Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-17 00:00:00

До Подільського районного суду м. Києва з Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - для розгляду за підсудністю на підставі ухвали від 29.04.2021. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 22.05.2019 відкрито виконавче провадження №59165899 з примусовою виконання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. за №10048 виданого 03.05.2019 про стягнення з [PERSON] на користь AT «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредит ним договором №GP-5518263 від 27.11.2013 у розмірі 32190,31 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 24.03.2020 виконавче провадження №59165899 закінчено, у зв`язку із фактичним виконанням. На виконання постанови від 31.05.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області в період з 01.07.2019 по 31.05.2020 проводило утримання з пенсії позивача для погашення основної суми боргу у розмірі 32 190,31 грн, основної винагороди у розмірі 3219,03 грн та витрат виконавчого провадження у сумі 403,27 грн. На виконання постанови від 31.05.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ПАТ «Шахтоуправління Покровське» в період червня 2019 року по грудень 2020 року проводило утримання з заробітної плати позивача для погашення основної суми боргу у розмірі 32 190,31 грн, основної винагороди у розмірі 3219,03 грн та витрат виконавчого провадження у сумі 403,27 грн. Згідно довідки №2697 від 08.05.2020, виданої ПАТ «Шахтоуправління Покровське», з заробітної плати Позивача утримувалися суми згідно постанови ВН №59165899 від 31.05.2019 приватного виконавця Павелків Т.В. на користь AT «ПУМБ» основної суми боргу у розмірі 32190,31 грн, основної винагороди у розмірі 3219,03 грн та витрат виконавчого провадження у сумі 403,27 грн. Окрім того, 16.01.2020 позивачем, через відділення банку відповідача, було сплачено грошові кошти у розмірі 13200,00 грн за кредитним договором №GP-55I8263 від 27.11.2023. Згідно довідки №DBP-/24 від 29.01.2020, виданої AT «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість станом на 29.01.2020 по кредиту, процентам та комісії за кредитним договором №GP-5518263 від 27.11.2013 року відсутня і зобов`язання виконані в повному обсязі. Позивачем в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором №GP-5518263 від 27.11.2013 було сплачено в добровільному порядку 13200,00 грн та в примусовому порядку було стягнуто з пенсії і заробітної плати 19 570,71 грн та 32 190,31 грн, що разом становить 64 961.02 грн (13200,00 грн + 19 570,71 грн + 32 190,31 грн). В свою чергу, заборгованість позивача перед відповідачем за кредитним договором №GP-5518263 від 27.11.2013 та згідно матеріалів виконавчого провадження №59165899 складала 32 190,31 грн. Вказав, що з позивача було стягнуто зайві грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №GP-5518263 від 27.11.2013 у розмірі 32 770,71 грн (64 961.02 грн - 32 190,31 грн). 16 січня 2020 року позивачем через відділення банку відповідача було сплачено грошові кошти у розмірі 13 200,00 грн за кредитним договором №GP-55I8263 від 27.11.2013 року. Відповідно до довідки відповідача №DBP-/24 від 29.01.2020, заборгованість за кредитом відсутня та зобов`язання виконані в повному обсязі. Листом №КНО-33/61006 від 17.08.2020, відповідач повідомив позивача, що грошові кошти у загальному розмірі 3064,01 грн 09.07.2020 були повернуті на рахунок позивача платіжним дорученням №18368 від 09.07.2020 та платіжним дорученням №18367 від 09.07.2020 приватним виконавцем Павелків Т.В., як надмірно перераховані копни згідно виконавчого провадження №59165899. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов та стягнути на свою користь з відповідача безпідставно отримані кошти у розмірі 32770,71 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000, 00 грн. 24 травня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.12.2020 було відкрито провадження по справі та справу призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.11.2022 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надано до суду заяву представником позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримають в повному обсязі, просять їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача ПАТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду, причини неявки суду не повідомив, не надіслав заяву про слухання справи у його відсутності. Відзив на позовну заяву не подано. За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 22.05.2019 відкрито виконавче провадження №59165899 з примусовою виконання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. за №10048 виданого 03.05.2019 про стягнення з [PERSON] на користь AT «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредит ним договором №GP-5518263 від 27.11.2013 у розмірі 32190,31 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 24.03.2020 виконавче провадження №59165899 закінчено, у зв`язку із фактичним виконанням. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання постанови від 31.05.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області в період з 01.07.2019 по 31.05.2020 проводило утримання з пенсії позивача для погашення основної суми боргу у розмірі 32 190,31 грн, основної винагороди у розмірі 3219,03 грн та витрат виконавчого провадження у сумі 403,27 грн. Згідно довідки №2697 від 08.05.2020, виданої ПАТ «Шахтоуправління Покровське», з заробітної плати Позивача утримувалися суми згідно постанови ВН №59165899 від 31.05.2019 приватного виконавця Павелків Т.В. на користь AT «ПУМБ» основної суми боргу у розмірі 32190,31 грн, основної винагороди у розмірі 3219,03 грн та витрат виконавчого провадження у сумі 403,27 грн. Відповідно до квитанції № TR.18217789.91684.20530 від 16.01.2020 позивачем через відділення банку відповідача, було сплачено грошові кошти у розмірі 13200,00 грн за кредитним договором №GP-55I8263 від 27.11.2023. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та збов`язків (ст. 202 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на п дставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Згідно довідки №DBP-/24 від 29.01.2020, виданої AT «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість станом на 29.01.2020 по кредиту, процентам та комісії за кредитним договором №GP-5518263 від 27.11.2013 року відсутня і зобов`язання виконані в повному обсязі. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2016 року у справі № 6-100цс15, від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19. На користь АТ «ПУМБ» стягнуто, як вбачається з довідок, сума у розмірі 32770,71 грн. Згідно з матеріалами справи, суд відмічає, що правовою підставою для набуття ПАТ «ПУМБ» грошових коштів у спірному розмірі став виконавчий напис нотаріуса на підставі якого було відкрито виконавче провадження, яке було закінчено у зв`язку з погашенням боргу, а відтак відпадала правова підстава для отримання таких коштів, відповідні грошові кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України, а позовні вимоги необхідно задовольнити повністю. Щодо вимог про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 тис. грн, суд зазначає наступне. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено граничний розмір витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 1 зазначеного вище Закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Така позиція закріплена і у п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у яких судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Зокрема, п. 48 зазначеної вище постанови встановлено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З урахуванням того, що позивачем були надані копія договору про надання правової (юридичної) допомоги № Б/Н від 01.12.2020, акт прийняття - здавання наданої правової (юридичної) допомоги від 21.12.2020, квитанція до прибуткового касового ордера № 4 від 21.12.2020 про сплату коштів у розмірі 6000, 00 грн, що свідчать про оплату послуг наданих адвокатом, оформлені у встановленому законом порядку, суд вважає, що вимога про відшкодування витрат на правову допомогу підлягає задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови у позові - на позивача. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 840,80 грн. судового збору.

Outcome: approved