Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-22 00:00:00

29.11.2022 року Орган опіки та піклування Нижньоворітської сільської ради в особі голови сільської ради Грига І. звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивовано тим, що відповідачка [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що відповідачка сама виховує малолітню доньку, ніде не працює, доходів ніяких немає, соціальну допомогу не отримує, періодично вживає спиртні напої, внаслідок чого вступає в суперечки з сестрою та сусідами. Відповідачка не виконує своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої доньки, оскільки не приймає жодної участі у їх житті та вихованні, не утримує її, не піклуються про неї та не цікавляться її життям, легковажно ставиться до здоров`я дитини. Згідно з актом обстеження умов проживання, умови проживання для виховання дитини та її розвитку відповідачкою не створені. У зв`язку з цим, орган опіки та піклування просить суд позбавити відповідачку батьківських прав щодо малолітньої дитини та передати її органу опіки та піклування Нижньоворітської сільської ради для подальшого влаштування. Представник позивача Хмельницька Н.Ю. яка діє на підставі довіреності від 10.01.2023 р. у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позов визнає у повному обсязі. Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї - ст.9 Конвенції. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 22.10.2015 року, матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] .(а.с.5). Згідно листа Воловецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 01.10.2022 р. за № 384/24.4-20, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , про що складений актовий запис про народження №15 від 06.08.2014 року виконкомом Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. (а.с.11). Згідно довідки виконкому Нижньоворітської сільської ради за № 569 від 18.11.2022 р., склад сімї [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] , наступний [PERSON] - дочка, [INFO], [PERSON] - сестра, [INFO], [PERSON] - дочка, [INFO] (яка проживає в [ADDRESS] ), [PERSON] - онук, [INFO] (який проживає в [ADDRESS] ). У відповідності до характеристики Нижньоворітської сільської ради від 04.11.2022 р. за № 90, встановлено, що відповідачка [PERSON] проживає разом із сестрою у будинку батьків за адресою [ADDRESS] . Вона неодружена, сама виховує неповнолітню малолітню доньку, ніде не працює, доходів ніяких немає, соціальну допомогу не отримує. Періодично вживає спиртні напої, внаслідок чого вступає в суперечки з сестрою та сусідами. [PERSON] не бере участі у вихованні дочки, легковажно ставиться до здоров`я дитини. (а.с.8). За результатами обстеження умов проживання [PERSON] від 16.09.2022 р., 10.10.2022 р., 23.11.2022 р. за адресою [ADDRESS] , де зареєстрована малолітня донька [PERSON] встановлено, що відповідачкою не створено належних умов для виховання дитини. Зокрема, встановлено, що у житловому будинку у кімнатах брудно, прогнивша підлога, розкидані речі, присутній неприємний запах, водопостачання та газопостачання немає, не забезпечено спального місця для дитини, дитина не має власної кімнати, немає шафи для одягу, відсутні продукти харчування, у будинку немає побутових приладів, крім холодильника. Тобто, умови проживання для виховання дитини та її розвитку відповідачкою не створені. (а.с.12-14). Цей факт також підтверджується фототаблицями умов проживання [PERSON] у будинку [ADDRESS] . (а.с.15-19). Із характеристики виданої Верхньоворітського ЗЗСО І-ІІІ ступенів ім. Софії Малильо, вбачається, що [PERSON] , [INFO] є ученицею 3-го класу, навчається на початковому рівні, виконує завдання полегшеного рівня складності за допомогою вчителя, потребує постійного контролю, не порушує дисципліну та правила поведінки, у класі виконує доручення квітникарки. На даний час дитина проживає у сім`ї своєї старшої сестри [PERSON] . Сім`я [PERSON] цікавиться її навчанням, бере активну участь у її вихованні, дитина доглянута, щодня відвідує школу. (а.с.9). Відповідно до ч.5 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Із висновку органу опіки та піклування Нижньоворітської сільської ради за № 793/02-01-01 від 28.11.2022 року про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав, вбачається що на даний час малолітня дитина [PERSON] проживає у сімї своєї сестри [PERSON] в [ADDRESS] , яка виявила бажання в подальшому піклуватися нею. Мати [PERSON] , не піклується про свою дитину, не проявляє зацікавленості у її подальшій долі, не цікавиться успіхами у навчанні, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її життям. У зв`язку із чим, орган опіки та піклування Нижньоворітської сільської ради вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним та відповідає інтересам дитини (а.с.6). Аналізуючи всі докази по справі, суд вбачає, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої доньки, її життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги визнання позову відповідачкою, суд дійшов висновку, що ухилення відповідачки від виховання дитини і свідоме нехтування нею своїх обов`язків є доведеним, а відтак з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене, позов є обґрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягає задоволенню. На підставі ст.141 КПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 992,40 гривень.

Outcome: approved