини з ним. В обґрунтування вимог зазначено, що 04 червня 2016 року між ним з відповідачкою було укладено шлюб, у період якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 30 жовтня 2018 року шлюб між ними розірвано. З жовтня 2018 року вони стали проживати окремо, їх спільна донька проживала разом з відповідачкою. Судовим наказом від 06 лютого 2019 року з нього стягнуто аліменти на утримання дитини, хоча він добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання доньки. Рішенням суду від 29 березня 2019 року з нього стягнуто аліменти на утримання відповідачки до досягнення їх дитиною трирічного віку. У лютому 2020 року до його місця проживання приїхала [PERSON] з донькою [PERSON] та прожили у нього більше місяця, а потім одного дня відповідачка вийшла на прогулянку і більше не повернулась. Донька [PERSON] залишилася мешкати у нього та його матері. Приблизно з березня-квітня 2020 року відповідачка ніякої участі у житті дитини не приймає, донька проживає та знаходиться на його утриманні та вихованні. Більш того, з 05 липня 2020 року [PERSON] перебувала у розшуку правоохоронних органів та лише у жовтні 2021 року повернулася до міста та почала проживати разом зі своєю матір`ю за місцем своєї реєстрації. У листопаді 2021 року він створив нову родину. Однак за висновками лікарів, у його доньки двобічна сенсоневральна глухота та їй рекомендовано спостереження дитячого сурдолога, слухопротезування та вирішення питання про кохлеарну імплатнацію. Дитина є інвалідом із діагнозом двобічна нейросенсорна приглухуватість 4 ст., вроджена. У зв`язку з цим, [PERSON] потребує особливого догляду, їй рекомендовано провести вкрай необхідну операцію - кохлеарну імплантацію, однак для проведення операції необхідна згода обох батьків. На численні прохання до відповідачки надати таку згоду, вона не реагує, здоров`я дитини її взагалі не турбує. Тому враховуючи свідоме нехтування відповідачкою своїх батьківських обов`язків, просить вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 20 липня 2022 року прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження вказану цивільну справу та призначено підготовче засідання. Зобов`язано Виконком Довгинцівської районної в місті Кривому Розі ради, як орган опіки та піклування, надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору з приводу позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Ухвалою суду від 28 листопада 2022 року задоволено заяву позивача про виклик свідків задовольнити, витребувано з Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» інформацію щодо перебування на обліку в закладі [PERSON] . Закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті та встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються. Протокольною ухвалою суду від 25 січня 2023 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Швець М.В. на вимогах наполягали з підстав, викладених у тексті позовної заяви. Позивач суду пояснив, що дитина потребує операції за кордоном, а він не може її вивезти без дозволу матері дитини. Мати дівчинки участі у житті дитини зовсім не приймає. [PERSON] останній раз бачила матір на початку квітня 2020 року, [PERSON] просто залишила доньку з ним і пішла, потім була у розшуку. Після розлучення вони періодично спілкувалися, [PERSON] не хотіла, але він наполягав, з донькою бачився. Спочатку вони з дитиною проживали по [ADDRESS] , до листопада 2020 року, а потім переїхали на 44 квартал на [ADDRESS] , до цивільної дружини та її сина і зараз вчотирьох там проживають. [PERSON] матір не згадує, відповідачка взагалі не цікавиться донькою, навіть у телефонному режимі. З новою дружиною [PERSON] та її сином [PERSON] у [PERSON] гарні стосунки. У психоневрологічний диспансер вони возили [PERSON] , це після розлучення ще було, записували її на прийом до лікаря, але він не заходив, мама її з нею ходила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України. Представник третьої особи Займукова І.А. вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з підстав, викладених у висновку виконкому, як органу опіки та піклування. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача по [ADDRESS] , вона живе з ними на одній площадці, квартира напроти. З [PERSON] [PERSON] живе та їх двоє діток - її хлопчик та його дівчинка. [PERSON] та [PERSON] живуть там рік десь, може трохи менше. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивача по [ADDRESS] , він співмешканець [PERSON] , яка проживає у їх будинку із сином. [PERSON] з донькою [PERSON] проживають там з листопада 2021 року, колишня дружина його не спілкується з ними, не займається своєю донькою та не цікавиться нею. Разом проживають там вони і зараз разом з [PERSON] та її сином, які теж піклуються про дівчинку. [PERSON] забезпечує доньку, утримує, лікує, маму [PERSON] вона ніколи не бачила. Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Так, судом встановлено, що з 04 червня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 16 - копія свідоцтва), який рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2018 року між ними розірвано (а.с. 17 - копія рішення). Від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 16 зворот - копія свідоцтва). Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем на доведення зазначених в позові обставин ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом обов`язків надано письмові докази. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2019 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь та на утримання [PERSON] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з 05.02.2019 (а.с. 18-19 - копія рішення). Однак з 05 липня 2020 року [PERSON] перебувала у розшуку сектором кримінальної поліції ВП № 1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, що підтверджується відповідною довідкою від 10.08.2021 (а.с. 23 - копія довідки), а відповідно до довідки Відділення поліції № 1 Криворізького районного управління поліції від 04.02.2022 [PERSON] перебувала у державному розшуку ВП № 1 КРУП у період часу з 20.01.2021 по 29.03.2021 як безвісно зникла особа, та розшукана, перебуває за адресою мешкання (а.с. 23 зворот - копія довідки). Згідно акту про фактичне проживання осіб за місцем реєстрації, складеного 23 червня 2022 року мешканцями квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , [PERSON] та його донька [PERSON] фактично проживали у квартирі [ADDRESS] , з лютого 2020 року по листопад 2021 року (а.с. 22 зворот - копія акту). З листопада 2021 року [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживають без реєстрації у квартирі [ADDRESS] , про що мешканцями квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] складено 23 вересня 2022 року відповідний акт (а.с. 27 - копія акту). Малолітня [PERSON] є дитиною з інвалідністю, згідно медичного висновку № 19 від 16 лютого 2021 року має діагноз «Двобічна нейросенсорна приглухуватість 4 стадії, вроджена» (а.с. 31, 31 зворот - копії висновку, посвідчення). Згідно характеристики Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 238 Криворізької міської ради від 18.05.2022, [PERSON] виховується у неповній сім`ї, мати з сім`єю не проживає, про дитину піклується батько. Дитина адаптується до умов групи, із задоволенням відвідує садочок та ввечері зустрічає батька. Ділиться своїми досягненнями з батьком [PERSON] , який постійно цікавиться життям доньки у дитячому садочку, стежить за її успішністю, дотримується всіх вимог ЗДО. У відносинах з педагогами проявляє коректність, тактовність. Регулярно відвідує батьківські збори, є головним вихователем доньки, дотримується демократичного стилю виховання. Мати у навчальному процесу доньки участі не бере (а.с. 37 зворот - копія характеристики). Виконавчим комітетом Довгинцівської районної у місті ради, як органом опіки та піклування, надано до суду висновок від 30.09.2022 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , в обґрунтування якого зазначено, що поспілкуватися з відповідачкою по справі не виявилось можливим, так як її мати у телефонному режимі пояснила, що донька ні з ким не спілкується, на вулицю , майже нічого не їсть, має дуже хворобливий вигляд. На її умовляння звернутись до лікаря не реагує, взагалі її нічого не цікавить. Відповідно до інформації Криворізького міського центру соціальних служб від 13.09.2022, [PERSON] не працює, має на вихованні сина [PERSON] , [INFO] від першого шлюбу та доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з батьком, [PERSON] . Від спілкування із соціальним фахівцем [PERSON] відмовилась. Зі слів матері відповідачки по справі, донька має нестабільний емоційний стан, не здатна утримувати дитину та займатися її вихованням. За повідомленням голови правління ОСББ «Фаворит-11» від 16.08.2022, [PERSON] дуже рідко спілкується з донькою [PERSON] , який час перебувала у розшуку. До адміністративної відповідальності не притягувалась. Тому враховуючи зазначене, в інтересах дитини, враховуючи також рішення комісії з питань захисту прав дитини, виконком вважає за доц2ільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 64-65 - висновок). На виконання ухвали суду від 28.11.2022, адміністрація Комунального підприємства «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» від 16.01.2023 повідомила, що [PERSON] , [INFO]. зверталась до лікаря-психіатра 14.04.2021, але від огляду відмовилась та у подальшому за медичною допомогою не зверталась. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях ( постанова Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі № 752/16443/16-ц), суд погоджується з позицією по справі Виконкому Довгинцівської районної в місті ради, як органу опіки та піклування, викладеної у висновку від 30.09.2022, оскільки вважає, що наведені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати, як ухилення відповідачки від виховання своєї дитини, свідомої зневаги своїми обов`язками, тому враховуючи викладене вважає встановленим, що [PERSON] не займається вихованням доньки, не забезпечує її матеріально, не виявляє щодо неї батьківського піклування, не турбується про її духовний розвиток, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Таким чином, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав. Крім того, частиною 3 статті 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частинами першою-другою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів, починаючи з дати пред`явлення позову згідно вимог частини першої статті 191 СК України. Крім того, відповідно до положень статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Законодавець не обмежує суд при прийнятті рішення про звільнення від сплати аліментів тільки вказаними двома підставами та наголошує, що при наявності інших обставин, що мають істотне значення, компетентні органи можуть прийняти таке рішення. В сімейному законодавстві не надається хоча б приблизного переліку таких обставин, отже, суд при розгляді кожної справи має самостійно вирішувати це питання з огляду на подані пояснення, докази та інтереси сторін. З аналізу положень статей 179-181 СК України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. Судовим наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 05.02.2019, на користь матері дитини [PERSON] (а.с. 19 зворот - копія судового наказу). Однак судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі своїм батьком та знаходиться на його утриманні, що не спростовано відповідачем, а отже підлягає задоволенню вимога позивача про звільнення його від плати аліментів, однак з дати набрання цим судовим рішенням законної сили. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки вимога про відшкодування судових витрат позивачем не заявлена, вони покладаються на позивача.

Outcome: approved