Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача Бісіриу Казеем, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Лановецької міської ради, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , батьком дитини є громадянин Федеративної республіки Нігерія - [PERSON]. З моменту народження сина відповідач жодного разу не бачив дитини, не відвідував та не цікавився його розвитком, станом здоров`я, не допомагав фінансово, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Всі обов`язки щодо виховання, піклування, забезпечення дитини всім необхідним вона змушена здійснювати однособово. Після реєстрації шлюбу 24 вересня 2020 року із [PERSON] їй присвоєно прізвище [PERSON] . За вказаних обставин просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 червня 2022 року у цивільній справі відкрито провадження, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2022 року матеріали цивільної справи направлено у Службу у справах дітей Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області для дачі письмового висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] відзиву на позов до суду не подавав. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, судом закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Представник позивачки [PERSON] адвокат Бакалець І.Г. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з та просив їх задовольнити. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. Відзиву на позов не подавав. Від третьої особи Служби у справах дітей Лановецької міської ради до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника служби. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не заперечив проти заочного вирішення справи. Судом установлено: [INFO] народився [PERSON] , батьками якого зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується актовим записом №07 від 26 травня 2016 року виконавчого комітету Лопушненської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, яким видано Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 травня 2016 року. Як убачається з довідки за №2076/10-05 від 31 березня 2022 року, виданої Лановецькою міською радою Кременецького району Тернопільської області, [PERSON] зареєстрований разом з позивачем [PERSON] на [ADDRESS] . Із довідки за №01-28/40 від 31 березня 2022 року, виданої Лопушненським закладом загальної середньої освіти І-ІІ ступенів Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області, слідує, що батько учня 2 класу [PERSON] участі у вихованні сина не бере, не цікавиться його навчанням та жодного разу не відвідував навчальний заклад та батьківські збори. 24 вересня 2020 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] , про складено актовий запис №1592 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), яким 24 вересня 2020 року видане Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище позивачки після реєстрації шлюбу - [PERSON] . Як убачається із висновку за №1029/03-11 від 07 вересня 2022 року комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Лановецької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування вважає визнати доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зі змісту вказаного висновку вбачається, що з моменту народження сина [PERSON] його батько [PERSON] жодного разу сина не бачив та не відвідував, по даний час не цікавиться його розвитком, станом здоров`я, не допомагає фінансово, не піклується про фізичний та духовний розвиток малолітнього [PERSON] , його навчанням та підготовкою до самостійного життя. Тим самим не виконує обов`язки, передбаченні статтею 150 СК України. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із вимогами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Також, вимогами частини 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно із вимогами ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно із вимогами статей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Вимогами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом установлено, що відповідач [PERSON] із самого народження сина не цікавиться життям [PERSON] , не підтримує із сином жодного спілкування, не цікавиться його станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги, дитина не знає відповідача як батька. Установлені факти, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд оцінює як ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , свідоме нехтування ним своїми обов`язками щодо неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим, ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідача з сином досить тривалий час по відношенню до віку дитини, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме невчинення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] не надав жодних заперечень проти викладених у позові обставин. За вказаних обставин, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, з метою забезпечення прав неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, виходячи саме із інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON], батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є підставними та підлягають до задоволення. Частиною 3 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З огляду на те, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідачів аліментів, а норма ч. 3 ст. 166 СК України, є імперативною і не допускає ситуації за якої з особи, котру позбавлено батьківських прав не стягувались би аліменти, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частці всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Для забезпечення можливості стягнення аліментів позивача слід зобов`язати відкрити на ім`я дитини [PERSON] особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України та надати його реквізити відповідачу. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved