Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-03 00:00:00

25 листопада 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 04.02.2003 сторони [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у Капустянській сільській раді Гайсинського району Вінницької області. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу стосунки складалися нормально, проте під час спільного проживання вони зрозуміли, що мають різні погляди на сімейне життя та подружні стосунки загалом. З вересня 2022 року сторони перестали проживати як подружжя. Внаслідок чого їх спільне життя та подальше збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача та їх дітей. В результаті шлюбні стосунки припинилися, а також вони перестали вести спільне господарство. Позивач зазначає, що будь-яких дій щодо розірвання шлюбу відповідач не бажає робити, тому вона змушена звертатися до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Враховуючи наведені вище обставини [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву про проведення судового засідання з розгляду справи без її участі. Зазначила, що поданий позов підтримує, наполягає на розірванні шлюбу та просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Додатково зазначив, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Судом встановлено, що 04 лютого 2003 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Капустянській сільській раді Тростянецького району Вінницької області, за актовим записом №1. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 4). [INFO] народилася [PERSON] та [INFO] народилася [PERSON] , батьками яких є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 7, 8). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 1 статті 105 СК України вказує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідач позов визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вбачає можливим прийняти визнання позову відповідачем. З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним шлюб розірвати не вживаючи заходів для примирення. Суд переконаний, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, за таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на небажання позивача змінювати прізвище на дошлюбне, суд вважає за можливе залишити їй прізвище набуте у шлюбі. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на сторону відповідача. Враховуючи те, що позивач не просить стягувати з відповідача понесені нею судові витрати, суд дійшов висновку, що судові витрати варто залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved