Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Головного управління національної поліції у Вінницькій області про зняття арешту з майна. Позов мотивувала тим, що 15 березня 2008 р. її покійний чоловік [PERSON] вчинив ДТП, за фактом якого була порушена кримінальна справа за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В ході розслідування кримінальної справи, з метою забезпечення відшкодування завданих збитків, слідчим СУ УМВС України у Вінницькій області 10.06.2008 р. був накладений арешт на будинок чоловіка позивачки, в [ADDRESS] . 09 лютого 2009 р. постановою судді Замостянського районного суду м. Вінниці, кримінальну справу відносно чоловіка позивачки закрито відповідно до п. 4 ст. 6 КПК України ( 1960 редакція), тобто звільнено від кримінальної відповідальності згідно ЗУ «Про амністію». Однак при закритті кримінальної справи, суд не зняв арешт з арештованого майна. Цією ж постановою позов в інтересах потерпілої був залишений без розгляду. В подальшому жодним судом не виносились рішення в цивільно-правовому порядку, стосовно відшкодування завданих збитків від ДТП. Чоловік позивачки в позасудовому порядку відшкодував завдані збитки. [INFO] чоловік позивачки помер. [PERSON] являюсь єдиною спадкоємицею першої черги, та в установленому законом порядку прийняла спадщину. На частину спадкового майна, а саме вклади у банку, приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом (додається), а стосовно успадкування будинку, це виявилось неможливим. Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на будинок покійного чоловіка накладено арешт постановою слідчого СУ УМВС України у Вінницькій області від 10.06.2008 р., який не скасовано на сьогоднішній день. Враховуючи, що кримінальна справа відносно чоловіка позивачки закрита постановою суду, збитки потерплі відшкодовані, відповідно є всі правові підстави для скасування арешту будинку. Будь-яких інших заборон, окрім постанови слідчого, відносно майна чоловіка не має. Про існуючий арешт будинку стало відомо в листопаді 2021 p., коли нотаріус оформляли спадкові права після чоловіка. Позивач вважала, що в 2009 році судом було повністю закрито всі питання стосовно кримінальної справи та арешту майна. Існуючий арешт будинку порушує її права на успадкування мана після смерті чоловіка. Вона позбавлена можливості стати повноцінним власником будинку, та розпоряджатись ним за власним розсудом. Просила суд, скасувати арешт на належний [PERSON] , [INFO] житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] , який накладений постановою б/н від 10.06.2008 року Слідчого управління УМВС України у Вінницькій області. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 17.10.2022\~року було\~відкрито спрощене\~позовне провадження\~у справі\~без повідомлення\~(виклику)\~осіб.\~Вказану ухвалу\~разом із\~копією позовної\~заяви з\~додатками було\~надіслано відповідачу Головному управлінню національної поліції у Вінницькій області. 03.11.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що жодних рішень відносно позивача та його майна Головне управління Національної поліції у Вінницькій області не вчиняло, прав позивача не порушувало, а тому не може бути відповідачем у даній справі. Просили суд, у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 15 березня 2008 р. покійний чоловік позивачки [PERSON] вчинив ДТП, за фактом якого була порушена кримінальна справа за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. В ході розслідування кримінальної справи, з метою забезпечення відшкодування завданих збитків, слідчим СУ УМВС України у Вінницькій області 10.06.2008 р. був накладений арешт на будинок [PERSON] , в [ADDRESS] (а.с.13). 09 лютого 2009 р. постановою судді Замостянського районного суду м. Вінниці, кримінальну справу відносно [PERSON] закрито відповідно до п. 4 ст. 6 КПК України ( 1960 редакція), тобто звільнено від кримінальної відповідальності згідно ЗУ «Про амністію» (а.с.10). [INFO] чоловік [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] являюсь єдиною спадкоємицею першої черги, та в установленому законом порядку прийняла спадщину. На частину спадкового майна, а саме вклади у банку, приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом (додається), а стосовно успадкування будинку, це виявилось неможливим (а.с.11). Відповідно до довідки Третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 18.25/31 -41484 від 25.07.2022 року, відповідно даних АСВП у відділі на виконанні станом на 25.07.2022 року відсутні відкриті виконавчі провадження відносно [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" АБО "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року. Таким чином, накладення арешту порушує права позивача, як спадкоємиці після смерті чоловіка [PERSON] . Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зняття арешту з майна знайшли своє підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved