Jurisdiction: civil
Date: 2023-01-18 00:00:00

Позивач АТ «КБ «Приватбанк», через свого представника\~Будьонного В.С., звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] ,\~яка діє\~від імені\~малолітньої [PERSON] заборгованість\~у розмірі\~14409,39\~грн.\~за кредитним\~договором №\~б/н\~від 30.08.2010,\~а також\~вирішити питання\~щодо розподілу\~судових витрат.\~ Свої вимоги обгрунтовує тим, що що 30.08.2010 з метою отримання банківських послуг [PERSON] підписав анкету-заяву б/н, підтвердивши свою згоду на те, що цей документ разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, становлять між ним та банком Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. На підставі вказаного договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та який надалі збільшено до 13500 грн., та надав у користування кредитну картку, цим самим виконав у повному обсязі свої зобов`язання за договором. [INFO] [PERSON] помер. Однак, за життя відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту не виконував, у результаті чого, станом на дату його смерті виникла кредитна заборгованість в розмірі 14409,39 грн., що включає: 14409,39 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Відповідач через свого представника подав відзив на позовну заяву у якому позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, обгрунтовуючи свої заперечення тим, що позивач не довів, що [PERSON] був обізнаний з умовами та правилами надання банківських послуг, які діяли на момент підписання позичальником анкети-заяви; натомість анкета заява не містить істотні умови кредитного договору, зокрема щодо процентної ставки по кредитному ліміту, строку дії кредитного ліміту та строку дії платіжної картки. Також вказує, що надані позивачем докази не підтверджують отримання позичальником грошових коштів кредитного ліміту. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було належним чином та своєчасно повідомлене про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (згідно заявки), але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалося, заяви про відкладення розгляду справи не надходили. Відповідач, законний представник малолітньої [PERSON] [PERSON] , була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8\~ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але у судове засідання не з`явилась, про причини неприбуття не повідомила. Представник відповідача до суду не з`явився, подав клопотання, у якому просить розгляд справи проводити без його та відповідачки участі та відмовити у задоволенні позовних вимог. Заяви та клопотання учасників справи 23.11.2022 надійшов відзив на позовну заяву. 02.01.2023 надійшла відповідь на відзив та клопотання про продовження процесуального строку для подання відповіді на відзив. 03.01.2023 надійшло заперечення на позовну заяву представника відповідача та клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 26 жовтня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите загальне позовне провадження, у справі призначене підготовче судове засідання, задоволене клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалами суду від 22.11.2022 та 06.12.2022 підготовче судове засідання відкладене, явка представника позивача визнана обов`язковою. Ухвалою суду від 19.12.2022 закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. Протокольною ухвалою суду від 19.01.2023 клопотання про продовження процесуального строку для подання відповіді на відзив повернуте позивачу без розгляду та відповідь на відзив повернуто позивачу, оскільки до них не долучені документи на підтвердження повноважень представника у розумінні вимог ч.3 ст.58, ч.1 ст.60 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Дослідивши матеріали справи, суд установив, що 30.08.2010 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, де вказує, що ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами «Приватбанку», просить видати йому платіжну картку Кредитка «Універсальна», та зазначив, що бажаний кредитний ліміт за вказаною карткою 3000 грн.(а.с. 28) Відповідно до довідки про видані кредитні картки, вбачається, що на підставі вищевказаного договору позивач надав [PERSON] кредитні картки № [NUMBER] від 30.08.2010; № [NUMBER] від 14.08.2014; № [NUMBER] від 17.02.2015; №5168755513092284 від 17.02.2015; № 5168755416233936 від 04.06.2018; № [NUMBER] від 25.10.2019. (а.с.56). Згідно довідки про зміну умов кредитування [PERSON] 30.08.2010 був установлений початковий кредитний ліміт у сумі 1200 грн. який у подальшому був збільшений до 13500 грн.(а.с. 27) До позову АТ КБ «ПриватБанк» додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, які не підписані [PERSON] . Крім того, Умови та правила надання банківських послуг викладені російською мовою. (а.с 29-55). Відповідно до розрахунку заборгованості, що надав позивач, загальна заборгованість [PERSON] перед банком становить 14409,39 грн., яка складається із 14409,39 грн. - заборгованості за тілом кредиту.(а.с. 7-17). Як вбачається із виписки по рахунку [PERSON] , починаючи з 30.08.2010 він користувався коштами, наданими позивачем. Востаннє погашення\~кредитної заборгованості було здійснене 25.01.2020. При цьому банк вираховував відсотки за користування кредитними коштами, та за прострочений кредит, стягував штрафи за прострочення за кредитом та пеню за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн. [PERSON] у період з 30.08.2010 по 26.08.2020 отримав від АТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти у загальній сумі 64927,58 грн., а на погашення кредиту він сплатив позивачу кошти у загальній сумі 64927,58 грн.,\~з яких\~15080,\~29\~грн.\~спрямовані банком\~на погашення\~відсотків за\~користування кредитом,\~штрафів та\~пені.(а.с. 18-26). При цьому виписка по рахунку є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, оскільки доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75/ передбачає, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Вказане узгоджується з позицією ВС у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №200/5647/18. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 58). 11.06.2021 року банк направив до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори претензію кредитора, яка у подальшому була направлена за місцем заведення спадкової справи приватному нотаріусу Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Деруну А.А. (а.с 59-62). З матеріалів копії спадкової справи №26/2020, заведеної після смерті [PERSON] , убачається, що спадкоємцем після смерті останнього є [PERSON] , [INFO] , законним представником якої є [PERSON] , інші спадкоємці відсутні.(а.с. 87-188). 07.09.2021 до спадкоємця [PERSON] було направлено лист претензію, де позивач пред`явив свої вимоги, однак, ніяких дії на виконання претензій банку вчинені не були. (а.с. 62 на звороті-65). При вирішенні вказаного спору підлягають встановленню обставини чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою\~статті 1282 ЦК України, коло спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину; при\~дотриманні кредитором\~перших двох\~умов,\~суд установлює\~дійсний розмір\~вимог кредитора\~(перевіряє\~розрахунок заборгованості\~станом на\~день смерті\~боржника,\~який є\~днем відкриття\~спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися: внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частина 1 статті 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України) Таким, чином спадкоємцем за законом після смерті позичальника за кредитним договором [PERSON] є його малолітня дочка [PERSON] законним представником якої є [PERSON] . Банк пред`явив вимоги до спадкоємця у межах строків передбачених ч. 3 ст. 1281 ЦК України, строки пред`явлення такої вимоги банком дотримані. Згідно частин першої та другої\~статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовий формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовий формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (статті\~526,527,530 ЦК України). За змістом\~статей 626-628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим до його виконання. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку позивач). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Відповідно частини другої\~статті 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1\~глави 71 ЦК України, які регулюють питання щодо надання і користування позикою. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551\~ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Анкета-заява від 30.08.2010, що міститься в матеріалах справи, не містить інформації щодо визначеного розміру процентної ставки, умов про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк просить стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник). Обґрунтовуючи право вимоги він посилається на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які отримані позичальником для ознайомлення у письмовій формі. Водночас надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису позичальника, у зв`язку з чим неможливо встановити факт ознайомлення [PERSON] саме з наданими документами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, неодноразово змінювалися самим позивачем, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11\~Закону «Про\~захист прав\~споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. З розрахунку спірної заборгованості й виписки по рахунку [PERSON] вбачається, що він на погашення кредиту сплачував АТ КБ «ПриватБанк» кошти, позивачем спрямовувалися на погашення не тільки кредиту, а й процентів за користування ним та неустойки. За відсутності визначення в укладеному сторонами договорі типу і розміру відсоткової ставки за користування кредитом та відповідальності за порушення виконання зобов`язання, встановити правомірність нарахування АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] спірної кредитної заборгованості неможливо. Ураховуючи викладене, суд не може констатувати, що позивач діяв у передбачений кредитним договором спосіб, спрямувавши частину сплачених [PERSON] коштів на погашення нарахованих ним процентів за користування кредитом та неустойки. З огляду на це, суд не може констатувати, що АТ КБ «ПриватБанк» правильно визначило розмір спірної заборгованості відповідача за кредитом. [PERSON] \~отримав від\~АТ КБ\~«Приватбанк» 64\~256,68\~грн,\~фактично сплативши\~товариству 80007,87\~грн.\~(64927,58\~грн.\~кошти внесені\~на погашення\~заборгованості +15080,29\~грн.\~сума коштів\~спрямованих банком\~на погашення нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки). З огляду на різницю між отриманими та повернутими [PERSON] коштів, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача як спадкоємця позичальника кредитної заборгованості у сумі 14409,39 грн. відсутні. З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень сст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed