Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернувся з позовом і просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 22\~626,20 грн.. Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 18.02.2021 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Подорожник Суми» і працює на посаді менеджера з питань регіонального розвитку. Втім у травні-червні 2022 року йому неповністю виплачена заробітна плата, а у липні-серпні 2022 року взагалі не виплачена. 18.10.2022 позивач зменшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача 20\~047,20 грн.. Заяву мотивував тим, що за серпень отримав за серпень 2022 року 2 579 грн.. Відповідач подав відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову. Визнав, що позивач працює на посаді менеджера з питань регіонального розвитку. Проте з 16.05.2022 він не з`являється на роботу без поважних причин, жодних письмових чи усних пояснень від нього не було. Так з доповідної записки від 16.05.2022 вбачається, що з позивач не з`являється на роботу без поважних причин. Позивач пропрацював у травні 10 днів, 12 робочих днів неявка, у червні пропрацював 0 днів, а 22 дні неявка, у липні 0 і 21 день відповідно, у серпні 0 і 23 дні відповідно. 29.07.2022 відповідачу направлялося листа, щоб з`ясувати причини неявки на роботі, але воно повернулося. Відповідач вважає, що немає обов`язку оплачувати роботу яка не була виконана. Позивач подав відповідь на відзив у якій вимоги підтримує. Стверджує, що специфіка роботи не полягала у підшукуванні об`єктів для оренди, що неможливо роботи в офісі чи в аптеці. До його обов`язків входило пошук і відкриття торгових точок. В оголошеннях про прийом на роботу відповідача, які розміченні у мережі Інтернет, містяться вимоги досвід пошуку і відкриття торгових точок, готовність до постійних відряджень та ненормованого робочого дня, наявність власного авто. Основною роботою у квітні-травні 2022 стало спілкування телефоном з власниками приміщені про знижки на орендну плату на час воєнного стану. Усі угоди відправляв у м.Львів. продовжував спілкування з контрагентами по вересень 2022 року. В кінці травня 2022 року безпосередній керівник, керівник відділу розвитку [PERSON] запропонувала звільнитися за згодою сторін, через те, що розвиток мережі зупинений. Однак його це не влаштувало, а тому він запропонував звільнити його за скороченням. Після цього офіс став його ігнорувати, заблокував паливну картку, відключено від бази для звітів про пророблену роботу. Надані відповідачем документи не відповідають дійсності. Підпис у наказі не його, відмінність вочевидь вбачається з наказу й документів які містяться у справі. Ніколи не підпорядковувався [PERSON] , а тому складання нею акту та доповідної записки викликають сумніви. Надані табелі обліку робочого часу не підписувалися [PERSON] , підпис, що є не відповідає її. 18.08.2022 йому на картку надійшла заробітна плата за серпень 2022 року у сумі 2579 грн.. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 31.08.2022 судом прийнято позовну заяву і відкрито провадження у справі. Судовий розгляд призначено у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Цією ухвалою суду відповідачу встановлений п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву і усіх доказів суду з дня отримання ухвали. Ухвалою суду від 20.10.2022 судом призначено судовий розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 02.12.2022 судом закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду. В судовому засіданні позивач і представник підтримали заявлені вимоги. Також позивач зазначив, що у наказі про прийняття на роботу під його іменем стоїть не його підпис. Йому не надавався на ознайомлення внутрішній трудовий розпорядок, який доданий відповідачем до відзиву. Представник відповідача заперечував проти позову. Заперечення мотивував тим, що позивачу було повідомлено про трудовий розпорядок згідно якого він мав бути на робочому місці у м.Суми. Втім від нього не надходило ніяких відомостей. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд встановив, що 19.02.2021 наказом ТзОВ «Подорожник Суми» за №25-к позивача прийнято на роботу на посаду менеджера з питань регіонального розвитку. Заробітна плата позивача в середньому в день становила 313,12 грн. Для організації роботи в підприємстві запроваджена програма BITRIX 24, у якій співробітники комунікують, ставлять та отримують завдання й звітують про їх виконання, тощо. Позивач був забезпечений доступом до зазначеної системи. При виконанні обов`язків він використовував власний автомобіль, а відповідач забезпечував паливною карткою, якою оплачував паливо. Ці факти визнаються сторонами та підтверджуються копією зазначеного наказу та довідки відповідача №168-КФ від. 23.09.2022. У період травня серпня 2022 року позивачу не виплачувалася заробітна плата. Так відповідачем складені табелі обліку використаного часу роботи позивача у яких зазначено, що у травні 10 робочих днів відпрацьовано - 12 робочих днів неявки, у червні 0 й 22 дні, у липні 0 й 21 день, у серпні 0 й 23 дні. Всього відповідачем визначено, що у період травня-серпня 2022 позивач не пропрацював 78 робочих дні. Також суд встановив, що у період травня-серпня 2022 року відповідач здійснив виплату заробітної плати позивача за травень 2\~520,58 грн., червень 853,22 грн., серпень 2579 грн. Ці факти визнаються сторонами та підтверджуються випискою з карткового рахунку позивача. Свідок [PERSON] пояснила, що працювала директором ТзОВ «Подорожник Суми» по листопад 2022 року. Її офіс був у м. Харкові. Позивач [PERSON] працював на посаді менеджера з питань регіонального розвитку. За характером роботи він мав знаходити місця для розширення мережі аптек. Він не повинний був знаходився в офісі, а постійно роз`їжджати по регіонам. Працював добросовісно і зауважень до його роботи не було. Організаційно він підпорядкованій більш [PERSON] також свідок вказав, що документообіг на підприємстві здійснювався за допомогою програми BITRIX 24. Зокрема доручення і плани на роботи позивачу надавалися з використанням зазначеної програми. Позивач теж здійснював звітування про роботу через зазначену програму. З початку вторгнення російських військ, а саме з березня 2022 року, виїхала за кордон України де і знаходиться дотепер. Безпосередньо обов`язки директора виконувала до середини квітня 2022 року, а звільнилася у листопаді 2022 року. Також свідок вказала, що їй не подавалися доповідні про прогули позивача та вона не підписувала табелі обліку робочого часу за спірний період. Свідок підтвердила, що позивач був підпорядкований їй та [PERSON] , виконував їх доручення. Як директор вона мала його номер мобільного телефону і могла зв`язатися за необхідності. Вказівок на перевірку місцеперебування позивача не давала. Згідно ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 24 Закону України «Про оплату праці» працівнику має виплачуватися заробітна плата регулярно і не рідше двох разів на місяць. З встановлених фактів та наведених положень закону вбачається, що між сторонами існують трудові правовідносини, в яких позивач як працівник є більш залежною стороною, його обов`язок виконати роботу залежить від волі роботодавця забезпечити його засобами і умовами праці. Саме відповідач, як роботодавець має забезпечувати позивача, як працівника умовами праці. Врешті сторони можуть порушувати питання про розірвання трудового договору. Натомість у даних обставинах склалася ситуація коли сторони перебувають у трудових відносинах і не припинили їх. Позивач зазначав, що відповідач відключив його від інформаційної системи, заблокував паливну картку. Незважаючи на це він продовжував роботу з контрагентами консультував їх щодо відносин з ТзОВ «Подорожник Суми» тощо. На підтвердження цих обставин позивач надав довідки від суб`єктів підприємницької діяльності. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення У обґрунтування заперечень проти позову відповідачем наданий згаданий наказ про призначення позивача з підписами про ознайомлення з ним, з трудовим розпорядком та проведенням інструктажу. Також відповідачем надані правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТзОВ «Подорожник Суми». У п.2.8 зазначено, що працівник здійснює свою трудову діяльність в структурному підрозділі «офісі» або «аптека». «Офіс» знаходиться за адресою [ADDRESS] . Втім такі докази не підтверджують того, що відповідач визначив робоче місце позивача за зазначеною адресою. Суд відхиляє зазначений доказ у цій частині виходячи з наступного. У ході судового розгляду відповідачем не надано посадової інструкції позивача, з якої можливо встановити його обов`язки тощо. Натомість позивач пояснив, що як регіональний менеджер з розвитку отримував план на відкриття аптек у регіонах Сумської, Харківської та Луганської областях. На виконання обов`язків мав постійно роз`їжджати і підшукувати об`єкти нерухомості в яких можна розташувати аптеки. Для цих цілей йому був виданий службовий автомобіль, картка для оплати палива. Як приклад вимог надав роздруківку оголошень відповідача з мережі Інтернет де підшукуються аналогічні йому спеціалісти, які мають перебувати у відрядженнях, працювати в умовах ненормованого робочого часу, мати власний автомобіль тощо. Свідок [PERSON] підтвердила зазначені пояснення позивача. У зв`язку з цим суд відхиляє поданий відповідачем доказ правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТзОВ «Подорожник Суми». Відповідачем надана доповідна записка регіонального директора [PERSON] складена доповідна записка на ім`я директора ТзОВ «Подорожник Суми» Мітіної Ю.П. про те, що менеджер з питань регіонального розвитку [PERSON] з 16.05.2022 не виходить на роботу. Також наданий акт складений [PERSON] 16.05.2022 в приступності менеджера з альтернативних продаж [PERSON] , в якому зазначено, що менеджер з питань регіонального розвитку [PERSON] з 16.05.2022 не виходить на роботи без поважних причин. Проте суд відхиляє такі докази з ряду причин. Позивач зазначав, що йому не було визначено робоче місце, а він мав постійно підшукувати об`єкти для оренди під аптеки. Така обставина вже встановлена судом і не викликає сумніву у суду. Свідок [PERSON] зазначила, що з березня 2022 перебуває за межами України і таку доповідну не бачила. Також доповідна і акт складені за своїм змістом так, що з 16.05.2022 працівник не виходить на роботу і не буде виходити. Тобто особа яка складає документ впевнена у тому, що після зазначеної дати працівник не вийде на роботу. Наведене вказує на те, що зазначені документи складні пізнім числом ніж у них зазначено. Окрім того відповідач не надав посадових інструкцій, функціональних обов`язків позивача і осіб, які склали доповідну і акт, щоб можна було пересвідчитися у їх повноваженнях по перевірці виконання своїх трудових обов`язків позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Встановлені обставини вказують на те, що між сторонами існують трудові правовідносини. Складовою таких правовідносин, є виплата заробітної плати. Доводи позивача про те, що відповідач усунув його від виконання трудових обов`язків, а він незважаючи на це якоюсь мірою намагається їх виконувати в цілому знайшли своє підтвердження. Відповідач у свою чергу на спростування такого доводу позивача міг би провести перевірку невиконання робітником своїх обов`язків, провести перевірку, витребувати пояснення тощо (ст. 149 КЗпП). Натомість відповідач такого не зробив. Доповідній та акту суд вже дав оцінку вище. У зв`язку з цим суд критично ставиться до позиції відповідача у даному спорі і правовідносинах. Порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду і норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно ст.ст. 21, 94 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на виплату заробітної плати. Встановлені обставини та наведені у сукупності обставини вказують на те, що право позивача на оплату праці порушене відповідачем і підлягає захисту. Доводи відповідача і посилання на норми закону повністю спростовані наведеними вище встановленими обставинами й законами. Позивач просив стягнути за спірний період 78 робочих днів 20\~047,20 грн. при цьому він врахував виплату йому коштів у сумі 5682,80 грн. (2520,58+853,22+2579). При цьому позивач визнав, що мав заробітну плату у розмірі 313,12 грн. у день. З цього випливає, що за 78 робочих днів заробітна плата позивача становила 24\~423,36 грн.(313,12*78). При цьому позивачу було виплачено 5682,80 грн. відповідно різниця становить 18 740,56 грн. Таким чином в межах заявлених вимог з відповідача підлягає стягненню ця сума коштів. Саме така сума відповідає мажам заявленого позову та встановленим обставинам справи. Від заявленої ціни позову сума, яка підлягає стягненню відповідає 92,12 процентам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід розподілити судові витрати. Так з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, оскільки позивач звільнений від сплати збору при подачі позову. На користь позивача відшкодування витрат пропорційно заявленому позову, тобто 2763,2 грн., що відповідає 92,13 процентів від 3000 грн. витрачених на сплату правничої допомоги.

Outcome: partial