Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-12 00:00:00

представник [PERSON] адвокат Шарая Л.О. звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування позову зазначає, що 25.09.2003 позивач уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований Золотоніським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). За час спільного проживання сторонами за спільні кошти було придбано земельну ділянку розміром 0,3630 га., розташовану по [ADDRESS] , для ведення особистого підсобного господарства та житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] . З метою захисту свого права на частку майна придбаного за спільні кошти подружжя, позивач вимушена звернутись до суду з позовом про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.10.2022 відкрито позовне провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.12.2022 позовну заяву залишено без руху. 22.12.2022 представником позивача адвокатом Шарою Л.О. усунуто недоліки у цивільній справі. Справу призначено до судового розгляду на 13.01.2023. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Шарая Л.О. не з`явилися. До початку судового засідання від адвоката Шарої Л.О. надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Борейко О.І. у судове засідання не з`явилися, але від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги відповідач [PERSON] визнає повністю. Відповідно до ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 25.09.2003 сторони уклали шлюб, який зареєстровано Золотоніським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №137. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.07.2011 укладеного між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, придбано земельну ділянку площею 0,3630 га, кадастровий номер:7121582301:02:002:0049, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.07.2011 укладеного між [PERSON] та [PERSON] придбано житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкту нерухомості від 10.10.2022 загальна вартість житлового будинку з надвірними спорудами та земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] , становить 99840,00 грн. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14.12.2022 №317959639 [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,3630 га, кадастровий номер:7121582301:02:002:0049, за адресою: [ADDRESS] . За вказаними параметрами відомості про заборону відчуження у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні. Відповідно до ч. 2 ст.\~71\~СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно зі статтею 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України). Частинами 1, 2 ст.70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму\~ВСУ від\~21.12.2007\~№11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд зауважує, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України. За таких обставин, з урахуванням визнання позову відповідачем, судовим розглядом встановлено, що спірне майно було придбане сторонами під час перебування у шлюбі, набуте ними за спільні кошти, тому це майно є їх спільною сумісною власністю і підлягає розподілу, оскільки кожна із сторін відповідно до ст.ст. 370, 372\~ЦК України має право на 1/2 частину від спільного майна. Відтак, виходячи з рівності часток та обраного позивачем способу захисту свого порушеного права, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджені матеріалами справи, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим останній підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею судовий збір у сумі 1990,80 грн.

Outcome: approved