Jurisdiction: civil
Date: 2022-12-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором від від 12 грудня 2006 року № SAMDN40000010462801 у розмірі 519020,85 та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12 грудня 2006 року між сторонами укладено кредитний договір № SAMDN40000010462801 та додаткові умови № 2 від 12 грудня 2006 року, які складають кредитний договір. Відповідно до договору відповідачу відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 177094, 00 грн строком до 11 грудня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами на суму залишку кредитних коштів, пені та комісії. Відповідачем умови договору не виконувались, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2015 року утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відтак, у відповідності до ст. ст. 549, 1050, 1054 ЦК України та умов договору, просить позов задовольнити повністю. Разом із тим, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього. 02 червня 2015 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2017 року у справі проведено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] та визначено суддю [PERSON]. 25 жовтня 2018 року проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] та визначено суддю [PERSON]. 01 червня 2021 року проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] та визначено суддю Якимець О. І. 11 червня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачем подано заяву про розгляд справи у відсутності представника. Просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 12 грудня 2006 року між сторонами укладеного договір № SAMDN40000010462801 про відкриття карткового рахунку « [INFO] » та його обслуговування (далі - договір). Банк видав клієнту ( [PERSON] ) платіжну картку, строком на два роки, тип картки «Авторозстрочка», валюта карткового рахунку - гривня. Підписанням цього договору клієнт підтверджує ознайомлення із Тарифами банку, Правилами, які зобов`язується виконувати ( п.п. 1.1, 3.1 договору). Цього ж дня, між сторонами підписано додаткові умови до договору, що іменується як основний договір. Банк надав [PERSON] кредитні кошти у сумі 177094,00 грн у вигляді кредитної лінії на наступні цілі: 156000,00 грн - для придбання автомобіля, одноразову винагороду за надання кредитного ліміту у розмірі 12480,00 грн, оплату за реєстрації транспортного засобу у сумі 34,00 грн, 8580,00 грн - оплату страхових платежів. Встановлено проценту ставку у сумі 0,75 % від суми заборгованості та 0,5 % від суми виданого кредитного ліміту, зі сплатою комісії, пені та інших встановлених обов`язкових платежів розмір якої. Сплата кредиту здійснюється щомісячно. Щомісячний платіж становить у сумі 3807,52 грн, що складається із суми заборгованості по кредиту, процентів, винагороди та комісії ( п. 1.1, 1.2, 1.3, 31, 32 договору). Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічне положення міститься у п. 2.1.1.2.12 Умов та Правил. Кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання. Так, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором заборгованість відповідача станом на 31 жовтня 2015 року склала 519020,85 грн, з яких: 74311,70 грн - заборгованість за тілом кредиту; 97061,30 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 39481,12 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, 308166,73 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором / а.с.3/. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Щодо частини позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, пені за порушення умов договору та комісії, суд прийшов наступного. Відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, у зв`язку із чим у позові відмовити, адже такий подано 05 травня 21015 року, тобто поза межами такого строку. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 25 числа кожного місяця впродовж строку кредитування (36 місяці), перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Як вбачається із матеріалів справи, а саме з копії розрахунку заборгованості за договором станом на 30 червня 2016 року, відповідачем, зокрема, здійснено часткове погашення: 18 березня 2009 року пені в у розмірі 1261,94 грн та комісії у сумі 4230,12 грн; 22 січня 2014 року заборгованість за процентами у сумі 200,00 грн; 21 листопада 2013 року заборгованості за наданим кредитом у сумі 5786,87 грн, що свідчить про переривання позовної давності в силу положень частини першої статті 264 ЦК України. За таких обставин, перебіг позовної давності щодо сплати пені та комісії визначається з моменту коли банк міг та повинен був дізнатись про порушення свого права на повернення кредиту, а саме з моменту останнього платежу відповідача по кредиту, тобто з 18 березня 2009 року щодо пені та комісії. Позивач звернувся до суду з позовом за захистом свого порушеного права 05 травня 2015 року, тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу відносно пені та комісії. Щодо сплати процентів за спірний період у розмірі 97061,30 грн, суд прийшов до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий строком до 11 грудня 2013 року. Відтак, у межах строку кредитування відповідач мав обов`язок, зокрема, повертати позивачеві проценти періодичними (щомісячними) платежами до 20 числа кожного місяця. Таким чином, суд прийшов до переконання про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, однак останнє у даній справі відсутнє. Суд прийшов до переконання про те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що у позовній вимозі про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме за процентами за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором необхідно відмовити повністю у зв`язку із закінчення строків позовної давності. Враховуючи наведене вище, суд прийшов висновку, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, а тому суд приходить переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та становлять всього у розмірі 74311,70 грн. У іншій частині позову про стягнення відсотків, пені та комісії необхідно відмовити у зв`язку із закінченням строків позовної давності. Таким чином, порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову частково. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 3654,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 588,89 грн.

Outcome: partial