Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-11 00:00:00

22 листопада 2022 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації втрати частини заробітної плати через порушення строків її виплати та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 23.08.2007 року по 27.09.2022 року він перебував у трудових відносинах із ДП «СхідГЗК». 27.09.2022 року відповідно до наказу №1313-ос від 26.09.2022 року позивача було звільнено з посади майстра дільниці з ремонту та господарського обслуговування ДП «СхідГЗК» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. 27.09.2022 року відповідачем було здійснено нарахування сум, що підлягають до виплати при звільненні, та позивачу було вручено повідомлення про нараховані суми. Відповідно до зазначеного повідомлення, нарахована сума становить 77859,49 грн та яка складається із заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги. Позивач зауважує, що відповідач 27.09.2022 року, тобто в день звільнення, видав йому належно оформлену трудову книжку та письмово попередив про нараховані суми, належні при звільненні. Однак, всупереч вимогам ч.1 ст.116 КЗпП України, до теперішнього часу не провів з позивачем розрахунку. На неодноразові письмові звернення позивача з проханням усунути порушення, відповідач надав письмову відповідь про вжиття ним максимального комплексу заходів для відновлення виробничої діяльності і сплати наявної затримки з виплати заробітної плати. Крім того, відповідно до довідки від 24.10.2022 року, виданої бухгалтерією ДП «СхідГЗК», розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 722,73 грн. Таким чином, позивач вважає, що з відповідача на його користь належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який на день подачі позову до суду становить 28909,2 грн (722,73 грн х 40 робочих днів з 27.09.2022 року по 21.11.2022 року включно), а при не проведенні розрахунку до розгляду справи стягнути середній заробіток до ухвалення рішення по справі. Окрім цього, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Таким чином, позивач просить стягнути з ДП «СхідГЗК» заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 77859,49 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні до постановлення судового рішення у справі, який на момент звернення до суду складає 28909,2 грн та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 2061,9 грн. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2022 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивачу, відповідно до вимог ЦПК, було направлено копію ухвали про відкриття провадження. Заперечень про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження від позивача не надійшло. Відповідно до вимог ЦПК України, представнику відповідача ДП «СхідГЗК» було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 19 грудня 2022 року від ДП «СхідГЗК» на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому ДП «СхідГЗК» просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] , відмовити в повному обсязі. Відповідач у відзиві зазначає, що ДП «СхідГЗК» у своїй господарській діяльності використовує розрахунковий рахунок № [NUMBER] , відкритий в ПАТ АБ «Укргазбанк», через який веде свою господарську діяльність та здійснює сплату всіх податків, зборів, виплату заробітної плати працівникам. Крім того, для здійснення своєї господарської діяльності підприємством були відкриті ще три рахунки в АТ «Державний ощадний банк України». Тривалість затримки виплат зумовлено фінансово-економічною кризою, нестабільним державним (бюджетним) фінансуванням та затримки у взаєморозрахунках, а також введеним воєнним станом в Україні та, як наслідок, перебування ДП «СхідГЗК» із 01.03.2022 року у вимушеному тимчасовому простої, що підтверджується Наказом №778/к від 01.03.2022 року. Відповідно до Звіту про фінансовий стан підприємства на 31 грудня 2021 року за ДП «СхідГЗК» рахується кредиторська заборгованість у розмірі 788058 грн, чистий збиток підприємства складає 550199 грн. Згідно зі звітом про фінансові результати діяльності за І квартал 2022 року Форми №2 чистий збиток підприємства складає 341118 грн. Крім цього, поточна кредиторська заборгованість ДП «СхідГЗК» станом на 31.03.202 року складає 856304 грн. Таким чином, відповідач вважає, що належними та допустимими доказами підтверджує об`єктивність відсутності фінансової можливості щодо своєчасної виплати заробітної плати. Від позивача [PERSON] на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив, в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач вважає, що відповідачем не надано жодних доказів щодо відсутності заборгованості та виплати відповідачем всіх сум, належних йому при звільненні. Свої заперечення відповідач обґрунтовує лише тільки скрутним фінансовим становищем підприємства. Відповідач з травня 2022 року не проводив виплату заробітної плати, при цьому для позивача та його родини це є основним джерелом доходу, що призвело до прийняття рішення про звільнення. Невиплата заробітної плати призвела до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків та вимагала від позивача додаткових зусиль до організації його життя. Позивач зазначає, що в порушення норм законодавства про працю відповідач і надалі продовжує порушувати його права та не проводить виплату заборгованості по заробітній платі та інших сум, належних при звільненні. Крім того, позивач у відповіді на відзив звертає увагу на те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Позивач вважає, що відповідачем не підтверджено жодними належними та допустимими доказами своїх заперечень проти заявлених позовних вимог, не надано жодного доказу на підтвердження обставин, викладених у відзиві. \~ \~ \~ \~Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. \~ \~ \~ \~Згідно\~зі ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Приписами\~ст.43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. \~ \~ \~ \~Так, відповідно ст.\~81\~ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено із трудової книжки позивача [PERSON] , що він дійсно з 23 серпня 2007 року по 27 вересня 2022 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та, на підставі наказу №1313-ос від 26 вересня 2022 року, був звільнений за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору. /а.с.7/ Наказом №1313-ос від 26.09.2022 року [PERSON] , майстра дільниці з ремонту та господарського обслуговування ДП «СхідГЗК», було звільнено 27.09.2022 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем умов колективного договору та визначено бухгалтерії управління ДП «СхідГЗК» виплатити [PERSON] грошову компенсацію за 2 календарних дні невикористаної щорічної відпустки та вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку згідно ст.44 КЗпП України. /а.с.8/ Згідно Повідомлення станом на 27.09.2022 року [PERSON] була нарахована сума розрахункових у розмірі 77859,49 грн, до складу чкої входить у тому числі заборгованості за травень у розмірі 3531,22 грн; заборгованості за червень у розмірі 8431,22 грн; заборгованості за липень у розмірі 11406,55 грн; невиплаченої з/п за серпень у розмірі 8431,22 грн. /а.с.9/ Згідно довідки про доходи ДП «СхідГЗК» від 24.10.2022 року середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 722,73 грн. /а.с.14/ Позивач неодноразово звертався до відповідача з письмовими вимогами від 05.10.2022 року, 17.10.2022 року та 27.10.2022 року про виплату сум, належних при звільнені. /а.с.10,11,12/ Листом №18/5489 від 19.10.2022 року ДП «СхідГЗК» надало відповідь позивачу, що адміністрацією підприємства вживається максимальний комплекс заходів для відновлення виробничої діяльності і сплати наявної затримки з виплати заробітної плати. /а.с.13/ Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. За змістом\~ст.\~116\~КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. \~ \~ \~ \~Відповідно ч.2 ст.233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати, а саме: - \~ \~ \~ \~основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; - \~ \~ \~ \~додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; - \~ \~ \~ \~інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку, що всі суми (заробітна плата, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що позивач звернувся до суду в строк, визначений ст.233 КЗпП України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, оскільки з ним не проведений розрахунок по заробітній платі. Що ж стосується середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то слід зазначити наступне. Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який станом на 21.11.2022 року, тобто на день звернення до суду із позовом становив 28909 грн 20 коп. Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі статтею 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 3 липня 2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із наданої позивачем довідки від 24.10.2022 року /а.с.14/ вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 722,73 грн. Таким чином, оскільки позивач був звільнений з роботи 27 вересня 2022 року, час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, станом на 12 січня 2023 року, складає 78 робочих дні. Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні в сумі 56372 грн 94 коп. (722,73 грн/день * 78 робочих дні). Доводи відповідача\~про відсутність\~коштів у\~підприємства та\~тяжкий фінансовий\~стан не\~приймаються судом\~до уваги,\~оскільки сама\~по собі\~відсутність коштів\~у роботодавця\~не виключає\~його відповідальності. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача всю суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вважаючи її співмірною розміру заборгованості на день звільнення, та діям відповідача щодо якнайшвидшого погашення заборгованості. Щодо позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розмірі 2061,91 грн слід зазначити наступне. Відповідно до ст.ст.2,3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі розуміються грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід до уваги не береться). Згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку встановленому чинним законодавством. У випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам - за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно п. 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Так, індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Із правового висновку, викладеному Верховним Судом України у рішенні № 6-43цс14 від 21 травня 2014 року вбачається, що: «Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно з статтею 34 Закону України «Про оплату праці», Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року №1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року №692), підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності й господарювання своїм працівникам у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Із поданого позивачем розрахунку компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, розмір такої компенсації становить 2061,91 грн, вказаний розрахунок відповідачем не спростований. Свого розрахунку відповідач не надав. Враховуючи наведене, наявні підстави до стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати в розмірі 2061,91 грн. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1088,3 грн, сплачений при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved