Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-23 00:00:00

Концерн «МТМ» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за централізоване опалення у розмірі 113056,03 гривень та судові витрати у розмірі 2481 гривні. Позивач в обґрунтування позову вказав, що відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Позивач та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Позивача. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між Позивачем та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачанню теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України. 02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення І в підвалі літ. А-5 площею 390,3 м2 за адресою [ADDRESS] . Станом на 01 листопада 2021 року типовий індивідуальний Договір № 75201781 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , між Позивачем та [PERSON] з 01 листопада 2021 року є укладеним (вказаний договір розміщено на сайті Концерну «МТМ») Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії (копія актів зняття показань приладів обліку теплової енергії додається), відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Пунктом 5 Договору зазначено, що Виконавець (Позивач) зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». На виконання пункту 5 Договору Позивач надавав послугу з постачання теплової енергії Відповідачу в нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії Відповідачу за період 01.11.2021 р. - 30.06.2022 р. на загальну суму 113 056,03 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу, який додається до цієї заяви. Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги. Рахунки надавались в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів та повторно направлені рекомендованою кореспонденцією. Відповідач не виконав свої обов`язки згідно Договору по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим за Відповідачем виникла грошова заборгованість у розмірі 113 056,03 грн. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення Відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких Позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі (відповідні рішення містяться на офіційному сайті ЗМР), знаходженням нежитлового приміщення Відповідача у багатоквартирному житловому будинку та актами зняття показань приладів обліку теплової енергії, актом готовності до опалювального періоду, паспортом до роботи в опалювальний період , актом обстеження системи теплоспоживання. Ухвалою від 15.08.2022 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. 01.11.2022 року представником відповідача адвокатом Леліковим С.О. надано відзив на позов, відповідно до якого не погоджується із підставами позову та розрахунковою частиною. Представник відповідача зазначає, що між Теплопостачальною організацією та Споживачем відносини регулюються ст.ст. 3,5,6,11,13,14, 202, ч. 3,4,5 ст. 203, ст.ст. 204, 205, 207, 208, 322, 509, 525, 598, 633,634,638,641,642, 648,649 ЦК України, положеннями Господарського кодексу України, які конкретизують положення Цивільного кодексу України, а також є спеціальними для розглядуваних правовідносин, а саме ст.ст. 173, 174, 179,180,181, ч. 1 ст. 193, ч. ч.1,2 ст. 275 ГК України, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за № 2633-ІV, Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року № 2119-VІІІ, Законом України від 09.11.2017 №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198, Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018 року, яка була прийнята на виконання положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ набула чинності з 25.01.2019 року; Правилами надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, які були прийняті на виконання положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 № 2189-VІІІ та набули чинності з 04.09.2019 року; Правилами надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1182 , Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та тилового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі Постанова №630) (втратила чинність 02.02.2022 року), Закону України «Про природні монополії» № 1682-ІІІ від 20.04.2020 року у відповідності до якого діяльність концерну МТМ відноситься до сфери діяльності природних монополій в частині транспортування теплової енергії та до суміжних ринків в частині виробництва та постачання теплової енергії. Адвокат вказує на те, що важливими для вирішення спору є те, що договори (правочини) перш за все уявляють собою домовленість між сторонами (погоджену дію) при цьому сторони є вільними в своїх діях, а примус є не допустимим (ст. 3, 6, 11, 13, 14, 203, 627) Цивільним законодавством передбачено, що саме з укладенням договорів (правочинів) пов`язане виникненням прав та обов`язків у сторін. Форма прийняття умов правочину як «поведінка» або «мовчазна згода» не може бути застосована до правочинів укладених у письмовій формі, для яких визначені конкретні форми погодження правочину. Особливими є форми договорів типу публічних та приєднання, які мають на своєму початку односторонню дію однієї зі сторін, до якої повинна залучитися інша сторона шляхом приєднання або акцепту (прийняття пропозиції), або здійснення конклюдентних дій. Зважаючи що типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 року, затверджений Постановою №830, крім тексту договору, який направлений на не визначене коло осіб містить додаток у вигляді заяви-приєднания до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії конкретного споживача, отже підстав для того, щоб вважати договір №75201781 саме з [PERSON] укладеним немає. Саме в цій заяві міститься розуміння та згода споживача з умовами типового договору, містяться відомості про сторону споживача, містяться юридичні та технічні аспекти взаємодії між сторонами і найголовніше, що вказана заява повинна бути підписана споживачем. Отже публічний договір має стати індивідуальним та укладеним лише після підпису додатку з боку іншої сторони - конкретного споживача. Вважають, що вказаний додаток є невід`ємною частиною договору та повинен бути оформлений в обов`язковому порядку і лише після цього виникають підстави вважати договір укладеним. Очевидним є те, що Відповідачем такої заяви підписано не було, а отже підстав вважати типовий індивідуальний договір укладеним з його боку немає жодних підстав. Вказаний висновок є аналогічним до висновку Верховного суду у справі 922/717/21 викладеного в пункті 5.41 постанови від 12.01.2022 року. Позивач є юридичною особою, суб`єктом підприємницької діяльності який надає (виробляє, транспортує та постачає) теплову енергію споживачам в тому числі Відповідачу. При цьому діяльність концерну МТМ відноситься до сфери діяльності природних монополій в частині транспортування теплової енергії та до суміжних ринків в частині виробництва та постачання теплової енергії. Це має відношення до того, що споживач обмежений в можливості обирати постачальну компанію, він позбавлений можливості не приймати послугу, яка надається, відмовитися від неї або відключитися від даної послуги (без додаткових пов`язаних з іншими співвласниками технічних перебудов цілої системи опалення будинку та/або за наявністю технічної можливості). Факт прийняття послуги не пов`язаний з волевиявленням Відповідача, а є наслідком дій Позивача, який здійснює постачання на підставі власних регуляторних актів. Об`єм отриманої теплової енергії встановлюється розрахунковим методом а не фактичним, тобто не є реальним. Процес надання послуг є господарською операцією. У зв`язку з чим, на суб`єктів підприємницької діяльності поширюється обов`язок вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність до уповноважених осіб, що у свою чергу є фактичним обґрунтуванням надання виконавцем відповідних послуг замовнику (споживачу). Усі господарські операції, у тому числі і надання послуг, відображаються в бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Первинні документи є підтвердженням вчинення певної господарської операції - надання послуги. При цьому за своєю правовою природою рахунок на оплату товару (послуги), не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. (Постанова Верховного Суду Касаційного господарського суду від 29.04.2020 р. у справі № 915/641/19). Крім того, обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю. У зв`язку з відсутністю первинних бухгалтерських документів в матеріалах справи Відповідачем ставиться під сумнів факт надання послуг з теплопостачання в рахунках та розрахунках які крім всього здійснені розрахунковим методом і можуть не збігатися з фактичними показаннями наданих послуг. Вважають, що вказане підлягає доказуванню з боку позивача в суді. Відповідачем ставляться під сумнів всі розрахунки здійснені Позивачем на підставі типового індивідуального договору №76209421 від 01.11.2021 року, який юридично не є укладеним. 14.11.2022 року представником позивача [PERSON] надано відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідно до наданого документу Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником нежитлового приміщення за адресою за адресою [ADDRESS] , тобто, враховуючи норми визначені Законом з Відповідачем має бути укладено публічний договір приєднання. Постановами КМУ №1022 від 08.09.2021 та №1023 від 08.09.2021 внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів. Згідно з Законом про ЖКП договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначених постанов. 02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону, Концерн «МТМ» на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. На адресу Позивача до 01.11.2021р. не надходили заяви,звернення,заперечення і тд. від Відповідача або представників будинку, що знаходиться за адресою Північнокільцева буд. 3, з приводу не укладання договору. Отже, станом на 01.11.2021 року індивідуальний договір на послуги з постачання теплової енергії №75201781 є укладеними з Відповідачем. Будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії (підтверджується актами що додані до позовної заяви), відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Розділом VI Методики(Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг») розподілу визначені вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваному приміщенні та встановлено, що для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями вузлів розподільного обліку теплової енергії / приладів-розподілювачів теплової енергії / вузлів розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії. Частиною 1 статті 7 Закону визначено, що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 року. Враховуючи знаходження в багатоквартирному будинку та відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення вказані приміщення Відповідача є опалювальними. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно до пункту 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315. Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг. Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу III Методики. Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги. У разі, якщо одна будівля/будинок має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащено вузлами комерційного обліку, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюється за сумою всіх вузлів комерційного обліку відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку. За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл може здійснюватися окремо для кожної її частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги. Розділом II Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг. Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати. Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та(у випадку наявності таких приміщень у будинку/будівлі) сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Розподіл теплової енергії у будівлі/будинку здійснюється у відповідності до пунктів 5,6 Розділу III Методики Пунктом 5 Договору зазначено, що Виконавець (Позивач) зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Наказом №23 від 31.01.2020р. Міністерства розвитку громад та територій України затверджено вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Ці Вимоги поширюються на всіх суб`єктів господарювання незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, що проводять господарську діяльність з постачанні теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та є виконавцями відповідних комунальних послуг (далі - виконано комунальних послуг), а також на юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, які уповноважені власником (співвласниками) здійснювати розподіл спожитих у будівлі комунальних послуг між окремими споживачами відповідно до законодавства, формувати та надавати споживачу (його представнику) рахунки на оплату комунальних послуг. Вимоги визначають основні положення щодо формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Позивач зазначає, що рахунки, які надані Відповідачу не порушують норми чинного законодавства, а підтверджують користування послугами. Представник позивача судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив суд задовольнити вимоги. Представник відповідача адвокат Леліков С.О. у судовому засідання зазначив, що [PERSON] не заперечує проти позову, проте просить розстрочити виплату заборгованості строком на 1 рік. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені\~такі факти\~та відповідні\~їм правовідносини. Згідно Інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником нежитлового приміщення І, підвалу літ А-5, загальна площа 390,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №99р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Послуги з централізованого опалення відносяться до комунальних послуг. Постачання теплової енергії відбувається на підставі Договору № 75201781 на імя [PERSON] . Постановами КМУ №1022 від 08.09.2021 та №1023 від 08.09.2021 внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів. Згідно з Законом про ЖКП договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначених постанов. 02 жовтня 2021 року на виконання вимог Закону, Концерн «МТМ» на офіційному сайті (http://teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/) розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. На адресу Позивача до 01.11.2021р. не надходили заяви, звернення, заперечення від Відповідача або представників будинку, що знаходиться за адресою Північнокільцева буд. 3, з приводу не укладання договору. Отже, станом на 01.11.2021 року індивідуальний договір на послуги з постачання теплової енергії №75201781 є укладеними з Відповідачем. Концерн «МТМ» надавав відповідачу як споживачу за вказаною адресою послуги з централізованого опалення, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся. Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених\~Законом України «Про теплопостачання» та Правил. Споживання теплової енергії зафіксовано відомостями обліку споживання теплової енергії на тепловому пункті будинку [ADDRESS] що підтверджується актами зняття показань приладів обліку теплової енергії від 16.04.2021 року та 04.04.2022 року, показання приладу обліку SHARKY № 51450040 (а.с.20, зворот). Готовність до опалювального періоду будинку підтверджується актом від 21.09.2021 року та паспортом готовності до роботи в опалювальний період 2021/2022 (а.с.21-22, зворот). З акту про обстеження системи теплоспоживання об`єкту від 04.06.2020 року, вбачається, що приміщення (підвал за адресою [ADDRESS] ) належить [PERSON] . Займана площа становить 390,3 кв.м., що відповідає відомостям з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 210992516 від 02.06.2020 р. Акт складений у присутності споживача [PERSON] (а.с.23,зворот) Даний акт є підставою для нарахування за спожиту теплову енергію, до моменту укладання договору. Концерн «МТМ» надали до суду, як докази рахунки за надані послуги щодо сплати заборгованості за використану теплову енергію та абонентське обслуговування (а.с. 10-17) Відповідно до частини 1статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1\~ст.714 Цивільного кодексу України\~за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник)\~\~зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші\~\~ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість\~\~ прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Із змісту ч. 3 ст.\~24, ч. 2 ст.\~25 Закону України «Про теплопостачання»\~вбачається, що основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані: забезпечувати надійне постачання обсягів теплової\~\~енергії відповідно до умов договору та стандартів; здійснювати перерахунок за спожиту теплову енергію із споживачами з урахуванням авансового платежу та показань\~\~приладів комерційного обліку теплової енергії протягом місяця після закінчення опалювального періоду Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статтях 6, 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Згідно статті 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідно до статті 19 закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно статті 40 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією`споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Статтею 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Отже, отримуючи комунальні послуги, відповідач зобов`язаний вносити за них плату, яка відповідно до п.п. 18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджено\~Постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630\~здійснюється щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно з ч.1 ст. 10\~Закону України «Про житлово-комунальніпослуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. З рахунків\~ вбачається що нарахування здійснювались відповідно до інформації (показань вузла комерційного обліку) про обсяги спожитих комунальних послуг та Методики (Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг». Будинок [ADDRESS] оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Згідно п.1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого\~Указом Президента України від 10.09.2014р. №715/2014, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України. НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. З аналізу зазначених норм законодавства, слід зазначити, що нарахування за послуги мають бути здійснюватися щомісячно по тарифам та нормам, та споживачем в свою чергу має бути щомісячно оплачена відповідна послуга. Згідно ч. 1\~ст. 509 Цивільного кодексу\~\~України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті\~\~встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст.11 Цивільного кодексу України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.5 ст.177 позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Відповідно до наданого розрахунку вбачається, що заборгованість [PERSON] за послугу постачання теплової енергії становить 113056,03 грн.(а.с.7) Отже, позивачем доведено, що відповідач, як власник нежитлового приміщення І підвалу літ.А-5, загальною площею 390,3 кв.м. розташоване за адресою [ADDRESS] , має заборгованість за її використання теплової енергії за період з листопада 2021 року по червень 2022 року. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч.3\~ст.435 ЦПК України\~Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не ухиляється від своїх договірних зобов`язань та частково здійснює оплату заборгованості, приймаючи до уваги складну економічну ситуацію, та згоду позивача на розстрочення виконання рішення у даній справі, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду строком на 12 місяців з дня набрання рішенням законної сили та стягувати з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» по 9421 (дев`ять тисяч чотириста двадцять одна) грн. 33 коп. на місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved