Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-27 00:00:00

02 березня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Новокодацький районний у м. Дніпрі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства та внесення змін в актовий запис. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 березня 2020 року вищевказана цивільна справа була передана на розгляд судді [PERSON] . Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1840/0/15-20 від 16 червня 2020 року про звільнення [PERSON] з посади судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку з поданням заяви про відставку суддю [PERSON] було звільнено. На підставі розпорядження керівника апарату суду № 197 від 15 липня 2020 року, вищевказану цивільну справу було передано на повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.\~ Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 липня 2020 року цивільну справу було передано на розгляд судді Приходченко О.С. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2020 року справу було прийнято до розгляду суду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2021 року по справі було призначено проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, провадження по справі на час проведення було зупинено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2021 року провадження по справі було поновлено і призначено підготовче засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2021 року провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2022 року провадження по справі було поновлено, судову молекулярно-генетичну експертизу, призначену ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2021 року, скасовано. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2022 року за клопотаннями представників позивача та відповідача [PERSON] по справі було повторно призначено судову молекулярно-генетичну експертизу та зупинено провадження по справі. 10 листопада 2022 року експертною установою повторно було повернуто ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2022 року, яка надійшла до суду 16 листопада 2022 року, без виконання у зв`язку із повторною неявкою обох сторін на експертизу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року було поновлено провадження по справі, судову молекулярно-генетичну експертизу, призначену ухвалою суду від 29 липня 2022 року, скасовано. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2022 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. Позивач у своєму позові посилався на те, що він з відповідачем [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах з червня 2017 року по червень 2018 року. З 18 червня 2018 року йому було обрано запобіжних захід у вигляді тримання під вартою до 08 серпня 2018 року, тому він не мав відомостей про народження відповідачем [PERSON] дитини. У серпні 2019 року [PERSON] повідомила йому, що [INFO] вона народила дитину, батьком якої він є, проте, в актовому записі про народження дитини батьком записано відповідача [PERSON] , який не є біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Просив суд визнати його батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , зобов`язати Новокодацький районний у м. Дніпрі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни в актовий запис про народження малолітнього [PERSON] , [INFO] ; виключити відомості про [PERSON] як про батька з актового запису про народження малолітнього [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її участі, проте, у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином. Судом не вбачається підстав для відкладення судового засідання, оскільки провадження у справі було відкрито 03 березня 2020 року, підготовче провадження тривало значний період часу, з незалежних від суду причин, закрито 13 грудня 2022 року, стороною позивача було викладено свою позицію в позовній заяві, доказів неможливості бути присутніми у судовому засідання судові ані представником, ані позивачем, надано не було. Відкладення судового розгляду буде сприяти затягуванню розгляду справи та порушенню процесуальних строків, визначених чинним ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки судові не повідомила. У своєму відзиві на позовну заяву зазначила, що з позивачем [PERSON] вони проживали однією сім`єю. У березні 2018 року вона припинила спільне проживання з позивачем, оскільки відносно нього тривало досудове розслідування по кримінальному провадженню. У травні 2018 року вона познайомилася з відповідачем [PERSON] . Напередодні пологів [PERSON] , будучи обізнаним, що її відносно її малолітнього сина, [PERSON] , було позбавлено батьківських прав, переконував, що буде допомагати виховувати ще ненароджену дитину та запропонував сплатити медичні послуги з пологів. [INFO] вона народила малолітнього сина [PERSON] , біологічним батьком якого є [PERSON] . Наступного дня після пологів, 31 липня 2018 року, [PERSON] почав переконувати її, аби не відібрали дитину, слід отримати в органах РАЦС свідоцтво про народження, де він визнає своє батьківство. Таким чином, шляхом тиску і обману, визнав батьківство малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки судові не повідомив. Через систему «Електронний суд» направив заяву від 15 грудня 2022 року, яка надійшла до суду 19 грудня 2022 року, в якій зазначив, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік. Позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] були обвинуваченим по одному кримінальному провадженні у кримінальній справі № 203/4475/17, яка надійшла до суду 07 серпня 2018 року, де в процесі досудового розслідування кримінального провадження відповідач [PERSON] надавала пояснення на допитах, на яких також був присутнім [PERSON] . Таким чином, позивачеві було відомо про перебування відповідача [PERSON] у стані вагітності. Третя особа Новокодацький районний у м. Дніпрі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, про причини не направлення представника судові не повідомила. У письмових поясненнях на позовну заяву зазначила, що позов може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Підставою для внесення змін до актового запису є рішення суду, в якому зазначено про внесення конкретних змін в актовий запис цивільного стану. У своїй заяві до суду справу просила розглядати за відсутності представника третьої особи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] 30 [INFO] народила дитину чоловічої статі (а.с. 24). Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] ,згідно зі свідоцтвом про народження є відповідачі [PERSON] і [PERSON] (а.с. 25). Згідно з відомостями з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 19 липня 2019 року відомості про [PERSON] як про батька в актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] , внесено на підставі ст. 126 СК України (а.с. 22-23). Ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2021 року за клопотанням представника позивача та 30 травня 2022 року по справі за клопотанням представника позивача і відповідача [PERSON] було призначено проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. 30 червня 2021 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2021 року було повернуто експертом без виконання у зв`язку із неявкою сторін на експертизу 17 травня 2021 року та 14 червня 2021 року (а.с. 80), про яку були повідомлені належним чином (а.с. 79). 05 травня 2022 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2021 року повторно було повернуто експертною установою без виконання у зв`язку із неявкою 14 березня 2022 року та 11 квітня 2022 року відповідача з дитиною на експертизу 14 березня 2022 року і 11 квітня 2022 року (а.с. 97), про необхідність якої повідомлений належним чином (а.с. 94, 96). 10 листопада 2022 року експертною установою повторно було повернуто ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2022 року, яка надійшла до суду 16 листопада 2022 року, без виконання у зв`язку із повторною неявкою обох сторін на експертизу 12 вересня 2022 року і 10 жовтня 2022 року (а.с. 142), про необхідність якої були повідомлені належним чином (а.с. 130, 131, 133, 136). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15\~ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.\~121\~СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122, 125 цього Кодексу. Статтею 125\~СК України передбачено, що, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. У ч. 1 ст.\~126\~СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.\~128\~СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство (стаття 129 ЦК України). Отже, передумовою звернення до суду в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 ч. 5 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У ч. 1 ст.\~44\~ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18), зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed