Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] (далі будинок [ADDRESS] ). Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , в якому зареєстроване місце проживання її сина [PERSON] . Відповідач фактично не проживає в будинку з 2002 року, і його особистих речей у ньому немає. Факт реєстрації [PERSON] порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, оскільки перешкоджає в оформленні субсидії. Оскільки [PERSON] тривалий час не проживає за вказаною адресою без поважних причин, позивач вважає, що він втратив право користування жилим приміщенням. [PERSON] зверталася до Центру надання адміністративних послуг Рожищенської міської ради Луцького району щодо зняття з реєстрації відповідача, однак їй у цьому відмовлено, а тому позивач вимушена звертатись до суду. Позивач [PERSON] , належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася. До суду надійшла заява від [PERSON] про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , якому у встановленому порядку надсилався виклик до суду, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позов не подав. Місцеперебування відповідача суду невідоме і надійшли відомості щодо виклику [PERSON] у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК), за зареєстрованим місцем проживання (ч. 10 ст. 130 ЦПК). Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31 серпня 2021 року № 272662991 власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Положеннями ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 391\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК) визначено, що власникові належать право володіння, користування, розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Нормою ч. 1 ст. 383 ЦК передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За змістом\~ч.\~2\~ст.405 ЦК член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із довідки виконавчого комітету Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 29 вересня 2022 року № 262 вбачається, що до складу сім`ї, яка проживає на [ADDRESS] входять: [PERSON] (голова домогосподарства), сини позивача [PERSON] та [PERSON] . У копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають у [ADDRESS] ), значиться про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] за вказаною адресою. Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов від 29 вересня 2022 року № 264 позивач [PERSON] проживає на [ADDRESS] . До складу сім`ї входять її сини: [PERSON] і [PERSON] . При обстеженні будинку встановлено, що [PERSON] зареєстрований у цьому будинку, але не проживає, його особистих речей не виявлено. Зі слів сусідів [PERSON] не проживає там приблизно 20 років. До позовної заяви також додані письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] від 29 вересня 2022 року та [PERSON] від 28 вересня 2022 року, у яких вказані особи стверджують про те, що відповідач [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає з 2002 року. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК). Згідно з вимогами ст.\~81\~ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд,\~оцінюючи подані\~ [PERSON] \~докази,\~констатує,\~що на\~підтвердження відсутності\~ [PERSON] \~у будинку\~ [ADDRESS] \~понад встановлений\~ч.\~2\~ст.405 ЦК строк, позивачем подано лише один акт обстеження матеріально-побутових умов від 29 вересня 2022 року. При цьому, у вказаному акті містяться лише відомості про те, що [PERSON] у будинку [ADDRESS] не проживає і його особистих речей не виявлено. Інших об`єктивних даних, зокрема й причин його непроживання у цьому будинку, що підтверджували б обгрутнованість заявленої позовної вимоги, цей акт не містить. Далі, надаючи оцінку письмовим пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , суд враховує, що позивачем будь-яких доказів на підтвердження проживання цих осіб у с. Пожарки не подано, вона не клопотала про їх допит в судовому засіданні, а тому суд не може покласти їх в основу рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . Інших доказів до суду не подано. Відповідно до\~частин 1-3\~ст.\~89\~ЦПК суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, позивачем належними та достовірними доказами не доведено відсутність протягом одного року відповідача [PERSON] у будинку [ADDRESS] без поважних причин, а тому у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed