Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] , про визнання недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що [INFO] об 09:24 год. відповідач по справі [PERSON] в соціальній мережі Facebook загальнодоступній групі «Я ЛЮБЛЮ СКАЛАТСЬКУ ОТГ» поширив допис (адреса у мережі internet: [INFO] ), в якому виклав наступну інформацію : «Важлива інформація про депутатів злодіїв та брехунів Скалатської громади. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та їх родича [PERSON] ». У цьому дописі [INFO] об 09:25 год. відповідач [PERSON] опублікував своє відео звернення « в мережі internet[INFO]), яке він адресував жителям Скалатської громади і в якому особисто виклав наступну інформацію : «Доброго дня, дорогі жителі Скалатської громади. Я, [PERSON] , хочу дещо вам сьогодні проінформувати про ті події, які відбулися вчора. Орієнтовно 16:30 год до мене зайшли три депутати Скалатської міської ради від партії «Сила і Честь»- це [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ну і їх родич [PERSON] і на протязі 45 хв. вони ставили мені самі різні запитання, як приватного характеру так державного. Питання були різного напрямку, провокативні питання, ті, які не мають відношення до мого життя, до моєї діяльності в Скалатській міській раді, але вони практично 45 хв. ставили одні і ті запитання з пресом і з тиском. Після того я їх дуже просив звільнити кабінет, я працюю, я надам відповіді на всі ваші запитання, я на даний час не маю усієї інформації, яка могла бути вам потрібна. Мені потрібно усі питання вивчити, тоді я зможу надати вам усю інформацію, але, нажаль, їх це не заспокоїло, не задовольнило, і вони дальше продовжували сидіти в кабінеті і ставити знову ж таки ті самі запитання навіть і трьохрічної давності. Десь орієнтовно в сім, п`ять п`ятнадцять - п`ять двадцять, вже після мого робочого часу, я просив їх вийти з кабінету і залишити мій кабінет. Вони і надалі продовжували ставити різні запитання, на які я так і говорив, що я надам всі відповіді, але вони не заспокоїлися, почали мене дальше знімати на відеокамеру. Я після того вибив цю відеокамеру, тому що вважав - це вже мій приватний час після роботи, я не хотів, щоб мене знімали на камеру. Після того вони всі четверо на мене накинулися і почали мене бити в області голови, відібрали в мене мій телефон мобільний, вкрали мій мобільний телефон, вкрали мою банківську карточку, яка була в цьому телефоні. Відповідно, я їх просив повернути. Вони сказали, що не мають ні мого мобільного телефону, ні банківської карточки. Дві карточки десь тут ми ще боролися я, ну, відібрав, забрав свої права і банківську карточку, а іншу карточку банківську в мене вони вкрали разом з моїм мобільним телефоном. Я після того, мої працівники міської ради підійшли вже мене тут захистили, розборонили і після того ми подзвонили в поліцію. Я закрив двері свого кабінету до вияснення обставин і до тих пір, поки вони мені не віддадуть мій мобільний телефон і мою банківську карточку. Вони сказали, що вони всього цього не мають, але я знаю, що вони його вкрали. Як банківську карточку, так і мій мобільний телефон. Коли я закрив двері і викликав поліцію, після деякого часу мій мобільний телефон вилетів з кишені [PERSON] . Я вважаю, що це був вкрадений телефон, оскільки вона його не хотіла віддавати, але в силу обставин, ну, телефон їй вилетів з кишені і моя мобільна банківська карточка, яка була на цьому місці, де сиділа [PERSON] , теж виявилося, що вона є на кріслі. Насправді, абсолютно вона не могла бути на цьому кріслі, тому що вона випала зовсім в іншому місці. Тому, дорогі жителі Скалатської громади, хочу, щоб і вся Україна знала, що три депутати Скалатської міської ради разом із своїм родичем [PERSON] . Ці наші депутати від партії «Сила і честь» абсолютно неадекватно себе поводять. Вони пресують всіх працівників міської ради, вони зривають комісії, вони намагаються на сесії ставити ті запитання, на які вже давно є відповідь. Вони намагаються показати себе в хорошому вигляді, захищаючи інтереси людей. Насправді, ми теж захищаємо інтереси людей. Питання тільки часу, щоб вияснити всі обставини, і щоб все було правильно зроблено. Насправді, ці люди намагаються постійно провокувати і робити непотрібні речі, тобто робити шум і скандальну обстановку в нашій міській раді.Тому дуже всіх прошу - будьте обережні, оскільки депутати ці є злодіями, ці депутати є провокаторами і ці депутати є брехунами, оскільки вони намагаються себе показати в хорошому світлі, когось опоганити, і когось принизити. Я звертаюся до всіх депутатів Скалатської міської ради, звертаюся до жителів Скалатської громади, щоб ми прийняли міри до цих депутатів, оскільки їхня поведінка є неадекватна, і ми, нам важко працювати в такій обстановці, і звертаюся до представників партії «Сила і честь» - будь ласка, зверніть увагу на своїх людей, які прикриваються вашою партією, але тут зловживають своїм, якби, депутатським мандатом. Насправді ситуація така є, що ті люди намагаються захопити земельні ділянки, які їм не належать, але намагаються відібрати в одному чи другому населеному пункті. Ми знаємо, що в одному з населених пунктів нашої громади - село Криве, де сьогодні батьки собі поставили дитячий майданчик, ці горе-депутати теж хотіли забрати земельну ділянку собі через інших людей.Тому постійно виникають такі конфлікти, тому що люди відстоюють власні тільки свої інтереси, але роблять шум для того, щоб десь і їхні бажання були прикриті і намагаються робити щось інше для людей нашої громади. Насправді хочу завірити, що весь наш інший депутатський корпус, окрім тих трьох депутатів, і всі наші працівники міської ради, як і виконавчий наш комітет намагаються задовольнити потреби нашої громади, намагаються задовольнити потреби наших людей і намагаються зробити так, щоби всім було добре. Питання тільки часу і обставин, які складаються.Дякую за розуміння. Дякую за те, що ви будете поширювати дану інформацію. Хай люди знають, що депутати ці є аферистами і злодіями в Скалатській громаді. Хай щастить.» Вважають, що інформація, викладена [PERSON] у вищевказаних дописі та відеозверненні є недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачів. Внаслідок розповсюдження відповідачем вищенаведеної недостовірної негативної інформації було порушено особисті немайнові права позивачів, які охороняються цивільним законодавством, а саме: принижено їх честь, гідність та ділову репутацію у зв`язку з чим просять ухвалити рішення, яким: визнати недостовірною і такою, що принижує честь гідність та ділову репутацію [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , наступну інформацію: -«Важлива інформація про депутатів злодіїв та брехунів Скалатської громади. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та їх родич [PERSON] .», яка була поширена [PERSON] шляхом опублікування [INFO] в соціальній мережі Facebook у загальнодоступній групі « [INFO] » за електронною адресою в мережі Internet: [INFO], допису; -«…три депутати Скалатської міської ради від партії «Сила і честь» - це [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Ну, і їхній родич - [PERSON] ...вони практично сорок п`ять хвилин ставили одні і ті самі запитання з пресом і, і з тиском... -…Після того вони всі четверо на мене накинулися і почали мене бити в області голови, відібрали в мене мій телефон мобільний, вкрали мій мобільний телефон, вкрали мою банківську карточку, яка була в цьому телефоні… -…після деякого часу мій мобільний телефон вилетів з кишені [PERSON] … -…три депутати Скалатської міської ради разом із своїм родичом [PERSON] . Ці наші депутати від партії «Сила і честь» абсолютно неадекватно себе поводять. Вони пресують всіх працівників міської ради, вони зривають комісії, вони намагаються на сесії ставити ті запитання, на які вже давно є відповідь. Вони намагаються показати себе в хорошому вигляді, захищаючи інтереси людей... -…Насправді, ці люди намагаються постійно провокувати і робити непотрібні речі, тобто робити шум і скандальну обстановку в нашій міській раді. -…депутати ці є злодіями, ці депутати є провокаторами і ці депутати є брехунами, оскільки вони намагаються себе показати в хорошому світлі, когось опоганити, і когось принизити… -…їхня поведінка є неадекватна,… -…прикриваються вашою партією, але тут зловживають своїм, якби, депутатським, депутатським мандатом… -…ті люди намагаються захопити земельні ділянки, які їм не належать, але намагаються відібрати в одному чи другому населеному пункті... -…в одному з населених пунктів нашої громади - село Криве, … ці горе-депутати теж хотіли забрати земельну ділянку собі через інших людей. -…люди відстоюють власні тільки свої інтереси, але роблять шум для того, шоб десь і їхні бажання були прикриті і намагаються робити щось інше для людей нашої громади... -…депутати ці є аферистами і злодіями в Скалатській громаді…», зобов`язати [PERSON] у 10-денний строк від дня набрання законної сили рішення суду у даній справі спростувати недостовірну інформацію шляхом опублікування в соціальній мережі Facebook у загальнодоступній групі «Я ЛЮБЛЮ СКАЛАТСЬКУ ОТГ.» допису з відеозверненням [PERSON] , у якому оголосити резолютивну частину рішення суду у даній справі; Представник позивача адвокат Покотило Ю.В. в судовому засіданні уточнив заявлені позовні вимоги та просить визнати недостовірною і такою, що принижує честь гідність та ділову репутацію [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , наступну інформацію: -«Важлива інформація про депутатів злодіїв та брехунів Скалатської громади. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та їх родич [PERSON] .», яка була поширена [PERSON] шляхом опублікування [INFO] в соціальній мережі Facebook у загальнодоступній групі « [INFO] » за електронною адресою в мережі Internet: [INFO], допису; -«…три депутати Скалатської міської ради від партії «Сила і честь» - це [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Ну, і їхній родич - [PERSON] ...вони практично сорок п`ять хвилин ставили одні і ті самі запитання з пресом і, і з тиском... -…Після того вони всі четверо на мене накинулися і почали мене бити в області голови, відібрали в мене мій телефон мобільний, вкрали мій мобільний телефон, вкрали мою банківську карточку, … -…три депутати Скалатської міської ради разом із своїм родичом [PERSON] . Ці наші депутати від партії «Сила і честь» абсолютно неадекватно себе поводять… -…депутати ці є злодіями, ці депутати є провокаторами і ці депутати є брехунами… -…їхня поведінка є неадекватна,… -…зловживають своїм…депутатським мандатом… -…депутати ці є аферистами і злодіями в Скалатській громаді…» Зобов`язати [PERSON] у 10-денний строк від дня набрання законної сили рішення суду у даній справі спростувати недостовірну інформацію шляхом опублікування в соціальній мережі Facebook у загальнодоступній групі «Я ЛЮБЛЮ СКАЛАТСЬКУ ОТГ.» допису з відео зверненням [PERSON] , у якому оголосити резолютивну частину рішення суду у даній справі; Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача категорично заперечив, надав суду пояснення - аналогічні відзиву та вказав, що з 25 листопада 2020 р. відповідача обрано Скалатським міським головою. 15 лютого 2021 р. біля 16 год. 30 хв. до його робочого кабінету голови громади зайшли три депутати цього ж органу місцевого самоврядування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і відвідувач [PERSON] . Їхня поведінка була зухвалою, не відповідала загальноприйнятим правилам ввічливого спілкування, тон погрозливий. Вониставили в грубій манері запитання, на які раніше вже отримали відповідь. Після чого всі четверо почали його штовхати, шарпати та наносити удари руками в голову, грудну клітку, при цьому відібрали, проти його волі, належний йому телефон. Відповідач звернувся за медичною допомогою до КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» СМР, де лікарем встановлений діагноз забій лівої половини грудної клітки, закрита черепно-мозкова травма. Також його було направлено до Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи для експертизи тілесних ушкоджень. Згідно висновку експерта від 18 лютого 2021 р. № 127 у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців правої вушної раковини та передньої поверхні грудей зліва. Також висновком зафіксоване наступне: «Були скарги на біль голови в ділянці потилиці та грудній клітці. На правій вушній раковині у верхній третині по одному смугоподібному горизонтальному синцю по передній поверхні - розміром 1х2 см, по задній -1х1,5 см червоно-фіолетового забарвлення без чітких меж. На передній поверхні грудей зліва в проекції 5-го ребра: по середньо-ключичній лінії близький до круглої форми слабовиразний синець діаметром 2 см, по передньо-пахвинній смугоподібний горизонтально орієнтований слабовиразний синець розміром 1х3 см, червоно-фіолетового забарвлення без чітких меж. У підсумках, при судово-медичній експертизі у [PERSON] виявлені синці правої вушної раковини та передньої поверхні грудей зліва. Характер та морфологічні властивості виявлених у [PERSON] тілесних ушкоджень вказують на їх утворення від дії тупих предметів близько за 2-3 доби до його судово-медичного огляду, не виключено у термін події 15 лютого 2021 року. Виявлені у [PERSON] синці за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Утворення виявлених у [PERSON] тілесних ушкоджень за наведених обставин не виключається». Через такі неправомірні дії та порушення громадського порядку [PERSON] , в якості потерпілого, звернувся до правоохоронного органу із заявою про злочини - нанесення тілесних ушкоджень, грабіж, хуліганство. Вважає, що позивачі зробили помилковий висновок про те, що інформація, яка поширена про нанесення тілесних ушкоджень, викрадення телефону, хуліганські дії відносно голови Скалатської міської об`єднаної територіальної громади [PERSON] в соціальній мережі Facebook в групі «Я ЛЮБЛЮ СКАЛАТСЬКУ ОТГ», є такою, що принижує їх честь, гідність, ділову репутацію. При тому, що [PERSON] є потерпілим у кримінальному провадженні № 12021216100000016 і допис з відео щодо побиття, викрадення телефону, хуліганських дій стосується саме зазначених подій, щодо яких він звернувся до правоохоронного органу, а тому не можуть бути такими, що принижують честь, гідність, ділову репутацію позивачів. Крім того, позивачі є депутатами Скалатської міської об`єднаної територіальної громади з 25 листопада 2020 р. по сьогоднішній день від політичної партії «Сила і честь». Вважає, що позивачі є публічними особами, і при вирішенні справи повинні враховуватись положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація). Зокрема, у Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Очевидно, що статус депутата місцевого органу самоврядування і членство у політичній партії підтверджує участь особи в суспільному житті, а отже робить її публічною. Тобто публічна особа, повинна бути готовою до підвищеного рівня критики, до прискіпливої уваги суспільства та підвищеної зацікавленості до його діяльності, адже обираючи кар`єру публічної особи, погодилися на таку увагу. Вище зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 вересня 2020 р. у справі № 303/6451/17. Текст допису від [INFO] у Facebookскладається з двох речень. Перше не містить прізвищ, імен, по батькові позивачів, а зазначений вислів носить загальний характер та є оціночним судженням і не містить фактичних відомостей, які б порочили честь, гідність або ділову репутацію. У другому реченні відсутні фактичні твердження про події, а отже, така інформація не може порушувати немайнові особисті права позивачів. Характер таких висловлювань призводить до їх сприйняття саме як висловлення оціночних суджень, а не тверджень. Щодо наступних висловлювань у доданому до допису відео, то вони стосуються протиправної поведінки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка мала місце 15 лютого 2021 року та у інший час в приміщенні Скалатської міської об`єднаної територіальної громади, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачів та стягнути витрати на правову допомогу згідно наданого розрахунку. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, доводи представника відповідача, ознайомившись та проаналізувавши надані сторонами докази у повній сукупності, заслухавши пояснення свідків та проаналізувавши матеріали справи у повній сукупності, вважає, що у задоволенні позовних вимог позивачів слід відмовити, виходячи із наступних міркувань : Відповідно до ч. 1, 2 ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Згідно ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до статті 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Згідно положень частин 1-3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Аналогічні положення містяться і у міжнародних актах з прав людини. Зокрема, у ст.12 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї від 10.12.1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання в його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань. Статтею 19 Декларації проголошене право кожної людини на свободу переконань i на вiльне їх виявлення; це право включає свободу безперешкодно дотримуватися своїх переконань та свободу шукати, одержувати i поширювати iнформацiю та ідеї будь-якими засобами i незалежно вiд державних кордонiв. Міжнародним пактом про громадянські і політичні права ООН від 16.12.1966 року встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь та репутацію (п. 1 ст. 17). Відповідно до Преамбули Загальної Декларації прав людини визнання гідності, яка властива всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ч.1ст.34 Конституції України). При цьому, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір (ч. 2ст. 34 Конституції України). Аналогічні положення містяться і в ч. 1ст. 302 ЦК України. Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Під поняттям честі слід розуміти особисте немайнове благо, що є позитивною соціальною оцінкою особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності поведінки до загальноприйнятих уявлень про добро і зло та усвідомлення особою цієї оцінки. Під поняттям гідності слід розуміти чинник моральної свідомості, який, водночас, відображає моральне ставлення індивіда до самого себе та суспільства до нього. У свою чергу, діловою репутацією є усталена оцінка фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значимі діяння у певній сфері, що відома оточуючим. Інформація - відомість про стан справ або про деякі події, факти; з мовної точки зору така інформація може бути висловлена у формі твердження або припущення. Інформація у формі твердження може бути перевірена, чи відповідає вона дійсності. Факт - істинна подія або явище, яке існувало чи існує в реальності. Факт повинен мати матеріальні свідчення свого існування. Оціночні судження (твердження) - висловлювання, що, як правило, неможливо верифікувати (перевірити на відповідність дійсності) через відсутність якихось критеріїв. Твердження - це думка, положення, висловлення, що стверджує що-небудь. Твердження про факти чи події або констатації фактів і подій розпізнаються в тексті за відсутності в реченні маркованості спеціальними вставними конструкціями та прислівниками, що виражають невпевненість, сумнів, або за наявності маркованості конструкціями, що підкреслюють вірогідність повідомлюваного (напр., відомо, точно, достеменно, без сумніву, фактично тощо). Твердження можуть бути істинними й хибними. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Так, згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у пункті 5 Постанови від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи», позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права. Пунктом 9 цієї Постанови встановлено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Пунктом 15 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що «юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь - який спосіб; б) поширена інформація стосується певної-фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право» ( Верховний Суд у постанові від 10.07.2018 р. в справі № 910/15148/17 зазначив, що за відсутності хоча б однієї з наведених обставин підстави для задоволення позовних вимог відсутні). При вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації забезпечується баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Тобто, для розгляду даної категорії справ судам необхідно встановити: чи мало місце поширення відповідачами інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно достатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки. Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження. Відповідно до роз`яснень, викладених у абзацах 3, 5 пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обгунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обгунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. За своїм характером судження є розумовим актом, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, що пов`язано з такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Отже, будь-яке судження, яке має оціночний характер, будь-яка критика та оцінка вчинків, вираження власних думок щодо якості виконуваних публічних функцій, отриманих результатів тощо, не є підставою для захисту права на повагу честі, гідності та ділової репутації та, відповідно, не є предметом судового захисту. Як убачається з довідки Скалатської міської ради № 1329 від 16 червня 2021 року, відповідач [PERSON] є головою громади з 25 листопада 2020 року згідно постанови Скалатської міської територіальної виборчої комісії № 37 від 17 листопада 2020 року та рішення Скалатської міської ради восьмого скликання №1 від 25 листопада 2020 року терміном на 5 років до 2025 року і здійснює свою діяльність в кабінеті міського голови на другому поверсі за адресою [ADDRESS] . Вказане підтверджується рішенням 1-ої сесії 8-го скликання Скалатської міської ради від 25 листопада 2020 року згідно якого вбачається, що голова Скалатської міської територіальної виборчої комісії Бінчаровська Т. проінформувала про підсумки виборів, реєстрацію та визнання повноважень Скалатського міського голови Тернопільського району Тернопільської області. Вирішено вважати з цього моменту фактично та офіційно початок повноважень Скалатського міського голови [PERSON] , обраного на виборах до місцевих рад 25 жовтня 2020 року. Згідно рішення № 2 1-ої сесії 8-го скликання Скалатської міської ради від 25 листопада 2020 року заслухано інформацію голови Скалатської міської територіальної виборчої комісії Бінчаровської Т. про підсумки виборів, реєстрацію та визнання повноважень депутатів Скалатської міської ради восьмого скликання, Тернопільського району Тернопільської області. Вирішено вважати з цього моменту фактично та офіційно початок повноважень депутатів Скалатської міської ради Тернопільського району Тернопільської області восьмого скликання та припинити повноваження депутатів Скалатської міської ради сьомого скликання. Згідно довідки № 1461 від 13.07.2021 року Скалатської міської ради вбачається, що станом на 15.02.2021 року громадяни: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 25 листопада 2020 року дотепер являються депутатами Скалатської міської ради восьмого скликання, обрані на перших та чергових місцевих виборах 25 жовтня 2020 року. [PERSON] не являється депутатом Скалатської міської ради. Таким чином судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] являються депутатами Скалатської міської ради, тобто публічними особами. [INFO] об 09:24 год. відповідач по справі [PERSON] в соціальній мережі Facebook загальнодоступній групі «Я ЛЮБЛЮ СКАЛАТСЬКУ ОТГ» поширив допис (адреса у мережі internet:[INFO]), в якому виклав наступну інформацію : «Доброго дня, дорогі жителі Скалатської громади. Я, [PERSON] , хочу дещо вам сьогодні проінформувати про ті події, які відбулися вчора. Орієнтовно 16:30 год до мене зайшли три депутати Скалатської міської ради від партії «Сила і Честь»- це [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ну і їх родич [PERSON] і на протязі 45 хв. вони ставили мені самі різні запитання, як приватного характеру так державного. Питання були різного напрямку, провокативні питання, ті, які не мають відношення до мого життя, до моєї діяльності в Скалатській міській раді, але вони практично 45 хв. ставили одні і ті запитання з пресом і з тиском. Після того я їх дуже просив звільнити кабінет, я працюю, я надам відповіді на всі ваші запитання, я на даний час не маю усієї інформації, яка могла бути вам потрібна. Мені потрібно усі питання вивчити, тоді я зможу надати вам усю інформацію, але, нажаль, їх це не заспокоїло, не задовольнило, і вони дальше продовжували сидіти в кабінеті і ставити знову ж таки ті самі запитання навіть і трьохрічної давності. Десь орієнтовно в сім, п`ять п`ятнадцять - п`ять двадцять, вже після мого робочого часу, я просив їх вийти з кабінету і залишити мій кабінет. Вони і надалі продовжували ставити різні запитання, на які я так і говорив, що я надам всі відповіді, але вони не заспокоїлися, почали мене дальше знімати на відеокамеру. Я після того вибив цю відеокамеру, тому що вважав - це вже мій приватний час після роботи, я не хотів, щоб мене знімали на камеру. Після того вони всі четверо на мене накинулися і почали мене бити в області голови, відібрали в мене мій телефон мобільний, вкрали мій мобільний телефон, вкрали мою банківську карточку, яка була в цьому телефоні. Відповідно, я їх просив повернути. Вони сказали, що не мають ні мого мобільного телефону, ні банківської карточки. Дві карточки десь тут ми ще боролися я, ну, відібрав, забрав свої права і банківську карточку, а іншу карточку банківську в мене вони вкрали разом з моїм мобільним телефоном. Я після того, мої працівники міської ради підійшли вже мене тут захистили, розборонили і після того ми подзвонили в поліцію. Я закрив двері свого кабінету до вияснення обставин і до тих пір, поки вони мені не віддадуть мій мобільний телефон і мою банківську карточку. Вони сказали, що вони всього цього не мають, але я знаю, що вони його вкрали. Як банківську карточку, так і мій мобільний телефон. Коли я закрив двері і викликав поліцію, після деякого часу мій мобільний телефон вилетів з кишені [PERSON] . Я вважаю, що це був вкрадений телефон, оскільки вона його не хотіла віддавати, але в силу обставин, ну, телефон їй вилетів з кишені і моя мобільна банківська карточка, яка була на цьому місці, де сиділа [PERSON] , теж виявилося, що вона є на кріслі. Насправді, абсолютно вона не могла бути на цьому кріслі, тому що вона випала зовсім в іншому місці. Тому, дорогі жителі Скалатської громади, хочу, щоб і вся Україна знала, що три депутати Скалатської міської ради разом із своїм родичем [PERSON] . Ці наші депутати від партії «Сила і честь» абсолютно неадекватно себе поводять. Вони пресують всіх працівників міської ради, вони зривають комісії, вони намагаються на сесії ставити ті запитання, на які вже давно є відповідь. Вони намагаються показати себе в хорошому вигляді, захищаючи інтереси людей. Насправді, ми теж захищаємо інтереси людей. Питання тільки часу, щоб вияснити всі обставини, і щоб все було правильно зроблено. Насправді, ці люди намагаються постійно провокувати і робити непотрібні речі, тобто робити шум і скандальну обстановку в нашій міській раді.Тому дуже всіх прошу - будьте обережні, оскільки депутати ці є злодіями, ці депутати є провокаторами і ці депутати є брехунами, оскільки вони намагаються себе показати в хорошому світлі, когось опоганити, і когось принизити. Я звертаюся до всіх депутатів Скалатської міської ради, звертаюся до жителів Скалатської громади, щоб ми прийняли міри до цих депутатів, оскільки їхня поведінка є неадекватна, і ми, нам важко працювати в такій обстановці, і звертаюся до представників партії «Сила і честь» - будь ласка, зверніть увагу на своїх людей, які прикриваються вашою партією, але тут зловживають своїм, якби, депутатським мандатом. Насправді ситуація така є, що ті люди намагаються захопити земельні ділянки, які їм не належать, але намагаються відібрати в одному чи другому населеному пункті. Ми знаємо, що в одному з населених пунктів нашої громади - село Криве, де сьогодні батьки собі поставили дитячий майданчик, ці горе-депутати теж хотіли забрати земельну ділянку собі через інших людей.Тому постійно виникають такі конфлікти, тому що люди відстоюють власні тільки свої інтереси, але роблять шум для того, щоб десь і їхні бажання були прикриті і намагаються робити щось інше для людей нашої громади. Насправді хочу завірити, що весь наш інший депутатський корпус, окрім тих трьох депутатів, і всі наші працівники міської ради, як і виконавчий наш комітет намагаються задовольнити потреби нашої громади, намагаються задовольнити потреби наших людей і намагаються зробити так, щоби всім було добре. Питання тільки часу і обставин, які складаються.Дякую за розуміння. Дякую за те, що ви будете поширювати дану інформацію. Хай люди знають, що депутати ці є аферистами і злодіями в Скалатській громаді. Хай щастить.» Згідно висновку ТВ КНДІСЕ від 07.02.2022 року № 1342/21-22 за результатми проведення судово-лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи вбачається, що 1)У відеозверненні [PERSON] під назвою : «Важлива інформація про депутатів злодіїв та брехунів Скалатської громади [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та їх родич [PERSON] », розміщеному в соціальній мережі «Фейсбук» у групі «Я люблю Скалатську ОТГ» - міститься інформація негативного характеру щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] 2)У відеозверненні [PERSON] під назвою : «Важлива інформація про депутатів злодіїв та брехунів Скалатської громади [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та їх родич [PERSON] », розміщеному в соціальній мережі «Фейсбук» у групі «Я люблю Скалатську ОТГ» - міститься висловлювання образливого характеру щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] 3)[PERSON] , в яких містить негативна інформація щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] у відеозверненні, розміщеному в соціальній мережі «Фейсбук» у групі «Я люблю Скалатську ОТГ» : -Висловлювання : « …ставили одні й ті самі запитання з пресом і, і з тиском»; « вони всі … накинулися і почали мене бити в області голови, відібрали .. телефон мобільний, вкрали мій мобільний телефон, вкрали мою банківську карточку»; « ми ше боролися я, …., а іншу карточку банківську в мене вони вкрали разом з моїм мобільним телефоном», «неадекватно себе поводять», «пресують всіх працівників міської ради, зривають комісії», «зловживають депутатським мандатом», - є фактичними твердженнями. -Контекст уживання семантичних конструкцій «є провокаторами», «є злодіями», «є брехунами», «поведінка є неадекватна», - мають фактологічну опору і містять оцінний компонент; -Висловлювання : « .. ті люди намагаються захопити земельні ділянки, які їм не належать, але намагаються відібрати в одному чи другому населеному пункті»; «Ці горе-депутати теж хотіли забрати земельну ділянку через інших людей», провокатори», - є оціночними судженнями, а не фактичними твердженнями. -Висловлювання : «аферисти, злодії, брехуни» - є висловлюваннями образливого характеру з оціночним значенням. Аналіз змісту відеовиступу вказує на те, що її автор висловлює оціночні судження, припущення, щодо ситуації, конфлікту який мав місце, а також свою особисту думку щодо обставин, які відбувалися. До того ж, характер викладу інформації у відеозверненні свідчить про те, що її автор висловлює, припущення свої особисті думки та надає оцінку подіям, про що свідчать, відповідні фрази злодії, брехуни і,. як пояснив відповідач по справі, так назвав позивачів, оскільки вони у нього викрали мобільний телефон та банківську картку, і в подальшому, коли просив їх повернути, обманювали його що не брали, хоча мобільний телефон випав із кишені куртки [PERSON] . Тобто, зважаючи на конкретні обставини, що склалася, та враховуючи те, що у відповідача був відібраний мобільний телефон та банківська карта, а також заперечення позивачів щодо непричетності до вчиненого, останній вдався до відповідних висловів. На думку суду, вислови відповідача по справі відносно позивачів, вочевидь, носять більш оціночний, а не негативно стверджувальний характер. Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що 15.02.2021 року близько 16:30 год. до нього у кабінет зайшли позивачі, які поводились зухвало, провокували його та ставили запитання що не стосувались роботи, заважали працювати. Близько 17:15 годвін попросив їх звільнити кабінет та не знімати його на камеру мобільного телефону, проте вони усі накинулись на нього, почали шарпати, штовхати, бити по різних частинах тіла. Під час інциденту у нього з кишені випав мобільний телефон, в чохлі якого знаходилась і банківська картка, яку забрали позивачі і обманювали, що не бачили належних йому речей. В подальшому, телефон та карта були у позивачів, зокрема, телефон випав з кишені куртки [PERSON] , а картка лежала під кріслом, де вона сиділа. Хто саме забрав телефон йому невідомо. Пояснив, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] штовхали його, наносили удари, які не залишили слідів на тілі, проте супроводжувались болем, а [PERSON] наніс удар в грудну клітку і в область вушної раковини. Крім того, пояснив, що він є адміністратором та модератором групи та автором статті і хотів висловити виключно свою суб`єктивну оцінку діям позивачів, був схвильований, знервований та обурений зухвалою поведінкою позивачів. Щодо висловів «аферисти, злодії та брехуни», то висловив дану тезу через те, що позивачі говорять одне, проте в дійсності роблять інше, під час конфлікту викрали його телефон та банківську картку і на його прохання повернути обманювали, що у ниї даних речей немає. Назвав їх так, як вони собі дозволяють називати своїх колег-депутатів як на яву так і у інтернет-дописах, вводять в оману жителів громади, поширюють негативну і неправдиву інформацію. Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав покази, згідно яких 15.02.2021 року близько 17:00 год. він перебував коридорі Скалатської міської ради з громадянином [PERSON] та почули шум в кабінеті голови міськради [PERSON] . Коли зайшли - то в приміщенні були позивачі, які штовхали та шарпали [PERSON] . Бачив як [PERSON] наніс удар [PERSON] в область грудної клітки та в область правої вушної раковини, після чого він та [PERSON] розборонили їх. На його думку дії та поведінка позивачів була зухвала, некоректна та не відповідала загальноприйнятим нормам моралі. Також додав, що позивачі постійно виражаються у грубій формі до інших депутатів, зі всіма конфліктують, погрожують і даний випадок є непоодиноким. Крім того доповнив, що після сутички [PERSON] сиділа на кріслі, під яким знаходилась банківська картка, а телефон коли вона зігнулась випав із кишені її верхнього одягу. Вказані покази [PERSON] та [PERSON] підтверджуються письмовими доказами, зокрема : Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 15 лютого 2021 року вбачається, що [PERSON] звернувся до правохоронних органів з приводу того, що 15.02.2021 року близько 16:00 год, позивачі перебуваючи в приміщенні Скалатської міської ради, а саме в приміщенні кабінету міського голови перешкоджали виконувати його посадові обов`язки, [PERSON] наніс йому тілесні ушкодження. 17.02.2021 року до ЄРДР внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Згідно викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що 15.02.2021 року близько 18:00 год. в приміщенні Скалатської міської ради в ході словесного конфлікту [PERSON] , який являється головою Скалатської міської ради, спричинили тілесні ушкодження депутати цієї ж ради [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки Комунального некомерційного підприємстваа «Скалатська комунальна районна лікарня» № 18 від 17.02.2021 року вбачається, що 16.02.2021 року [PERSON] звернувся за допомогою в приймально-діагностичне відділення КНП «Скалатська комунальна районна лікарня» Скалатської міської ради. Діагноз: забій лівої половини грудної клітки, закрита черепно-мозкова травма. Журнал реєстрації амбулаторних хворих № 3 від 16.02.2021 року. Згідно висновку експерта № 127 Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи від 17-18 лютого 2021 року вбачається, що при судово-медичній експертизі у [PERSON] виявлені синці правої вушної раковини та передньої поверхні грудей зліва. Характер та морфологічні властивості виявлених у [PERSON] тілесних ушкоджень, вказують на їх утворення від дії тупих предметів близько за 2-3 доби до його судово-медичного огляду, не виключено в постанові термін події - 15.02.2021 року. Виявлені у [PERSON] синці за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень. Відмічений при зверненні діагноз «закрита черепно-мозкова травма» не підлягає оцінці, оскільки не підтверджений об`єктивними неврологічними даними. Утворення виявлених у [PERSON] тілесних ушкоджень за наведених у постанові та повідомлених ним при судово-медичній експертизі обставин, не виключається. Згідно висновку експерта Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи № 462 від 01-04 червня 2021 року зазначено, що утворення виявлених у [PERSON] ушкоджень за повідомлених та показаниях під час проведення слідчих експериментів за участі потерпілого [PERSON] та свідків [PERSON] і [PERSON] від 25.05.2021 обставин події не виключається. Згідно заяви [PERSON] на імя начальника ВП №5 (смт. Підволочиськ) ГУНП в Тернопільській області Магмет С. М. просить внести відомості та розпочати досудове розслідування за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 350 КК України, оскільки 27.05. 2021 року під час перерви пленарного засідання, депутат [PERSON] погрожував їй фізичною розправою та припиненням її службової діяльності, через те, що під час голосування про внесення в порядок денний питання про недовіру міському голові вона голосувала проти. [PERSON] , в присутності свідків, погрожував пресувати та знищити її і звільнити з роботи. Знає про його погрози і іншим громадянам, і розцінює як погрозу життю та припинення службової діяльності. Згідно характеристики № 12 Скалатської міської ради від 11.04.2021 року відносно [PERSON] вбачається, що він являється депутатом Скалатської міської ради. Відповідно до Журналу реєстрації заяв, скарг громадян - зареєстроване звернення від старост старостинських округів Скалатської ТГ щодо притягнення депутата [PERSON] до дисциплінарної відповідальності про надання пояснення з приводу його усних розпоряджень та вказівок у бік старост, які він розповсюджує у соціальних мережах та критику, яку він висловлює у бік старост. Таким чином, з показів свідків [PERSON] , [PERSON] , висновку експерта, а також досліджених і проаналізованих письмових доказів, вбачається, що поведінка відповідача по справі [PERSON] була спровокована діями позивачів, через конфлікт що мав місце в кабінеті відповідача і останній, будучи в стані пригнічення та морального дискомфорту, у відео зверненні висловив своє особисте бачення, думку та критику і надав оцінку конфліктній ситуації і безпосередньо його учасникам, вдаючись на думку експерта до оціночних суджень, фактичних тверджень та висловів образливого характеру з оціночним значенням позивачів по справі. Разом з тим, аналізу національного законодавства та статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. Крім того, в рішенні у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. При цьому, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 10. У разі, якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). (Правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 757/47672/18, провадження № 61-10385св20). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Як зазначалось вище, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» при розгляді справ суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права. Так, статтею 10 Конвенції з прав людини встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються Конституцією. ЄСПЛ на підставі своєї практики застосування Конвенції встановив, що її 10 стаття обумовлює різний ступінь захисту для тих чи інших категорій вираження поглядів. У рішенні від 07 лютого 2012 року «Аксель Спрінгер проти Німеччини» ЄСПЛ вказав, що приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується. У справах «Лінгенс проти Австрії» (1986 року); «Обершлік проти Австрії» (1991 року), у яких йшлось про публічну критику політиків, ЄСПЛ дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів. З аналізу вказаних рішень вбачається, що ЄСПЛ вважає порушенням статті 10 Конвенції з прав людини задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації, оскільки ступінь публічності, якого набули дії особи, ступінь її участі у публічній дискусії обумовлюють ступінь її толерантності, який вона повинна виявляти стосовно критики. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Таким чином, оскільки позивачі, є публічними особами, а тому є свідомо відкриті для прискіпливого контролю за ними як з боку активістів, так і пересічних громадян. Крім того, враховуючи публічний статус позивачів та те, що поширена інформація стосувалася публічної діяльності та мала суспільний інтерес, позивачі повинні бути терпимими до публічної критики, межа якої є ширшою від критики пересічних осіб. Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про виступи політиків або про питання, які становлять суспільний інтерес. Крім того, межа допустимої критики щодо такої публічної особи як політик є ширшою, ніж щодо приватної особи. На відміну від останнього, перший неминуче та свідомо йде на те, щоб усі його слова та вчинки були об`єктом пильної уваги з боку журналістів та широкого загалу, тому має виявляти більшу толерантність (GAZETA UKRAINA-TSENTR v. UKRAINE, № 16695/04, § 46, ЄСПЛ, 15 липня 2010 року). Отже, оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Вказані особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 761/13926/17 (провадження № 61-6669св19), від 11 вересня 2019 року у справі № 757/40646/17-ц (провадження № 61-8718св19), від 13 листопада 2019 року у справі № 758/2393/16-ц (провадження № 61-11119св18). Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та у задоволенні позовів слід відмовити повністю. Разом із тим, частиною ч. 1-2 ст. 141 ЦПК передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положення частин першої та другої статті 137 ЦПК України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя №R(81)7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Згідно з ч. ч. 1 - 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Із матеріалів справи вбачається, що 13 травня 2021 року між адвокатом та клієнтом укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №13-05/1 від 13.05.2021 року. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 5167-8020-0986-0476. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1ст. 1 вищевказаного закону). Також, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Laventsv. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Як убачається із п. 4 Договору про надання правової (правничої) допомоги розмір оплати послуг обєднання за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнтата надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором визначається за домовленістю сторін по результатах наданих послуг. Сума оплати складається з переліку та вартості послуг, які узгоджені сторонами. Згідно додаткового договору №18-05/2 до договору про наданя правничої допомоги від 13 травня 2021 року № 18-05/1 вбачається, що на виконання ст..4 договору від 13.05.2021 року № 13-05/1 про надання правничої допомоги обєднання і Клієнт погодили розмір оплати в сумі 13855,5 грн. за правничу допомогу. Згідно представлених квитанцій вбачається, що відповідачем [PERSON] перераховано кошти в сумі 13855,5 грн. за надання правової допомоги. З положень процесуальних кодексів, витратами на професійну правничу допомогу є гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомога, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Розмір цих витрат встановлюється договором про надання правової допомоги за домовленістю сторін. Оскільки розмір сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, ґрунтується на положеннях договору про надання правничої допомоги, слід чітко визначити вичерпний перелік послуг, які будуть/можуть бути надані в межах супроводу судової справи. В іншому випадку усі послуги, які були надані, але не зазначені в договорі, відшкодуванню не підлягатимуть. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові у справі №826/856/18 від 22.12.2018 р. 16.01.2021 року сторони склали акт про надання правової допомоги № 2, згідно якого клієнт прийняв юридичні послуги, а саме попередня консультація клієнта, вивчення документів, узгодження правової позиції, ознайомлення з матеріалами справи, підготовка та надання пояснень,клопотань,збір та подання доказів, участь у судових засіданнях. Разом із тим, згідно процесуального законодавства, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірний із: 1.складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2.часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3.обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4.ціною позову та/або значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 р.: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони». Таким чином, суд зазначив, що у питанні визначення розподілу судових витрат судді мають виступати виключно як арбітри та надавати оцінку доказам та доводам, що наводяться сторонами. Вирішення питання про розподіл судових витрат судом на власний розсуд може бути підставою для оскарження такого рішення. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, у питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; - суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч. ч. 5-7, 9 ст.129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду за минулий рік, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19. У вже згаданій справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. Як свідчить практика, зокрема справа № 910/20852/20, Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Таким чином, суд, при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу, перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. За вказаних обставин, враховуючи вимоги закону та усталену судову практику, беручи до уваги складність справи, обсяг виконаної роботи адвокатом, часом витраченим на надані послуги, відсутність клопотання про зі сторони представника позивачів про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд приходить до переконання про задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 13855,5 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Outcome: dismissed