Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №КК/6468 від 17.03.2020 року у розмірі 23 336,39 грн та понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.03.2020 року АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] уклали кредитний договір №КК/6468, у виді відкриття кредитної лінії на строк до 16.03.2023 року. Відповідно до п.2.5 Договору, для обліку виданих кредитних коштів Банк відкрив позичковий рахунок № [NUMBER] /РКО. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, але відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками і іншими витратами згідно умов договору, тому станом на 08.11.2021 заборгованість відповідача перед АТ «КРЕДОБАНК» становить у розмірі 23336 грн 39 коп, що складається із заборгованості за тілом кредиту 19479,23 грн, за відсотками - 3857,16 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи позивач повідомлений належним чином, у матеріалах справи є клопотання, в якому останній просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, у разі відсутності відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує, про що зазначив у позові. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України. З клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не надходив. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.03.2020 між АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №КК/6468, згідно з яким відповідачу було надано кредит у виді відкриття кредитної лінії, максимальний ліміт кредитної лінії - 200 000,00 грн, на строк до 16.03.2023 року, на поточні потреби позичальника (а.с.17-20). Згідно розрахунку позивача (а.с.8), станом на 08.11.2021 виникла заборгованість відповідача перед банком по кредитному договору у розмірі 23336,39 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 19479 грн 23 коп та прострочених відсотків в сумі - 3857 грн 16 коп. 07.05.2021 року АТ «КРЕДОБАНК» направив на адресу відповідача досудову вимогу про дострокове повернення кредиту та інших платежів (а.с.45). Проте, відповідачем дану вимогу не виконано та заборгованість не погашено. Відповідно до вимог ст.639 ЦК України договір являється обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідност.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із п. 1.3.2.3.2.1 кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 36,0 % річних. Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором. Згідно із п. 1.3.2.7.5 кредитного договору, банк вправі вимагати в будь-який момент повернення усієї суми заборгованості за кредитом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Фактично отримані та використані грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо розміру заборгованості по кредитному договору. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків, а тому, відповідно до ст.ст. ст.ст. 525, 526, 530, 533, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, позовні вимоги АТ «КРЕДОБАНК» про стягнення з відповідача 23336,39 грн заборгованості за кредитним договором обґрунтовані і підлягають задоволенню. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.7), які відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача всумі 2481,00 грн. Крім цього, представник позивача у позові просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2333,63 грн. Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем надано договір від 11.02.2019 про надання правової допомоги, укладеної між АТ «КРЕДОБАНК» та адвокатським об`єднанням «Бізнес і право» (а.с.56). Разом з тим, позивачем не надано суду докази вартості з детальним описом робіт (наданих послуг) та докази проведення оплати наданих послуг, а тому в цій частині вимоги позивача не підтверджені документально і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved