Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою та просить встановити факт народження дитини, [PERSON] , яка народилася [INFO] , в місті Херсон від батьків: матері громадянки України [PERSON] , [INFO] ; батька громадянина України [PERSON] , [INFO] . Заява обгрунтована тим, що оскільки дитина\~ народилася на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Херсон, то медичне свідоцтво про народження дитини, видане в м. Херсон, не відповідає чинному законодавству України, і не може бути підставою для видачі свідоцтва проо народження дитини, тому заявниця змушена звернутися до суду, бо відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Встановлення вказаного факту необхідно для подальшої реєстрації факту народження в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження, згідно чинного законодавства України. 10\~січня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд. Заявниця надала суду заяву, в якій підтримала свою заяву та просила слухати справу у її відсутності. Від заінтересованої особи [PERSON] також надійшла заява, в якій він просив розглянути заяву [PERSON] у його відсутності та підтримав заявлені вимоги. Заінтересована особа Суворовський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання представника не направив, були повідомлені належним чином, із заявою про відкладення розгляду справи не зверталися. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Письмовими матеріалами встановлено, що мати дитини [PERSON] народилася [INFO] в м. Херсоні і є громадянкою України відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 06 липня 2004 року Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області. З 16 грудня 2022 року заявниця перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає по [ADDRESS] . [INFO] у місті Херсон у громадянки України [PERSON] , [INFO] , народилася дитина дівчинка. Згідно з положеннями ч.1\~ст.317 ЦПК України\~заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Факт, який просить встановити заявниця, потрібен їй для можливості державної реєстрації народження дитини, оскільки дитина народилася на тимчасово окупованій території України, що стало підставою для відмови відділом державної реєстрації актів цивільного стану у реєстрації народження дитини. Відповідно до розділу VІІІ п.п.8 п.5 Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних/бойових/ дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні /блокуванні/ станом на 10 жовтня 2022 року, затвердженому наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75 /у редакції наказу від 17.10.2022 року № 233/, Херсонська міська територіальна громада Херсонського району Херсонської області перебувала в тимчасовій окупації. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На підставі викладеного, вбачається, що наданий заявницею дублікат медичного свідоцтва про народження, що підтверджує народження у [PERSON] дитини жіночої статті на тимчасово окупованій територій України, не створює правових наслідків для заявниці, внаслідок чого, будучи позбавленим можливості здійснити дії з реєстрації народження дитини, вона вимушена звернутися до суду з відповідною заявою. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Разом з тим, як вбачається з правових позицій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в інформаційному листі щодо окремих питань застосування Закону України від 4 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів. Зокрема,\~відповідно\~до\~ст.\~77\~ЦПК\~України\~належними є\~докази,\~які\~містять\~інформацію щодо\~предмета\~доказування. \~Предметом\~доказування є\~обставини,\~що\~підтверджують\~заявлені вимоги\~чи\~заперечення\~або мають\~інше\~значення\~для розгляду\~справи\~і\~підлягають встановленню\~при\~ухваленні\~судового рішення. \~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не\~бере до\~уваги докази,\~що одержані\~з порушенням\~порядку,\~встановленого законом. \~Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 78 ЦПК України). Достатніми є\~докази,\~які\~у\~своїй сукупності\~дають\~змогу\~дійти висновку\~про\~наявність\~або відсутність\~обставин\~справи,\~які\~входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.80 ЦПК України). Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст.7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження, і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Виходячи з наявних у справі доказів вбачається, що реєстрація народження дитини заявниці в легітимних органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати її народження на підставі вищезазначеного медичного свідоцтва про народження немає, тому відновлення порушених прав неможливо в інший спосіб, окрім як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку. Відповідно до п.1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно вказаних Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Пунктом 1, 2, 3 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, власного імені та по батькові. Підставами для реєстрації народження, є: а) медичне свідоцтво про народження форми N103/о. Ці документи подаються до органу реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для реєстрації народження, визначених у цьому пункті, реєстрація народження провадиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїи внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. \~Жодні\~докази не\~мають\~для\~суду заздалегідь\~встановленої\~сили.\~Суд\~оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність\~кожного\~доказу окремо,\~а\~також\~достатність і\~взаємний\~зв`язок\~доказів у\~їх\~сукупності. \~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, враховуючи надані суду документи, суд вважає доведеним і встановленим факт народження [INFO] громадянкою України [PERSON] в місті Херсон, Херсонської області, Україна, дитини жіночої статті. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved