Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

До суду надійшла вищезазначена позовна заява, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 164 532 грн. 23 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 07.04.2021 сталася ДТП за участю транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу та перебував під керуванням відповідача та транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] . Постановою Святошинського районного суду від 26.05.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП, транспортний засіб позивача було значним чином пошкоджено, автомобіль потребував ремонтних відновлювальних робіт. Загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача склала 164 532,23 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, відсутній договір страхування і у позивача. Відтак, отримати страхову виплату (страхове відшкодування) у будь-якому розмірі та в позасудовому порядку позивачу не видається за можливе. Оскільки вина відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановами суду, кошти витрачені позивачем на ремонт транспортного засобу підтверджені належним чином. Позивач вважає, що саме з відповідача підлягають стягненню понесені витрати на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля. Також просить стягнути судові витрати. Також позивач просить стягнути із відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 грн., обґрунтовуючи це тим, що діями відповідача позивачу було спричинено стрес, негативні емоції, переживання та погіршення самопочуття. Ухвалою судді від 04.07.2022 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін . Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 61-62). 07.04.2021 приблизно о 09.11 год. [PERSON] в м. Києві по вул. Прилужна, керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , не був уважний при виїзді з двору, не надав перевагу у русі транспортному засобу «Toyota», внаслідок чого здійснив зіткнення з ним, в результаті якого автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою Святошинського районного суду від 26.05.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 11). Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до Звіту про оцінку № 108/21 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , оцінювачем було встановлено, що матеріальний збиток завданий власнику автомобіля, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 164 532 грн. 23 коп. Судом встановлено, що на час скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та керував автомобілем позивача на підставі наданого йому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1166ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала. Частиною 1ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2ст. 1187 ЦК України) При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки») Згідно п.1 ч.1 ст.. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦКшкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка має відшкодувати шкоду позивачу, в цій справі є [PERSON] , який своїми діями пошкодив майно [PERSON] . Таким чином з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути матеріальні збитки в розмірі 164 532 грн. 23 коп. Що стосується стягнення судом першої інстанції моральної шкоди, то суд вважає наступне. Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України потерпіла особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності та справедливості. Враховуючи, що у зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, позивачу заподіяно суттєві побутові незручності і необхідності додаткових зусиль, пов`язаних з неможливістю використовувати автомобіль за призначенням, суд вважає позовні вимоги у цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2637 грн 72 коп. за подання позовної заяви до суду і позов суд задовольняє, з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збірна користь позивача.

Outcome: approved