Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявою про встановлення факту родинних відносин, де заінтересовані особи: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Наталія Зіновіївна та Чернівецька державна податкова інспекція Головного управління ДПС у Чернівецькій області. В заяві посилається на те, що 23.10.2012 року його мати [PERSON] написала на його ім`я заповіт. Згідно цього заповіту заявнику заповідано все майно належне матері, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право. [INFO] мати [PERSON] померла. [INFO] [PERSON] одружилась з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу подружжя взяли спільне прізвище: чоловік [PERSON] , а дружина [PERSON] . [PERSON] і [PERSON] є батьками заявника [PERSON] . 26.01.1972 року батьки розірвали між собою шлюб. 04.05.1973 року мати [PERSON] уклала новий шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу його мати змінила прізвище на [PERSON] . Тому просив встановити факт, що [PERSON] , [INFO] є сином померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявник [PERSON] та його представник Новіков О.П. в судове засідання не з`явилися, спрямувала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, вимоги заяви підтримують в повному обсязі, просили заяву задовольнити. Заінтересована особа приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Блауш Наталія Зіновіївна в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій не заперечувала проти встановлення факту. Представник заінтересованої особи Чернівецької державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Чернівецькій області в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій не заперечувала проти встановлення факту. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні в справі докази, надавши оцінку всім в сукупності та кожному окремо доказам та аргументам заявника, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення подається до суду за місцем її проживання. Згідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.315 ЦПК України). Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку на її прийняття, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами статей 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Згідно ст. 15 ЦКУ кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України дає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Зокрема одним із них є визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку на її прийняття, він не заявив про відмову від неї. У відповідності із п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України підтверджую, що мною не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Судом встановлено, що 23.10.2012 року [PERSON] написала на [PERSON] заповіт. Згідно цього заповіту йому заповідано все майно належне [PERSON] , де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право (а.с.15). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.16). 16.05.2022 року за заявою [PERSON] приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу була відкрита спадкова справа, відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.17). Згідно до довідки відділу архіву республіки Беларусь 27.03.1960 року [PERSON] одружилась з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу подружжя взяли спільне прізвище: чоловік [PERSON] , а дружина [PERSON] (а.с.11). [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12). 26.01.1972 року [PERSON] і [PERSON] розірвали між собою шлюб, що підтверджується свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.13). 04.05.1973 року [PERSON] уклала новий шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с14). Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо викладення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю. Отже, судом встановлено факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] який є сином [PERSON] , що помер [INFO] , а тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведені обставини суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] , підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved