Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-16 00:00:00

05.07.2022 [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом за вимогами якого в кінцевій редакції просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною 23 років поки він продовжує навчання (а.с. 31-34). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.11.2002 між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Зазначено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2009 у справі № 2-1892/1 шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.04.2009 і до досягнення дитиною повноліття. 28 вересня 2020 року позивачкою та дитиною [PERSON] було укладено Договір № 7313923-С-І-29 про навчання у закладі вищої освіти у «Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця», відповідно до якого термін навчання до 30.06.2025. Вартість навчання за весь його строк становить 200 000 грн., а вартість навчання за один рік становить 40 000 грн. Вказано, що позивачкою було сплачено вартість першого року навчання у розмірі 40 000 грн. Зазначено, що позивачка несе витрати на забезпечення дитини самостійно, натомість відповідач не бажає приймати участь у всебічному розвитку, вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. Місце проживання відповідача не відомо. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.07.2022 позовну заяву [PERSON] було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позову протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 24, 25). 24.10.2022 на адресу суду на виконання вимог ухвали надійшла позовна заява у новій редакції (а.с. 30-34). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.10.2022 відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників судового розгляду в судове засідання (а.с. 53-54). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.11.2022 задоволено заяву представника відповідача [PERSON] [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції 23.11.2022 (а.с. 68, 69). 30.11.2022 на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі 1 500 грн. щомісячно до закінчення дитиною навчання - 30.06.2025. Зазначено, що відповідач є пенсіонером та інвалідом другої групи, на утриманні відповідача перебувають двоє малолітніх дітей від другого шлюбу (а.с. 89-94). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2022 за заявою представника відповідача [PERSON] [PERSON] призначено проведення судового засідання на 21.12.2022 в режимі відеоконференції (а.с. 81, 81 зв.). В судовому засіданні позивачка та її представники [PERSON] і [PERSON] підтримали заявлені вимоги з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, надав пояснення, викладені у відзиві. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження - а.с. 35). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2009 по справі №2-1892/1 шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.04.2009 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 37-37 зв.). 28 вересня 2020 року між Національним медичним університетом імені О.О.Богомольця, [PERSON] , як вступником, та позивачкою [PERSON] , як законним представником, укладено Договір про надання платної освітньої послуги та Договір № 7313923-С-1-20 про навчання у закладі вищої освіти (а.с. 39-39 зв., 40-40 зв.). Пунктами 1, 2 Розділу ІІІ Договору про надання платної освітньої послуги визначено, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 200 000 грн. Вартість освітньої послуги за кожен календарний рік окремо становить 40 000 грн. Відповідно до положень п. 2 договору про навчання у закладі вищої освіти, заклад бере на себе зобов`язання здійснити підготовку вступника за очною (денною) формою навчання у Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця (м. Київ) в строк з «01» вересня 2020 р. по «30» червня 2023 р. Згідно довідки Національного медичного університету імені О.О. Богомольця від 13.10.2022 № 127, [PERSON] є студентом 3 курсу стоматологічного факультету денної форми навчання, тривалість навчання з 01 вересня 2020 року по червень 2025 року (а.с. 48). Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Верховний Суд у постанові від 16.02.2022 по справі № 381/2423/20 зазначив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначене також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі№ 754/866/18 (провадження № 61-7125св18). Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне. Син сторін по справі [PERSON] досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років та продовжує навчатись. [PERSON] навчається на денній формі навчання. Така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину відповідача можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року в справі №346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Повнолітня дитина сторін по справі проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні матері. Судом з`ясовано, що відповідач заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі визначеному позивачкою. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. З матеріалів справи убачається, що відповідач з 23.10.2012 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 100). Від вищевказаного шлюбу відповідач має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 101-103). Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок війни (а.с. 95). Згідно Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 425745 від 21.01.2020, [PERSON] , [INFO] , встановлено другу групу інвалідності довічно, визначено можливість роботи в спеціально створених умовах, рекомендовано відновне лікування та облік у кардіолога (а.с. 97). Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 262990421 від 24.06.2021, № 281439240 від 27.10.2021, відповідачу на праві власності належать 1/5 частка квартири [ADDRESS] та Ѕ частка квартири [ADDRESS] (а.с. 43-45, 107, 108). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.04.2010 у справі № 2-421/2010 між сторонами встановлено порядок користування вищевказаною квартирою [ADDRESS] , зокрема виділено в користування [PERSON] кімнату житловою площею 10,0 кв.м., [PERSON] виділено в користування житлову кімнату площею 15,2 кв.м., місця загального користування залишено у спільному користуванні (а.с. 109-112). Відповідач зазначає, що після розірвання шлюбу з позивачкою він залишив у користування Ѕ частку квартири [ADDRESS] сину [PERSON] , а також сплачує за вказане житло комунальні послуги, на підтвердження чого надав копії квитанцій (а.с. 118-130). Відповідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про доходи пенсіонера від 29.10.2021 № 5495/1, розмір пенсії відповідача у вересні та жовтні 2021 становив 13 420,10 грн. (а.с. 131, 132). Відповідач визнає позов у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно. Натомість, позивачкою заявлені вимоги про стягнення аліментів у частці від доходів відповідача, зокрема у розмірі ј частки, а не в твердій грошовій сумі. За правилами частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на те, що повнолітня дитина сторін по справі потребує матеріальної допомоги з боку батьків у зв`язку з навчанням, та беручи до уваги встановлені судом обставини, наявність у відповідача на утриманні двох малолітніх дітей, стан здоров`я відповідача, який є особою з інвалідністю, розмір доходів останнього, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову про стягнення з [PERSON] аліментів на сина [PERSON] , який продовжує навчання, а саме у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на період навчання [PERSON] у Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця, починаючи з 05.07.2022 по 30.06.2025. У іншій частині позову заявлені вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачка не надала доказів стосовно можливості сплачувати відповідачем аліменти у заявленому розмірі. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За нормою ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти слід стягнути з дня подачі позову до суду - з 05.07.2022. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачка судовий збір не сплачувала у зв`язку з наявністю пільг у даній категорії справ, відповідно пункту 3 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»; відповідач є особою з інвалідністю другої групи та відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат між сторонами щодо судового збору при ухваленні рішення судом не вирішується.

Outcome: partial