Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-28 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача, вимоги до якого обґрунтовано тим, що 24 листопада 2019 року відповідач уклав з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредитний договір №1543800 від 24 листопада 2019 року, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит у розмірі 12 000, 00 грн. Кредитор ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» своє зобов`язання по видачі кредиту виконав, але відповідачем кредит не погашається, що змусило позивача як суб`єкта, до якого перейшло право вимоги за договором від 24 листопада 2019 року про відступлення права вимоги, звернутись до суду з даним позовом, в якому він просив стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 43 152 грн., що складається з: 12 000 грн. - заборгованість за кредитом, 6 480 грн. - заборгованість за відсотками та 24 672 грн. - пеня. Ухвалою судді від 28 вересня 2021 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутність та подав до суду заяву в якій зазначив, що не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, виходячи на наступного. 24 листопада 2019 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1543800. Відповідно до умов кредитного договору №1543800, банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 12 000,00 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплатити процентів, комісій, в обумовлені цим договором. Кредит був наданий банком позичальнику на споживчі потреби, що закріплено в умовах договору. Відповідно до пункту 1.2 строк надання Позики - 30 днів. Згідно пункту 1.3 сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: 1.3.1 знижена процентна ставка становить 1,53% від суми Позики за кожен день користування Позикою (558,45% річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 Договору; 1.3.2 стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми Позики за кожний день користування Позикою (657,00% річних); 1.3.3 стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.7, 3.4, 3.6.2 Договору. Пунктом 3.2 Договору встановлено, що нарахування процентів за Договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за Позикою за фактичну кількість календарних днів користування Позикою. Проценти за користування позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання Позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання Позики, визначеного у пункті 1.2 цього Договору, за виключенням дати повернення Позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів. Відповідно до пункту 3.6.2 Договору з четвертого дня прострочення заборгованості Товариство визнає заборгованість за Позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлю щоденне нарахування процентів за користування Позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 дня прострочення. Пунктами 4.4 та 4.5 Договору встановлено, що у випадку прострочення повернення суми позики, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 144,00 грн. за кожен день прострочення, починаючи з четвертого дня прострочення виконання зобов`язань за Договором. Штрафи за Договором нараховуються на момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення Клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за цим Договором, і становить: 6 000,00 грн. За розрахунком заборгованості, наданим позивачем, сума заборгованості відповідача перед кредитором за кредитним договором №1543800 від 24 листопада 2019 року становить 43 152, 00 грн., з яких: 12 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 6 480,00 грн. - заборгованість за процентами; 24 672, 00 грн. - пеня. 23 квітня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №23042020, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні банку, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку №2 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №2 до цього договору. Відповідно до Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, з додатку №2 до договору №23042020 про відступлення права вимоги від 23 квітня 2020 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 43 152,00 грн., з яких: 12 000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 6 480,00 грн. - заборгованість за процентами; 24 672, 00 грн. - пеня. Згідно п. 6.5 договору відступлення права вимоги, права вимоги переходять до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого позивач став кредитором по відношенню до відповідача стосовно його заборгованості. У відповідності до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право і свободу людини і громадянина на захист у суді. Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до ст. 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ст. 526 ЦК України. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, Боржник вважається таким, ще прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, відсотки за користування ним та пеня за порушення відповідачем терміну повернення кредиту, підлягають стягненню за судовим рішенням. Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Розмір суми заборгованості наданий позивачем відповідачем у встановленому законом порядку не спростований. Таким чином, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з повернення кредиту в розмірі 12 000, 00 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 6 480, 00 грн., зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки під час розгляду справи встановлено порушення відповідачем передбаченого Кредитним договором порядку погашення заборгованості. Відповідач не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження погашення ним заборгованості та спростування доводів позивача. Разом з тим, суд не погоджується з доводами позивача про стягнення на його користь з відповідача пені в розмірі 24 672, 00 грн, оскільки відповідно до п. 4.5 Кредитного договору штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50 % суми, одержаної клієнтом за цим договором, і становить 6 000, 00 грн, а згідно з п. 12.6 Правил сукупна сума штрафів та пені, що нараховуються за порушення зобов`язань клієнтом на підставі укладеного договору позики, не може перевищувати половини суми, одержаної клієнтом за таким договором. З огляду на зазначені умови, передбачені Кредитним договором та Правилами, які погоджені сторонами, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6 000, 00 грн пені. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про сплату ним заборгованості у добровільному порядку. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 12 000, 00 грн. заборгованості за основною сумою боргу за кредитним договором, 6 480, 00 грн - заборгованості за процентами та 6 000 грн - пені. Відповідно до ч.ч. 1, 10 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.04.2021 року № 6579. Оскільки позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 43 152, 00 грн. 00 коп., однак суд задовольняє позовні вимоги лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 24 480 грн. 00 коп., що становить 56,7 %, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 287 грн. 10 коп. у відшкодування судових витрат. Крім того, у позовній заяві позивач також зазначає, що ним понесені судові витрати в розмірі 1 135 грн., а саме: витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Однак за перевіркою матеріалів справи суд не вбачає доведених та документально підтверджених витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, необхідно відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: partial