Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 03.07.1999\~р.взявшлюб із відповідачем; подружжя не має неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, втрачена любов та повага, шлюбні відносини припинені з 2020 р. Посилаючись у позові на те, що шлюб носить формальний характер, сім`я розпалася та відновлення неможливе, у позові й заявлено відповідну вимогу про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з`явилися, позивач в окремо поданій заяві просив суд\~ розглядати справу у його відсутності та задовольнити позовні вимоги; відповідач надаласуду заяву, в якій просила суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Як встановлено судом, 03.07.1999\~р.між позивачем та відповідачем за цим позовом було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис та видано свідоцтво, що підтверджується відповідною копією, наданою позивачем. Подружжя не має неповнолітніх дітей. Шлюбно-сімейні відносини подружжя припинені з 2020 року (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Правовідносини виникли між учасниками справи із сімейних відносин (розірвання шлюбу). Суд, дослідивши докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачають, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є право особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року). Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги те, що відповідач в окремо наданій суду заяві просиларозірвати шлюб, не скористалася правом брати участь у судових засіданнях, не клопоталапро надання строку для примирення, не спростувала обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, що вочевидь свідчить про відсутність вільної згоди жінки і чоловіка на шлюб, тому збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох подружжя, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ЦПК України (п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України): з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved