Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал», у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславовичем, що зареєстрований в реєстрі за № 31754, щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» суми заборгованості в розмірі 34930,14 гривень. В обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог покликається\~на те,\~що із\~мобільного застосунку\~Дія позивачу\~стало відомо\~про винесення\~постанови про\~відкриття \~відносно нього\~виконавчого провадження\~№65555078\~з примусового\~виконання виконавчого\~напису приватного\~нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича від 18 березня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №31754, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» суми заборгованість в розмірі 34930,14 гривень. Так, представник позивача вважає, що при вчиненні спірного виконавчого напису приватним нотаріусом порушено вимоги законодавства. Зокрема, вказує, що сума, яка наразі стягується з позивача на користь відповідача є необгрунтованою, оскільки нотаріально посвідчених договорів на таку суму позивач не укладав ні з Відповідачем, ні з іншими фінансовими компаніями або банками. Відтак, вважає, що оскільки він не укладав договори позики у формі нотаріально посвідченого правочину, у відповідача були повністю відсутні будь-які правові підстав вчинення виконавчого напису в розумінні п. 1 Переліку № 1172. Окрім цього, відповідач ніколи не повідомляв боржника шляхом направлення вимоги про необхідність погашення заборгованості, а самостійне нарахування відповідачем заборгованості в сумі 34930,14 гривень та стягнення на підставі виконавчого напису заборгованості, свідчить про те, що сума боргу на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною. Так, позивач не визнає заборгованості перед відповідачем у сумі, зазначеній у виконавчому написі, вважає її необгрунтованою, неузгодженою, надмірною та такою, що не відповідає умовам укладеного Договору. За вказаних обставин позивач просив позов задовольнити, оскільки оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом з порушенням вимог глави 14 Закону України «Про нотаріат» та розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Міністерством юстиції від 22 лютого 2012 року №296/5, оскільки вказану у виконавчому написі сум боргу не можна вважати безспірною, а чинне законодавство не передбачає вчинення виконавчих написів на кредитних договорах (договорах позики), що вчинені в простій письмовій формі. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Відзиву на позов від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» до суду не надходило. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 листопада 2022 року закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, у прохальній частині позову зазначив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. Треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Дмитро Васильович у судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавали. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не висловив\~заперечень проти заочного вирішення справи. Судом установлено: 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі №31754, про звернення стягнення із [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором №2464556 від 03 серпня 2020 року, укладеним з ТОВ «МІОЛА», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №54-МЛ від 02 грудня 2020 року є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02 грудня 2020 року по 25 лютого 2021 року. Сума заборгованості становить 34930,14 гривень, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 13538 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 19892,24 гривень; строкова заборгованість за штрафами (нараховано з 03 вересня 2020 року до 02 грудня 2020 року) становить 1499,90 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувача, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна заборгованість Боржника становить 35860,14 гривень. 25 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65555078 з примусового виконання виконавчого напису №31754 вчиненого 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №2464556 від 03 серпня 2020 року у розмірі 34930,14 гривень. Також, 08 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат», у редакції, чинній на час вчинення спірних правовідносин, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України "Про нотаріат", підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Суд зауважує на помилковому застосуванні при вчинені виконавчого напису пункту 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Ним визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказаний пункт внесено в зміст переліку документів на підставі п.2 «Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662. («Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивача з приводу безпідставного застосування нотаріусом пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в редакції, що визначали перелік документів у стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідчено угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Згідно викладених у позові обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами не укладалося жодних нотаріально-засвідчених кредитних договорів. Разом із цим, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що між [PERSON] та ТОВ «МІОЛА», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №54-МЛ від 02 грудня 2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладався кредитний договір №2464556 від 03 серпня 2020 року, який посвідчувався нотаріально. Окрім цього,\~відсутні докази\~на підтвердження\~відступлення права\~вимоги від ТОВ «МІОЛА» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку про те, що нотаріус вчиняє виконавчі написи лише у випадку, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Визнання судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню можливе не лише з підстав недотримання нотаріусом порядку та процедури вчинення виконавчого напису, а й у зв`язку із наявністю спору між кредитором та стягувачем щодо розміру та в цілому наявності будь-якої заборгованості. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 05 липня 2017 року при розгляді справи № 6-887цс17, предметом якої був спір про оспорення виконавчого напису нотаріуса, де суд вказав, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання письмової вимоги боржнику про усунення порушень. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статтей 15, 16, 18 ЦК України, статтей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факту отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що при вчиненні напису нотаріус отримав від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направляло [PERSON] не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису письмову вимогу про порушення кредитних зобов`язань. Сума заявлених відповідачем вимог є спірною і не визнається позивачем. Вказані доводи позивача не спростовані відповідачем. Позивач у позовній заяві зазначає, що жодних повідомлень від відповідача щодо наявності заборгованості за Кредитним договором він не отримував, про наявність виконавчого напису нотаріуса дізнався із мобільного застосунку «Дія». Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів на спростування викладених у позові обставин. За таких обставин, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved