Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрована відповідачка. Відповідачка протягом останнього року не проживає у вказаній квартирі, її речі та майно відсутні, оплату за комунальні послуги вона не вносить. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 23 листопада 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду. Позивач в судовому засіданні позовній вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не надала, тому, згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: [PERSON] на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 33420803 від 07 березня 2012 року. Як вбачається із довідки № 793 від 04 листопада 2022 року, виданої ДП «Люкс-1», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані 7 осіб, серед яких: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (сестра). З будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] , встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за вказаною адресою з 24 травня 2012 року. Відповідно до Актів обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність зареєстрованих осіб) від 04 жовтня 2022 року та від 04 листопада 2022 року, затверджених директором ДП «Люкс-1» [PERSON], комісія в складі юриста [PERSON], майстрів дільниць [PERSON] , [PERSON] , в ході обстеження виявила, що [PERSON] не проживає по [ADDRESS] . У своїх письмових поясненнях сусіди [PERSON] та [PERSON] вказали, що [PERSON] не проживає по [ADDRESS] , більше 10 років. Згідно відповіді №13234/28-03 від 28 листопада 2022 року Відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, за відомостями відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 04 квітня 2016 року по теперішній час. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному житлі. Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. Тому, враховуючи те, що судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] , однак більше одного року за вказаною адресою не проживає, останньою не доведено поважності на обґрунтування власної відсутності в житлі, тому позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім цього, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 992,40 гривень понесених судових витрат із сплати судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved